Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

22.10.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позові позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 26.08.2002 року, вона має повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі денної форми навчання відділення "Лікувальна справа" Комунального вищого закладу "Мелітопольський медичний коледж" Запорізької обласної ради до 30.06.2018 року, плата за навчання за перший курс 8800 грн., до повноліття доньки відповідач сплачував аліменти, заборгованості у нього не було, вона не працює, доглядає доньку [PERSON], [INFO], до трьох років, джерело існування - соціальна допомога та город, відповідач - громадянин Російської Федерації, не інвалід, працює інженером Пензенського РВ Поволзького філіалу ВАТ "Мегафон", не має на утриманні повнолітніх непрацездатних осіб, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення донькою навчання по 30.06.2018 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 26.08.2002 року, вона має повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі денної форми навчання відділення "Лікувальна справа" Комунального вищого закладу "Мелітопольський медичний коледж" Запорізької обласної ради до 30.06.2018 року, плата за навчання за перший курс 8800 грн., до повноліття доньки відповідач сплачував аліменти, заборгованості у нього не було, вона свого житла не має, мешкає в будинку, який належить її матері, за проживання в якому не сплачує, разом з нею мешкають її матір, яка є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1000 грн., та її доньки, після розлучення вона у другий шлюб не вступала, не співмешкає, не працює, доглядає малолітню доньку [PERSON], [INFO], щодо якої вона є матір'ю одиначкою і отримує соціальну допомогу в розмірі 1170 грн., стан її здоров`я, її повнолітньої доньки та малолітньої доньки задовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, має заборгованість по кредиту по картці на суму 2500 грн., щомісячний платіж на погашення кредиту складає 100 грн., вона повністю утримує їхню спільну з відповідачем доньку, так вона надає матеріальну допомогу своїй доньці на придбання продуктів харчування, одяг, взуття, розмір якої становить 1378 грн., а саме мінімальний прожитковий мінімум працездатної особи, крім того, вона оплачує навчання доньки, що становить 880 грн. щомісяця, витрати доньки на поїздки додому 200 грн. щомісячно, оплату проживання в гуртожитку в сумі 330 грн. щомісяця, донька стипендію не отримує, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, їй відомо, що позивач одружений і його дружина працює, отримує заробітну плату, в сім'ї відповідача є автомобіль, відповідач працює, до виповнення доньці повноліття відповідач своєчасно і в повному обсязі сплачував аліменти на утримання їхньої доньки, заборгованості по аліментах не мав, відповідач мешкає в квартирі, їй відомо, що відповідач хворіє, однак ліки останній отримує від держави безоплатно і прохає суд не брати до уваги інформацію щодо вартості цих ліків в інтернеті, так як остання не є належним доказом витрат відповідача, так як останній отримує такі ліки безоплатно, що стосується угоди відповідача і його батька, то прохає суд не брати до уваги, так як остання укладена після її звернення до суду, а крім того, їй відомо, що батько відповідача є військовим пенсіонером і отримує значну пенсію у розмірі 9000 російських рублів, про що їй відомо зі слів відповідача, а угода укладена з метою уникнути сплати аліментів на утримання їхньої спільної доньки, так як остання є фіктивною і не виконується відповідачем, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до 30.06.2018 року. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, прохав розглянути справу у його відсутність. 18.01.2016 року будучи допитаний в порядку окремої процесуальної дії Первомайським районним судом м. Пензи відповідач пояснив, що не згоден, що позивачем у справі виступає його колишня дружина, так як його донька є дієздатною та повнолітньою особою, не згоден з тим, що справа розглядається на території України, вважає, що справа повинна розглядатися на території Російської Федерації, на його утриманні батько-інвалід 2 групи, котрого він повинен утримувати відповідно Сімейного Кодексу Російської Федерації, поки у нього була матеріальна можливість утримувати, він допомагав дитині додатковими виплатами як під час утримання аліментів так і після закінчення, що підтверджується поштовими переказами, і добросовісно виконував свій батьківський обов'язок, у той час коли його колишня дружина на протязі всього часу знаходження з ним у шлюбі і після розлучення не працювала ні дня, існувала за рахунок аліментів, виплат, пенсії її матері, на теперішній час в зв`язку з падінням рівня життя із-за девальвації рубля і виросших цін на ліки і продукти (так як дачі чи городу у нього немає) він не має можливості допомагати матеріально їхній повнолітній доньці, так при заробітній платі 30000 рублів (причому усі премії скасовані в зв'язку з економічною кризою), 5000 рублів складають комунальні платежі, 6000-7000 рублів уходить на життєво необхідні лікарські препарати (оскільки він хворіє на бронхіальну астму 14 років, а також є інсулінозалежним цукровим діабетом з 2011 року) і близько 6000-7000 рублів уходить на утримання батька-інваліда 2 групи, який переніс інсульт і хворіє на цукровий діабет уже більше 25 років і практично сліпого, утримання батька відбувається на підставі усної домовленості, але він може також подати на аліменти, і того з 30000 рублів у нього залишається близько 13000-15000 рублів, при прожитковому мінімумі на 2016 рік 7622 рублів, також йому необхідно утримувати сім'ю, ніякого іншого прибутку у нього немає, внесків в банках не має, автомобіля також, із усього надбаного за 44 роки, при тому, що 11 років він прожив на півночі, у нього є полуторна квартира у "Хрущовці", котру йому допомогли придбати батьки, його колишня дружина вказує у якості прибутків - город та виплати, чому вона не вказує прибуток від батька її другої доньки, за умови стягнення з нього аліментів у розмірі 25% у нього залишається менше прожиткового мінімуму, не заперечує в якості альтернативного варіанту сплату половини вартості навчання доньки в розмірі 15000 рублів на рік. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 17.03.1995 року сторони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується записом про сімейний стан у паспорті громадянина Російської Федерації відповідача (а.с.16). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданого завідуючим відділом запису актів громадянського стану м. Нижнєвартовськ Тюменської області 09.07.1996 року (а.с.5). 26.07.2002 року сторони розірвали шлюб між собою, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого керівником органу запису актів громадянського стану відділу ЗАГС адміністрації м. Нижнєвартовськ Тюменської області 26.08.2002 року (а.с.6). 14.02.2012 року відповідач одружився удруге, що підтверджується записом про сімейний стан у паспорті громадянина Російської Федерації відповідача (а.с.16). З 01.09.2015 року [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання відділення "Лікувальна справа" Комунального вищого закладу "Мелітопольський медичний коледж" Запорізької обласної ради, строк закінчення навчання 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає, що підтверджується поясненнями сторін. Позивач свого житла не має, мешкає в будинку, який належить її матері, за проживання в якому не сплачує, разом з нею мешкають її матір, яка є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1000 грн., та її доньки, після розлучення вона у другий шлюб не вступала, не співмешкає, не працює, доглядає малолітню доньку [PERSON], [INFO], щодо якої вона є матір'ю одиначкою і отримує соціальну допомогу в розмірі 1170 грн., стан її здоров`я, її повнолітньої доньки та малолітньої доньки задовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, має заборгованість по кредиту по картці на суму 2500 грн., щомісячний платіж на погашення кредиту складає 100 грн. [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання відділення "Лікувальна справа" Комунального вищого закладу "Мелітопольський медичний коледж" Запорізької обласної ради, стипендію не отримує, утримується за рахунок своєї матері, яка за навчання сплачує 880 грн. щомісячно, на час навчання мешкає в гуртожитку, за проживання в якому сплачує 330 грн. щомісячно, витрати на придбання автобусних квитків для поїздок додому на суму 200 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має, стан її здоров`я задовільний. Відповідач одружився удруге, дружина працює, сім'я має в користуванні автомобіль, мешкає у власній квартирі, збудованої за радянських часів, так званій "Хрущовці", працює інженером Пензенського РВ Поволзького філіалу ВАТ "Мегафон", його заробіток складає близько 30000 російських рублів на місяць, дачної ділянки, городу не має, внесків в установах банків не має, сплачував аліменти на доньку до її повноліття в розмірі 1/4 частки своїх доходів, що становило близько 7000 російських рублів, стан його здоров`я незадовільний: страждає на цукровий діабет, стягнень з доходів не має. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно до п.1 ст.32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах між державами СНД від 22.01.1993 року, яку ратифіковано Законом №240/94-ВР від 10.11.1994 року, учасником якої є Російська Федерація, передбачено, що правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти. Відповідно до п.3 ст.32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах між державами СНД від 22.01.1993 року, яку ратифіковано Законом №240/94-ВР від 10.11.1994 року, учасником якої є Російська Федерація, передбачено, що по справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пункту 1 цієї статті. Так як дана цивільна справа про правовідносини між батьками та їхньою повнолітньою донькою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, то дані правовідносини підпадають під дію п.1 ст.32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах між державами СНД від 22.01.1993 року і регулюються Цивільно-процесуальним кодексом України та Сімейним Кодексом України, які застосовує Гуляйпільський районний суд Запорізької області як компетентний суд Договірної сторони. Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Так як позивачем, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України, пред'явлено позов про стягнення аліментів до Гуляйпільського районного суду Запорізької області за зареєстрованим місцем її проживання відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України за вибором позивача, то цивільна справа за даним позовом підсудна Гуляйпільському районному суду Запорізької області. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні син, донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1 п.1 ст.212 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що до суду звернулася матір, з якою проживає її повнолітня донька, відповідно до ч.3 ст.199 СК України, з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в зв`язку з тим, що донька продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має змогу надавати матеріальну допомогу, не надає її. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін та їх доньки, наявність у позивача на утриманні малолітньої доньки, задовільний стан здоров`я позивача, їхньої повнолітньої доньки та її малолітньої доньки, незадовільний стан здоров`я відповідача, сімейний стан сторін: позивач розлучена, відповідач одружений, доходить висновку, що повнолітня донька, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з тим, що продовжує навчання, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу доньці в розмірі 1/7 частки своїх доходів щомісячно до закінчення навчання: до 30.06.2018 року. Так суд при перевірці обставини, передбаченої ч.1 ст.199 СК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову, а саме чи потребує повнолітня працездатна донька [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, керується наступними встановленими обставинами. [PERSON] навчається з 01.09.2015 року на першому курсі денної форми навчання відділення "Лікувальна справа" Комунального вищого закладу "Мелітопольський медичний коледж" Запорізької обласної ради, стипендію не отримує, утримується за рахунок своєї матері, яка за навчання сплачує 880 грн. щомісячно, на час навчання мешкає в гуртожитку, за проживання в якому сплачує 330 грн. щомісячно, витрати на придбання автобусних квитків для поїздок додому на суму 200 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має, стан її здоров`я задовільний. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року №80-VIII прожитковий мінімум працездатних осіб з 01.09.2015 року становить 1378 грн. Судом встановлено, що щомісячні витрати на утримання доньки, які несе позивач, становлять: 1378 грн. + 880 грн. + 330 грн. + 200 грн. = 2788 грн. Зважаючи на те, що при оцінці матеріального стану сторін та їхньої повнолітньої доньки, які отримують прибутки в різних валютах, у суду виникає необхідність використання офіційного курсу Національного банку України станом на час звернення позивача до суду з позовом до відповідача, а саме станом на 22.10.2015 року, що становив 3,6099 грн. за 10 російських рублів. Станом на 22.10.2015 року 2788 грн. становлять 7723,20 російських рублів. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків... Відповідно до ч.2 ст.200 СК України і беручи до уваги можливість позивача утримувати свою доньку суд визначає розмір аліментів кожного з батьків як 1/2 частку від 7723,20 російських рублів, що становить 3861,60 російських рублів. Суд вважає встановленою обставиною розмір заробітної плати відповідача 30000 російських рублів, яка підтверджується поясненнями відповідача та побічно довідкою про його заробітну плату за 2014 рік. Суд визначає частку від заробітної плати відповідача, якщо розмір аліментів з батьків рівний: 3861,60 російських рублів \\ 30000 російських рублів х 100 = 12,87%, тоді як 1/7 частка від 30000 російських рублів становить 4285,71 російських рублів. Так суд при перевірці обставини, передбаченої ч.1 ст.199 СК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову, а саме чи може відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітній працездатній доньці [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, керується наступними встановленими обставинами. Суд вважає встановленою обставиною розмір заробітної плати відповідача 30000 російських рублів, яка підтверджується поясненнями відповідача та побічно довідкою про його заробітну плату за 2014 рік. Відповідно до Постанови Уряду Пензенської області від 22.10.2015 року №588-пП "Про встановлення величини прожиткового мінімуму на душу населення і по основним соціально-демографічним групам населення Пензенської області за ІІІ квартал 2015 року" величина прожиткового мінімуму для працездатного населення встановлена в сумі 8563 російських рублів. Суд не бере до уваги витрати відповідача на оплату житлово-комунальних послуг, так як ці витрати понесені відповідачем у листопаді 2015 року, а саме після звернення позивача до суду з позовом, що мало місце 22.10.2015 року. Суд не бере до уваги посилання відповідача на таку обставину як утримання відповідачем свого батька з огляду на те, що суду не надано належного доказу того, що [PERSON] є батьком відповідача, яким є свідоцтво про народження відповідача. Суд не бере до уваги як доказ угоду про сплату аліментів, посвідчену 01.02.2016 року тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса м. Пензи [PERSON] [PERSON], так як дана угода також не містить посилання на те, що нотаріус при укладенні даної угоди перевірив наявність родинних стосунків між відповідачем і [PERSON]. Крім того, суд не бере до уваги як доказ витрат відповідача угоду про сплату аліментів, посвідчену 01.02.2016 року тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса м. Пензи [PERSON] [PERSON], так як дана угода укладена після звернення позивача до суду, а суд встановлює обставини, які були підставою для звернення з позовом до суду, а саме існували до 22.10.2015 року. Суд, оцінюючи заперечення відповідача в частині посилання на незадовільний стан здоров`я: захворювання на цукровий діабет не бере до уваги як доказ витрат відповідача на ліки в зв`язку з його захворюванням інформацію в Інтернеті про вартість необхідних для його лікування ліків, так як це не є належним доказом витрат. Таким чином, суд доходить висновку, що з урахуванням стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 4285,71 російських рублів дохід відповідача буде становити: 30000 російських рублів - 4285,71 російських рублів = 25714,29 російських рублів, що значно перевищує величину прожиткового мінімуму для працездатного населення у розмірі 8563 російських рублів. Крім того, в своїх поясненнях відповідач частково визнає позовні вимоги, пропонуючи сплатити половину вартості навчання, що становить 15000 російських рублів за рік, тоді як ця сума за місяць становить 1250 російських рублів, що становить 1/24 частка від його доходу в сумі 30000 російських рублів. Суд при оцінці заперечень відповідача, виходить з того, що останній страждає на цукровий діабет з 2011 року і ця обставина існувала в період сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки до виповнення їй повноліття, матеріальний стан відповідача якщо брати до уваги довідку про його заробітну плату і розмір стягуваних з нього аліментів у розмірі 1/4 частки його доходів за 2014 рік змінився несуттєво, відсутність заборгованості по аліментам свідчить про те, що відповідач мав можливість їх сплачувати в розмірі від 2500 російських рублів до 27000 російських рублів в залежності від заробітку. Таким чином суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін та їх доньки, наявність у позивача на утриманні малолітньої доньки, задовільний стан здоров`я позивача, їхньої повнолітньої доньки та її малолітньої доньки, незадовільний стан здоров`я відповідача, сімейний стан сторін: позивач розлучена, не співмешкає, відповідач одружений, дружина працює, доходить висновку, що повнолітня донька, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з тим, що продовжує навчання, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу доньці в розмірі 1/7 частки своїх доходів щомісячно до закінчення навчання: до 30.06.2018 року. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами. Відповідно до ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як рішення прийняте у справі про стягнення аліментів, то суд відповідно до ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі про стягнення аліментів відповідно до ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору в розмірі, передбаченому ст.4 ч.2 п.1 підпунктом 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру за ставкою судового збору в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 551,20 грн., то судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial