Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач 09.06.2017 року звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.3-5), посилаючись на наступні обставини. Він - [PERSON], є власником автомобіля ЗАЗ VIDA, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 05.01.2017 року приблизно о 23 год. 30 хв. в м. Нікополь по пр. Трубників в районі буд. 8 відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований поряд його-позивача автомобіль. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Нікопольського міськрайонного суду від 20.03.2017 року по справі № 182/296/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набула чинності 31.03.2017 року. Відповідно до Акту виконаних робіт № ЗН-0000087 від 06.02.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля склала 27198 грн. 88 коп., яку він просить стягнуті з відповідача. Крім того, внаслідок ДТП з вини відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та переживаннях, які викликані порушенням звичних побутових процесів через те, що тривалий час він не міг користуватися автомобілем. Відсутність власного транспорту призвела до того, що він змушений був більше часу витрачати на доїзди до місця праці, що виснажувало його, зменшувало час для проведення з сімєю, час відпочинку, час на домашні роботи. Він змушений був шукати кошти на проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, що забрало значну частину робочого часу та часу відпочинку, спричинило душевні хвилювання. Моральну шкоду він оцінює у 5000,00 грн. Просить стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 27198 грн. 88 коп., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року (а.с.20), провадження по справі було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час). 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22), позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.19). До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик на 05.04.2018 року о 15.30 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.28).Судова повістка у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративної справи №182/296/17, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п.1 ч.2 ст. 1167ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02.12.2016 серії СХО827144 (а.с.8), позивач [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ VIDA, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. З доданої до позову копії постановиНікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 року по справі № 182/296/17 (а.с.9), вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №502187 від 06.01.2017 року, [PERSON], 05.01.2017 року приблизно о 23 год. 30 хв. в м. Нікополь по прос. Трубників, в подвірї буд. 8, керував автомобілем "Chevrolet" н.з. АЕ9965 ВО, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого, здійснив наїзд на припаркований поряд автомобіль "ЗАЗ Vida" н.з. АЕ4282НА. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 130 ч.1,124,122-4 КУпАП, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до доданих до позову копій калькуляції № КА-0000007 від 19.01.2017 року (а.с.10) та Акту виконаних робіт № ЗН-0000087 від 06.02.2017 (а.с.11) вартість робіт по ремонту транспортного засобу ЗАЗ, номерний знак [NUMBER], 2012 року випуску, склала 27198 грн. 88 коп. У судовому засіданні судом оглянуто адміністративну справу № 182/296/17 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130,ст.124, ст.122-4 КУпАП. З матеріалів вказаної справи вбачається, що постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 року по справі № 182/296/17, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.130 ч.1,124,122-4 КУпАП, накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.35 оглянутої адміністративної справи № 182/296/17). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року скасовано постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч.1 ст.130,ст.124, ст.122-4 КУпАП; на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст.130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (а.с.42-44 оглянутої адміністративної справи № 182/296/17). Постановою апеляційної інстанції встановлено, що з матеріалів справи огляд автомобіля марки «Шевроле», який належить [PERSON] на предмет виявлення на ньому характерних механічних пошкоджень, які б слугували підставами вважати його учасником ДТП, інспектором поліції не проводився, відповідний документ не складався, інші докази на підтвердження провини [PERSON] матеріали провадження не містять, що дає суду підстави вважати, що будь-яких доказів причетності водія [PERSON] до пошкодження автомобіля ЗАЗ, а також зникнення з місця ДТП матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, те, що Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року скасовано постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч.1 ст.130,ст.124, ст.122-4 КУпАП; на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст.130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди за недоведеністю. Так як позивачу у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, то не підлягають задоволенню вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди, які тісно повязані з вимогою у задоволенні якої відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Так як позивачу відмовлено у задоволенні позову повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed