Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № VIW3GK02021485, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 35000,00 дол. США на термін до 15.07.2037 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Однак відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 27.08.2014 року її заборгованість перед позивачем склала 38467 дол. США 78 цент, що станом на 27.078.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 534317 грн. 62 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 34305 дол. США 54 цент; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1960 дол. США 55 центи; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 211 дол. США 32 центів; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 141 дол. США 44 центів; штрафу (фіксована частина) - 18 дол. США 00 центи та штрафу (процентна складова) 1830 дол. США 94 центи. Оскільки в добровільному порядку відповідач заборгованість не повертає, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № VIW3GK02021485 (а.с. 16-22). У відповідності до п. 7.1. кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 17.07.2007 року по 15.07.2037 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 45530,00 дол. США на наступні цілі: купівля житла 35000,00 дол. США, а також у розмірі 10530,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених цим договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з "19" по "24" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця у сумі 382,86 доларів США. В свою чергу позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені в п. 7.1. даного договору, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду в порядку, сумах і строки, передбачені п. 2.3.3. та 7.1. цього договору (п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору). При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,11 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 7.4. кредитного договору). При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 2.2.2, 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки (п. 4.1. кредитного договору). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором № VIW3GK02021485 від 17.07.2007 року виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 35000,00 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки №11 від 17.07.2007 року (а.с. 23). Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 27.08.2014 року її заборгованість перед позивачем становить 38467 дол. США 78 цент, що станом на 27.078.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 534317 грн. 62 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 34305 дол. США 54 цент; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1960 дол. США 55 центи; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 211 дол. США 32 центів; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 141 дол. США 44 центів; штрафу (фіксована частина) - 18 дол. США 00 центи та штрафу (процентна складова) 1830 дол. США 94 центи. (а.с. 5-14). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами, є кредитними відносинами та підлягають врегулюванню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором та утворення у зв'язку з цим заборгованості, суд вважає, що заборгованість на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved