Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати мотивуючи позов тим, що з 08.02.1990 року по 25.04.2012 року він працював у Відокремленому структурному підрозділі "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" Державного підприємства "Придніпровська залізниця". На момент звільнення за переводом - 25.04.2012 року, бухгалтерією ВСП "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" ДП "Придніпровська залізниця" йому було здійснено розрахунок загального часу відпочинку за туру, який не був ним використаний та склав - 307 діб, нарахована компенсація у порядку передбаченому для виплати компенсації за не використану відпустку із розрахунку 148,60 грн. за день. Тобто, компенсація за невикористані дні домашнього відпочинку склала = 45 620,20 грн. В матеріалах справи міститься відповідний розрахунок Відповідача (а.с. 187). Такі дії, щодо виплати йому заробітної плати за невикористані дні домашнього відпочинку вважає незаконними, оскільки цей час згідно із нормами чинного законодавства має бути оплачено як надурочну роботу у подвійному розмірі. Крім того, за наданими Відповідачем документами, час невикористаного відпочинку за період роботи з 08.02.2008 року по 25.04.2012 року складає 354 доби, а не 307, як було розраховано Відповідачем. Посилаючись на ст.106 КЗпП України вважає, що нарахування та виплати йому належної суми коштів за фактично відпрацьований час та виконану роботу з 13.09.2008 року по 31.03.2012 рік розрахунку йому підлягало виплатити заробітну плату за невикористаний час домашнього відпочинку -354 доби, як надурочних робіт у сумі 44 210 гривень, 84 коп. Просив суд, стягнути з відповідача на його користь 44 210,84 гривень недоплаченої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди у сумі 3000,00гривень. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] повністю підтримали викладені в позовній заяві вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача -Кравченко О.М., заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши, що ДП "Придніпровська залізниця" не згодне з доводами Позивача, що викладені у зміненій редакції позовної заяви, в повному обсязі через наступне: заробітна платня нараховувалася [PERSON] у відповідності з Положенням про облік робочого часу і часу відпочинку працівників, що обслуговують вагони-транспортери вантажопідйомністю 240-500 т. затвердженим у ВСП "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП "Придніпровська залізниця". Особливості регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту і метрополітенів, безпосередньо пов'язаних із забезпеченням безпеки руху поїздів і обслуговуванням пасажирів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.03.1994 р. № 40-Ц (зі змінами і доповненнями наказами Укрзалізниці від 16.06.2006 № 223-Ц, від 27.06.2008 № 311-Ц, від 25.02.2010 № 153-Ц, від 01.12.2010 №766-Ц, від 30.03.2012 № 104-Ц). Згідно п. 7 Постанови від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", нарахування виплат за час відпусток провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Розрахунковий період для визначення суми середньої зарплати для оплати відпустки Згідно п. 2 Порядку № 100 розрахунок середньої зарплати для оплати часу щорічної відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки. При цьому слід врахувати, що в розрахунок беруться цілі місяці, що передують місяцю надання відпустки (з першого по перше число) (абз. 2 п. 2 Порядку № 100). Компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні склала 148,60*63 к. днів= 9361,80 грн. Компенсація за невикористані дні відпочинку склала 307*148,60 к. днів = 45620,20 грн. Всього при звільненні з ВСП "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП "Придніпровська залізниця" Позивачу, згідно довідки депо, за невикористані час відпочинку - 306 діб та невикористану відпустку - 63 доби, Позивачу була сплачена грошова компенсація на загальну суму - 46187,20 грн. Згідно уточненого Розрахунку днів у поїздках та Розрахунку днів відпочинку, за невикористаний час відпочинку Позивачу повинно було нарахована компенсація за 314 діб. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача також не визнав та зазначив, що позивач, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, тому заявлені позовні вимоги є безпідставними, проте погодився з обставиною, що під час судового розгляду справи судом було встановлено, що мало місце помилка при нарахування заробітної плати та не заперечував проти стягнення на користь позивача - недоплаченої суми заробітної плати. Представник третьої особи: Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] звертався до Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області,щодо порушення його трудових прав керівництвом відокремленого структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП "Придніпровська залізниця", а саме: недоплати йому грошової компенсації при звільнені, загального часу за належний відпочинок. При проведенні перевірки, порушень з боку відповідача, щодо виплат [PERSON] грошової компенсації за невикористаний відпочинок виявлено не було. Оплата [PERSON] за невикористаний відпочинок оплачена в повному обсязі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 08.02.1990 року по 25.04.2012 року, [PERSON] працював у відокремленому структурному підрозділі "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП "Придніпровська залізниця" на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу. 25.04.2012 року, [PERSON] було звільнено за п.5 ст.36 КЗОТ України в зв"язку з переведенням до філії ДП "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" ДП "Придніпровська залізниця". При звільнені з ВСП "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця" позивачу, згідно довідки депо, за невикористаний час відпочинку -307 діб та невикористану відпустку -63 доби, була сплачена грошова компенсація на загальну суму 46 187, 20 грн. ( а.с.23-24). Нарахування заробітної плати [PERSON] при звільнені здійснювалися у відповідності з Положенням про облік робочого часу і часу відпочинку працівників, що обслуговують вагони - транспортери вантажопідйомністю 240-500 т. затвердженим у ВСП "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця". Особливості регулювання робочого часу і часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту і метрополітенів, безпосередньо пов"язаних із забезпеченням безпеки руху поїздів і обслуговуванням пасажирів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.03.1994 р. № 40-ц (зі змінами і доповненнями наказами Укрзалізниці від 16.06.2006 № 223-ц, від 27.06.2008 № 311-ц, від 25.02.2010 № 153-ц, від 01.12.2010 № 766-ц, від 30.03.2012 № 104-ц ). Розрахунки по заробітній платі при звільнені [PERSON] за невикористані дні відпочинку, проводилися у відповідності п.11.8. наказу Міністерства транспорту України від 10.03.1994 р. № 40-ц. Відповідно до листа № 02-Но-08341 від 03.10.2013 року, Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, [PERSON] звертався до Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, щодо порушення його трудових прав керівництвом відокремленого структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця", а саме: недоплати йому грошової компенсації при звільнені, загального часу за належний відпочинок. При проведенні перевірки, порушень з боку відповідача, щодо виплат [PERSON] грошової компенсації за невикористаний відпочинок виявлено не було. Оплата [PERSON] за невикористаний відпочинок виплачена в повному обсязі. Результати проведення перевірки за зверненням [PERSON], щодо порушення його трудових прав керівництвом відокремленого структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця" оскаржені до Держпраці або у судовому порядку позивачем не були.(т.1 а.с.9). Крім того, з 11.04.2014 р. по 20.04.2014 р., Територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області проводилась позапланова перевірка додержання вимог законодавства з питань праці відокремленого структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця". За результатами перевірки ВСП Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" ДП " "Придніпровська залізниця" інспекцією з питань праці було направлено припис № 08-02-0002\\0471-1362 від 15.04.2014 р. з вимогою усунути порушення Закона України "Про оплату праці" в частині повідомлення працівників при звільненні про суми заробітної плати, що належать до виплат. Інших порушень чинного законодавства України в ході перевірки не виявлено. Судом встановлено, що при здійсненні всіх нарахувань заробітної плати, позивачу [PERSON] відповідачем не донараховано 1040 гривень 20 копійок, дана обставина визнається представниками відповідача та доказуванню не підлягає. Згідно положень ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник сплачує робітнику за виконану ним роботу. Розмір заробітної платі залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови введення та розмір надбавок, доплат, премій, винагородження та інших заохочувальних, компенсаційних та гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вищезазначених вимог. Згідно зі статтею 4 Закону України "Про залізничний транспорт" управління залізницями та іншими підприємствами залізничного транспорту, що належать до загальнодержавної власності здійснюється органом управління залізничним транспортом - Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця), підпорядкованою Міністерству транспорту та зв'язку України. Відповідно до п. 4 Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, яке затверджено Постановою КМУ від 29.02.1996 року № 262 Укрзалізниця здійснює заходи, спрямовані на створення безпечних умов праці, соціальний захист працівників залізничного транспорту, впровадження єдиної системи оплати їхньої праці, поліпшення житлових і культурно-побутових умов. Згідно з п. 6 цього Положення - Укрзалізниця в межах своєї компетенції видає накази, обов'язкові для виконання залізницями та підприємствами, які входять до сфери управління Укрзалізниці, організує та контролює їх виконання. У відповідності до приписів ст. 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод: колективних договорів; трудових договорів. Згідно із п. 4.1 Колективного договору ДП "Придніпровська залізниця" режим праці і відпочинку в структурних підрозділах регламентується "Правилами внутрішнього трудового розпорядку" та "Особливостями регулювання робочого часу і часу відпочинку категорій працівників залізничного транспорту і метрополітенів, пов'язаних із забезпеченням безпеки руху поїздів і обслуговування пасажирів", введених в дію наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 10.03.1994 року №40-Ц. Оплата при звільненні заробітної плати за невикористані дні відпочинку здійснюється у відповідності з п. 11.8 наказу Міністерства транспорту України від 94 р. № 40-Ц "Загальний час належного відпочинку в основному пункті для працівників, постійна робота яких протікає в дорозі, треба визначати шляхом множення включеного в роботу числа відпрацьованих годин за поїздку на коефіцієнт віднімання відпочинку в дорозі і додавання за календарем недільних та святкових днів за поїздку, туру. При цьому щотижневі дні відпочинку за час поїздки надаються в підсумованому вигляді відразу після поїздки. Надурочний час при цьому не враховується. Години роботи в святкові та ненадані вихідні дні, оплачені в подвійному розмірі, додатковій оплаті як надурочний час не підлягають". Згідно п.11.12 наказу Міністерства транспорту України від 10.03.1994 р. № 40- "Невикористаний час відпочинку, належний за нормою, повинен бути компенсований шляхом надання відгулу або приєднаний до щорічної відпустки в ті строки з оплатою цього часу з розрахунку встановленого місячного окладу чи без оплати. Постійним штатним працівникам не повністю використаний відпочинок при звільненні належить оплаті також з розрахунку встановленого місячного окладу". Відповідно до ст.232 КЗпП Українибезпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221і статті 222цього Кодексу; працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав. Згідно ст.233 КЗпП Українипрацівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь- яким строком. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно наданих відповідачем розрахунків нарахування заробітної плати [PERSON] та наданих Табелів обліку робочого часу встановлено не донарахування заробітної плати за спірний період в сумі 2823 гривень 40 копійок за 19 днів невикористаного відпочинку. З яких 7 днів невикористаного позивачем домашнього відпочинку, визнані відповідачем та 12 днів використаного домашнього відпочинку на які припадали святкові дні, відповідно до ст.78-1 КЗпП України. Щодо стягнення іншої частини заробітної плати у сумі 43 170,64 копійок, то як на думку суду, в ході судового розгляду справи судом не встановлено, що позивач працював в надурочний час. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають в звязку ї їх недоведеністю, оплата праці позивача здійснювалася у відповідності з нормами чинного законодавства та локальними відомчими актами. З наданих суду доказів не вбачається, що [PERSON] за спірний період роботи залучався до виконання надурочних робіт. Суд не приймає як належний доказ, копію наказу № 655 від 25.07.2007 року, про заміну механіків вагона-транспортера на станцію "Роковата", щодо направлення [PERSON] в туру(поїздку), так як до зазначеного наказу позивачем не надано маршрутних листів. Крім того, з наказу не вбачається, що [PERSON] було направлено на станцію "Роковата" саме в туру(поїздку), а не з інших питань. Крім того, відповідно до акту по відбору та знищенню справ (додаток 3) від 28.01.2011 року та акту наданих послуг від 10.02.2011 року (додаток 4) маршрути форми ФТУ № 33 за 2007 рік, які згідно п.3.2. Положення про облік робочого часу і відпочинку працівників, що обслуговують вагони-транспортери є підставою оплати праці, обчислення робочого часу та домашнього відпочинку знищено, отже Позивач не може довести факту перебування у відпочинку за туру наприкінці 2007 року. Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди у сумі 3000,00 гривень, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача моральну шкоду пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 300,00 грн., так як відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 гривень, так як позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial