Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. 06.01.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, оскільки ухвалою Деснянського районного суду м. Києва вказану справу було передано на розгляд за підсудністю до Шполянського районного суду Черкаської області. Предмет позову: позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] . Підставою подачі позову вказано, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Аргументи сторін у справі. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбі. Даний шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини подружжя припинило більш ніж 10 років тому. Відповідач по справі припинив спілкування з сином з часу фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням, не відвідує навчальні заклади, не провідує сина вдома. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти взагалі не сплачує. [PERSON] з 25.07.2020 перебував у оздоровчому таборі «Лідер». 01.08.2020 батько [PERSON] під розписку, що зобов`язується повернути сина не пізніше 22:00 год. до табору - забрав сина для спілкування з ним. Як виявилося згодом, батько з його другом та неповнолітнім сином в м. Вишневе в гаражах розпивали спиртні напої, змусили неповнолітнього також випивати. Після цього, як стверджує позивач, батько дитини в стані алкогольного сп`яніння не проконтролював, те що його друг вчинив розпусні дії щодо малолітнього [PERSON] , що наразі слідчі кваліфікували за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020110380000739. Вихованням сина займається позивач самостійно. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з сином та його виховання і утримання. Відповідач добровільно відмовився від батьківських прав та обов`язків, що, на думку позивача, є підставою для позбавлення його батьківських прав. Приймаючи до уваги те, що він майже 10 років свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд, на думку позивача, повинен вважати вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому, в даному випадку це є законні підстави для їх задоволення. Відповідач надав до суду відзив, в якому вказав, що в повному обсязі визнає свою вину за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків 01.08.2020 та готовий нести повну відповідальність відповідно до чинного законодавства України за вчинені дії. Однак категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки таке неналежне виконання батьківських обов`язків взагалі не носить систематичного характеру. Відповідач зазначив про те, що [PERSON] є його єдиною дитиною, яку він дуже любить. Відповідач не може пробачити своєї легковажної поведінки 01.08.2020, а саме того, що він в цей день дозволив не лише собі вживати алкогольний напій у присутності сина, а й не запобіг тому щоб його дитина причастилася оковитою. Так, відповідач усвідомити собі не міг до чого може призвести така його легковажність. Однак, це для нього стало уроком на все життя, після чого він досить негативно ставиться до алкоголю, вважає його причиною всіх негаразд та нещасть людей, які його вживають. Відповідач переконаний, що його спілкування з сином буде корисним для них обох, оскільки для хлопця аби як необхідна підтримка та порада батька. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2020 справу було передано на розгляд за підсудністю до Шполянського районного суду Черкаської області Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 11.01.2021 відкрито провадження по справі. Ухвалою від 27.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті. Представник позивача та позивач в судове засідання з`явилися, позов підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 09.12.2006 серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, зафіксовано факт народження [PERSON] , який народився [INFO] , про що 09.12.2006 було зроблено відповідний актовий запис №3186. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с. 14). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 у справі № 754/19910/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу шлюб між сторонами було розірвано (Т.1 а.с. 15-16). Згідно з розпискою [PERSON] на ім`я директора оздоровчого табору «Лідер» [PERSON] . [PERSON] забрав свого сина [PERSON] 01.08.2020 з табору та зобов`язався повернути його до 22 год. 00 хв. (Т.1 а.с. 17). Відповідно до постанови про проведення судово-медичної експертизи від 02.08.2020 заступника начальника СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області Крапивника О. було вирішено призначити у кримінальному провадженні, зареєстрованому 01.08.2020 до ЄРДР за № 12020110380000739 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, судово-медичну експертизу, за місцем проживання потерпілого [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с. 18-19). Згідно з довідкою КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2», виданою [PERSON] 02.08.2020 йому була надана медична допомога в приймальному хірургічному відділенні та проведено обстеження, за результатами якого видимих слідів пошкоджень не виявлено (Т.1 а.с. 20). Відповідно до характеристики, виданої директором КП «Київміськсвітло» Круценко В.І . [PERSON] працює в комунальному підприємстві електромереж зовнішнього освітлення м. Києва " Київміськсвітло" електромонтером третього розряду виробничо-диспетчерської служби з 02.01.2020. З 09.01.2020 переведений на посаду диспетчера підприємства. За час роботи на підприємстві зарекомендував себе як сумлінний, кваліфікований та відповідальний працівник. Посадові обов`язки диспетчера підприємства виконує якісно і вчасно, додержується правил ПБЕЕС, ПТЕЕС і ППБ. За період роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувався (Т.1 а.с. 139). Згідно з характеристикою, наданою начальником ТОВ «Компанія «Міранд консалт» Юдіном С.В. [PERSON] , був прийняти на роботу 11.07.2018 у структурний підрозділ доставки, на посаду кур`єра, 16.12.2019 звільнений за власним бажанням. За час роботи зарекомендував, як порядна та чемна людина, в колективі мав повагу серед співробітників. Відповідальне відношення з ввіреним автомобілем, без порушень ПДР та ТБ. Має раціоналізаторські здібності та налаштування командної роботи у колективі. За час роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувався (Т.1 а.с. 140). Відповідно до характеристики, виданої начальником відділу кадрів КП «Київміськсвітло» Чаплічом Т. [PERSON] дійсно працює в Комунальному підприємстві електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» з 02.01.2020 (наказ «Про прийняття на роботу на невизначений строк» від 27.12.2019 № 302-к) по теперішній час (Т.1 а.с. 141). Згідно з довідкою, наданою головою ППО КП «Київміськсвітло» Багачу Євгенію Андрійовичу згідно з Протоколом № 260 від 05.06.2020 було виділено дитячу оздоровчу путівку «ТОВ «ДОТ Лідер» вартістю 9760,00 грн (дев`ять тисяч сімсот шістдесят грн. 00 коп) для оздоровлення сина [PERSON] , 2006 року народження (Т.1 а.с. 142). Відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2014 у справі №754/19910/14-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення аліментів залишено без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем в судовому засіданні, заявлено клопотання про залишення позову без розгляду (Т.1 а.с. 143). Згідно з висновком №56 від 31.05.2021 психологічного обстеження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батько, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Емоційна сфера неповнолітнього [PERSON] , на даний час характеризується нестабільністю, присутні ознаки внутрішнього страху, що тривожить хлопця. Спостерігається емоційна прив`язаність сина до матері та батька, активна позиція з боку матері; визначені позитивні взаємовідносини між ним та вітчимом; у [PERSON] сформована слабка соціальна зрілість, залежність від позиції сильніших, авторитарніших осіб: друзів, в тому числі і батька [PERSON] . У [PERSON] сформовані низькі особистісні очікування щодо батька у ставленні до себе. На даний час [PERSON] проходить системну підтримку психолога. З боку батька [PERSON] присутній низький рівень батьківської відповідальності в питанні безпеки дитини, присутні ознаки залучення сина до правопорушень з боку батька. Проте [PERSON] озвучив власну позицію щодо батька, він прости того, щоб його позбавляли батьківських прав (Т.1 а.с. 212-216). На компакт-диску розміщено відео, що стосується подій, які відбулися 01.08.2020, а саме дозвілля двох чоловіків: [PERSON] та [PERSON] , які зняті телефоном неповнолітнього [PERSON] 1 а.с. 217). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с. 220). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.08.2021, з боку батька, [PERSON] присутній низький рівень батьківської , відповідальності в питанні безпеки дитини, присутні ознаки залучення сина до правопорушень з боку батька. [PERSON] надав письмові пояснення до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в яких зазначає, що він проти позбавлення його батьківських прав. Мати дитини, [PERSON] , порушення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав мотивує тим, що батько, [PERSON] , неодноразово залишав дитину у небезпеці. Був випадок коли [PERSON] керував машиною по м. Києву, оскільки батько перебував у нетверезому стані. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 12.08.2021 була присутня мати дитини [PERSON] . Батько, [PERSON] , належним чином повідомлений про місце дату та час засідання комісії, проте на засідання комісії не з`явився, про причини своє неявки не повідомив. Орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям (Т.2 а.с. 22-25). Подані позивачем письмові докази, зокрема: протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого [PERSON] від 08.09.2020, протокол допиту свідка [PERSON] від 02.08.2020, рапорт начальника СКП Вишнівського ВП Святошинського ВП капітана поліції Побережного І. від 01.08.2020, рапорт начальника СКП Вишнівського ВП Святошинського ВП капітана поліції Побережного І. від 01.08.2020, додаток до протоколу огляду місця події за адресою: [ADDRESS] , протокол огляду місця події 01.08.2020, карта 17 визначення індивідуальних потреб особи в наданні соціальної послуги консультування щодо [PERSON] (Т.1 а.с. 108-128) подані без дотримання вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, тобто, подані ксерокопії письмових доказів, які не містять підтвердження відповідності копії письмового доказу оригіналу, підписом позивача чи слідчого, чи адвоката із зазначенням дати такого засвідчення. Відтак суд не бере їх до уваги. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] не виконує вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 15 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання свого обов`язків по вихованню сина. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після проголошення вступної та резолютивної частини рішення, позивач повідомила, що на даний час вже вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів та рішення суду набрало законної сили, тому підстав для прийняття рішення про стягнення аліментів немає. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.07.2021 по справі №754/8896/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено позов та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2021 до досягнення дитиною повноліття дитини. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесений ним судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved