Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (далі позивач) 25 серпня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та з врахуванням часу канікул. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що у лютому 2007 року вони розірвали шлюб з відповідачем. У серпні 2008 року позивач змінила прізвище " [PERSON] " за " [PERSON] ". З відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою 2-го курсу денної форми навчання Одеської національної академії харчових технологій. Дочка постійно проживає з позивачем за однією адресою та знаходиться на її утриманні. На теперішній час відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки та між ними не досягнуто угоди про добровільну сплату ним аліментів, при цьому відповідач в змозі надавати допомогу своїй дитині, оскільки офіційно працює та аліменти іншим особам не сплачує. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з вищенаведеним позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач надав відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с.27-30), просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивачки аліменти у розмірі 1/8 частки всіх його доходів, посилаючись на те, що позовні вимоги визнає частково, що він з часу розлучення із [PERSON] - матір`ю доньки, своєчасно сплачував аліменти на утримання [PERSON] до досягнення донькою повноліття, хоча донька постійно уникала з ним зустрічей і не бажала спілкуватись. На сьогоднішній день він, як батько, не відмовляється виконувати свій батьківський обов`язок, і в міру своїх можливостей, матеріально буде допомагати доньці на період її навчання. Однак, у зв`язку із своїм матеріальним станом він не має можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, окільки розмір аліментів у такій частці для нього є надто великим, непропорційним витратам на утримання сім`ї відповідача і ставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідач вказує у відзиві, що з 2007 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Його дохід за два останні два місяці, після відрахувань (військовий збір, НДФЛ), становить в середньому (коли не вираховуються аліменти) 26 740, 98 грн. Аліменти у розмірі 1/4 його доходу становили за липень, серпень 2020 року в середньому 7721,89 грн. На сьогодні він є єдиним годувальником у сім`ї, у нього на утриманні знаходиться малолітня донька, [PERSON] , яка є ученицею 8-В класу Чорноморської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Чорноморської міської ради Одеської області та потребує його матеріального забезпечення: на навчання, одяг, харчування, розвиток своїх здібностей, лікування та інші необхідні життєві витрати. Дружина відповідача через короновірус втратила роботу і до цього часу не може працевлаштуватись Також, відповідач вказує, що у нього на утриманні є непрацездатна мати - [PERSON] , [INFO] , яка проживає одна, часто хворіє, є інвалідом III групи пожиттєво, має пенсію у розмірі 2 961,72 грн., якої ледве вистачає на комунальні послуги та самі необхідні продукти харчування і потребує його матеріальної допомоги. Крім того, за останні роки його життя, стан здоров`я значно погіршився і через брак коштів він несвоєчасно звернувся до лікарів, внаслідок чого йому було проведено операцію на кістці стегна, дане захворювання про себе дає знати і на сьогоднішній день, що потребує періодичного лікування та додаткових обстежень. У травні 2020 року у нього було встановлено нове захворювання: грижа дисків, Спонділоартроз, артроз реберно-хребетних суглобів, спондюбоз хребта та ін., що потребує операційного втручання, а також має проблеми із зубами, а тому з метою не погіршення стану здоров`я він змушений постійно виконувати рекомендації лікарів: проходити дорого вартісне лікування, обстеження, масажі, зайняття в басейні, що потребує значних матеріальних витрат. Крім того на нього покладено усі витрати за комунальні послуги по утриманню його житла. 30 листопада 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.73-77), в якій вона просить задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що донька навчається у вищому учбовому закладі на денній формі навчання, тому працевлаштуватись не має змоги, щоб утримувати себе, вона щоденно їздить до м. Одеса на навчання, витрачає на це кошти. Крім цього, в зв`язку з введенням в Україні карантину по пандемії коронавірусу, частина занять проходить дистанційно, для цих потреб позивач придбала ноутбук, який коштує 8\~000 грн. А також дитині потрібні канцелярські приладдя, потрібно їсти, одягатись, користуватись усіма побутовими приладами, і на все це потрібно кошти. Їхня з відповідачем донька постійно хворіє, потрібні ліки для лікування, які позивач купує. Позивач працює, отримує зарплату 14 000 грн., але її витрати на утримання доньки перевищують її матеріальні можливості. Позивач вважає, що відповідач у відзиві на позов не довів погіршення свого матеріального становища чи стану здоров`я, порівняно з тим, які були у нього на час сплати аліментів на утримання доньки до її повноліття. Мати відповідача пенсіонерка, отримує пенсію, він не надав доказів її стану здоров`я, яке потребує його утримання на лікування. Крім того, у нього є брат, який мешкає в м. Чорноморську, зобов`язаний утримувати їх матір. Дружина відповідача не працює, з трудової книжки, яку надав відповідач вбачається, що вона звільнилась ще в 2018 році, відсутні дані, що вона перебуває на обліку як безробітна. Відповідач також посилається на те, що на його утриманні знаходиться дитина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . У позивача також є дитина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] та батьки похилого віку, якими вона опікується, батько є інвалідом 2 групи. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач надав заперечення на відповідь (а.с.108-111), посилаючись на те, що посилання позивача на те, що вона лише одна утримує доньку та забезпечує її необхідним для навчання та життєдіяльності не відповідає дійсності. На підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі №2-240/2006 від 18 серпня 2006 року він своєчасно сплачував аліменти на утримання дитини, ним лише з 01.01.2020 року по 01.09.2020 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] було сплачено 53 532 грн, 57 копійок, що в середньому становило 6 600 грн. щомісячно. Дана сума значно перевищувала прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і була більшою за мінімальну заробітну плату. За час сплати ним аліментів на утримання дитини, доньці було придбано наступні речі, а саме: 17.08.2019 року ноутбук для навчання, 06.02.2017 року мобільний телефон, купувались необхідні речі та приладдя, проводились медичні обстеження дитини та лікування, що привело до покращення її здоров`я, що підтверджується визначення придатності доньки до безпечного керування транспортними засобами, отримання нею водійського посвідчення. На протязі\~всіх років\~він з\~усіх сил\~намагався належно\~матеріально забезпечити\~свою доньку\~та створити\~всі умови\~для її\~навчання та\~розвитку не\~дбаючи про\~себе та\~своє здоров`я,яке\~ з кожним днем не покращувалось, а лише погіршувалось і сьогодні потребує належного, постійного, дорого вартісного, лікування, яке він вимушений проходити для того, щоб міг працювати та забезпечувати сім`ю та доньку на час навчання. З врахуванням його матеріального стану, сімейного положення, стану здоров`я, він не має можливості сплачувати на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частки свого доходу. Утримання з нього на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] 1/8 частки його доходу при зазначеному позивачем його доході в середньому 34 000 грн. становитиме в середньому 4 250 грн., що повністю покриватиме проїзд дитини до місця навчання (після закінчення карантину) її харчування, витрати на приладдя та інше. З врахуванням вищевикладеного, відповідач готовий виплачувати на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і на весь термін навчання дитини в Одеській національній академії харчових технологій, а саме до 30.06.2023 року. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач, третя особа до суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.23, 24). Відповідач до суду не з`явився, надав заяву (а.с.113), в якій визнав позовні вимоги частково, просив розглянути справу за його відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). [PERSON] , [INFO] , є студентом 2 курсу факультету Технології та товарознавства харчових продуктів і продовольчого бізнесу Одеської Національної академії харчових технологій, денна форма навчання, державне замовлення, що підтверджується довідкою № 3121 від 18 серпня 2020 року, і потребує матеріальної допомоги. Термін навчання до 30 червня 2023 року (а.с.2). Згідно довідки, [PERSON] працює в ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ» на посаді начальника зміни з 25.07.2008 року та його заробітна плата за період з квітня 2020 року по жовтень 2020 року складає 156\~324,39 грн. (а.с. 38), частину якої відповідач витрачає на утримання нерухомого майна, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.47-49, 51-53, 54-57), На утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.33), яка навчається в ЗОШ №7 Чорноморської міської ради Одеської області (а.с.35). Донька відвідує Палац спорту «Юність» для занять в великому басейні з 2019 року, що підтверджується копією довідки від 09 листопада 2020 року за №177 та копіями квитанцій (а.с.44, 45-46). Крім того, на утриманні відповідача знаходиться дружина відповідача [PERSON] , яка не працює, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копію трудової книжки (а.с.32, 36-37 об.). [PERSON] , [INFO] є матірю позивача (а.с.58), має інвалідність III групи пожиттєво (а.с.59-60), хронічні захворювання, періодично проходить лікування (а.с.61-63), має пенсію у розмірі 2 961,72 грн. (а.с.65). На підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі №2-240/2006 від 18 серпня 2006 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання дитини (а.с.78-79) V. Оцінка Суду. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Позивачка зазначає в позові, що донька навчається у вищому учбовому закладі на денній формі навчання, тому працевлаштуватись не має змоги, щоб утримувати себе, вона щоденно їздить до м. Одеса на навчання, витрачає на це кошти, але доказів не подано. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітньої доньки. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що донька сторін є повнолітньою і працездатною, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Разом з тим, суд звертає увагу, що посилання позивача на витрати щодо придбання ноутбуку за 8000,00 грн. для дистанційного навчання доньки через запровадження карантину, канцелярського приладдя, проходження медичного обстеження доньки та придбання ліків для її лікування, є додатковими витратами, які не відносяться до даного предмету спору. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує витрат на проїзд, харчування, придбання підручників, але з врахуванням матеріальної спроможності та стану здоров`я відповідача надавати таку допомогу повнолітній дитині. При цьому суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 25 серпня 2020 року і до закінчення навчання донькою, тобто до [INFO] , але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. На думку суду, встановлений судом розмір аліментів в першу чергу буде відповідати інтересам третьої особи - [PERSON] , яка продовжує навчання та суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми аліментів у межах платежу за один місяць. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням періоду навчання. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). В матеріалах справи наявний витяг з договору №714 про надання правничої допомоги [PERSON] від імені адвоката Дубінчук Ж.М. (а.с. 105), ордер серії ОД №676081 (а.с. 107), квитанція №20 до прибуткового касового ордеру від 24 листопада 2020 року на суму 800,00 грн. (а.с. 106), розрахунок витрат на послуги, надані адвокатом (а.с.104). З огляду на викладене, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 800,00 грн.

Outcome: partial