Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2009 року. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні та вихованні. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.08.2014 (справа №305/1321/14-ц), відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки, аліменти, на утримання двох дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дітей. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо. Позивачка сама утримує двох дітей, в результаті чого її сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. На даний час відповідач, є особою молодого віку, здоровий, а тому взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі, ніж встановлений попереднім рішенням суду. На підставі наведеного у позовній заяві позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь, на утримання двох дітей, встановивши їх у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. . Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти на утримання двох дітей, в мінімальному розмірі передбаченому чинним законодавством, а саме в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON], перебувають в шлюбі, який, зареєстровано 10 жовтня 2009 року у виконкомі Косівсько-Полянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, за актовим записом №20. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], та відповідно до їх свідоцтв про народження, відповідач являється їх батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради №1626 від 02.10.2018 року стверджено, що на утриманні [PERSON], знаходиться двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], проживає у власному будинку в середніх матеріально-побутових умовах, сама утримує та виховує двох неповнолітніх дітей. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, "… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей". Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: "Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку". Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.08.2014 вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, по 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2014 року, до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дітей, оскільки з кожним роком діти потребують більше витрат, відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Поряд з цим суд констатує, що з 2014 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до перерахованих вище норм Закону, батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, тощо. Вирішуючи спір, суд враховує матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти сторін є неповнолітніми та не мають самостійного доходу. Також, суд бере до уваги і матеріальне становище відповідача, який є працездатний, інших утриманців не має. Підсумовуючи усі встановлені обставини у їх сукупності, на думку суду, позов підлягає до часткового задоволення, в сумі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, що у відповідності до змін, прийнятих Верховною Радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" є мінімальним розміром аліментів. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присуджені рішенням Рахівського районного суду від 06 серпня 2014 року, яке на даний час перебуває на виконанні, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то в даному випадку збільшений розмір аліментів повинен стягуватись з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: partial