overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач 21.10.2014 року звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно до її повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 року. У шлюбі народилася донька. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Відповідач працездатний, офіційно працює машиністом трубоукладача ЛВДС "Новоград-Волинський" ДП "ПрикарпатЗахідтранс" ПЗ ВАТ трубопровідного транспорту нафтопродуктів, крім доньки, інших утриманців не має. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду В судове засідання позивач не з"явилася. В заяві просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився. В заяві просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як видно з свідоцтва про шлюб, сторони 20.11.1999 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 16 (а.с. 2). [PERSON] - відповідач по справі, відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до довідки Чижівської сільської ради № 1040 від [INFO], на утриманні [PERSON] перебуває донька [PERSON], 2006 р.н. (а.с. 4). Відповідач [PERSON] офіційно працює машиністом трубоукладачем в ЛВДС "Новоград-Волинський" ДП "ПрикарпатЗахідТранс", що стверджується довідкою № 90 від 01.10.2014 р. ( а.с. 5). Відповідно до вимог ст.180 СК України [PERSON] зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття та має таку змогу, оскільки щомісячно отримує заробітну плату. Відповідно роз'яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При постановленні рішення суд приймає до уваги, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум станом на 01.10.2014 року на дитину віком до 6-ти років становить 1102 грн., а на дитину від 6-ти до 18-ти років становить 1373 грн. на місяць. Суд, зважаючи на ту обставину, що відповідач має задовільний стан здоров"я, інших утриманців не має, офіційно працевлаштований визнає позов у повному обсязі, а донька повністю знаходиться на утриманні позивача, приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, тому суд задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, що утримуються з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.12.2014 року, визначено їх у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 листопада 2017 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до п.6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен був вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат. Однак, при видачі виконавчого листа встановлено, що при ухваленні даного судового рішення судом не вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат. Рішення набрало законної сили 02.01.2018 року, сторонами не оскаржено. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі - у справах про зміну способу стягнення аліментів. Таким чином, [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі заяви до суду, отже при ухваленні рішення судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON], який суду доказів про звільнення його від сплати судового збору не надав. 03.10.2017 року Верховною Радою України прийнято закон № 2147 V11 " Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Згідно з Прикінцевими положеннями, вказаний Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - 15 грудня 2017 року. За приписами п.9 розділу Х111 Перехідних положень до ЦПК справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже, оскільки розгляд справи проведено згідно з положеннями ЦПК 2004 року, додаткове рішення слід ухвалити за правилами розділу ІІІ (Позовне провадження) глави девятої "Судові рішення" нової редакції ЦПК України від 03.10.2017 року, Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вище викладеного та керуючисть п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.04.2020 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 56512а0о, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки " HYUNDAI", номерний знак " [NUMBER] ", згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 11.07.2020 року відповідач, керуючи транспортним засобом марки " SCANIA", номерний знак " [NUMBER] ", з напівпричепом " KRONE ", номерний знак " [NUMBER] ", на автодорозі «М-05» (" Київ-Одеса ") допустив зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI", номерний знак " [NUMBER] ", внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку складено страховий акт № ARX2594235 від 22.07.2020 року, відповідно до якого АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 56 130,11 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування в АТ "СК "ТАС", то остання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В грудні 2014 року ПрАТ "Європейський страховий альянс" звернувся зі вказаним позовом до суду, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь страхове відшкодування в розмірі 12 284,30 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги ПрАТ "Європейський страховий альянс" (далі - позивач) обґрунтовує тим, що 28 вересня 2009 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій було пошкоджено автомобіль "Honda", номерний знак [NUMBER]. Винною у скоєнні ДТП постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2009 року визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий альянс" згідно Договору обов'язкового страхування ВА/2334985 від 26 травня 2009 року. Позивачем було сплачено вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку із пошкодженням автомобіля автомобіль "Honda", номерний знак [NUMBER], у розмірі 12 284,30 грн., на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.24), проте у судове засідання не з`явився, жодних заяв про відкладення слухання справи, пояснень чи заперечень по суті справи не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В лютому 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 1 листопада 2012 року о 12 годині 35 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем "Хьюндай", номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Університетській в м. Донецьку, при подачі світлофору, що забороняє рух, не зупинив транспортний засіб, продовжив рух через перехрестя, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Ауді", номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чинного на дату пригоди. Вина відповідача у скоєні вищезазначеної ДТП підтверджується копією постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 26.11.2012р. Згідно висновку № 380/12-11 про оцінку автомобіля "Ауді", номерний знак [NUMBER] складає 51041,29 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТА не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3438728, з терміном дії з 29.06.2012р. по 28.06.2013р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 20.09.2012 р. [PERSON], керуючи автомобілем марки "BMW 525", реєстраційний номер [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки "КІА", номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали значні технічні пошкодження. 15.10.2012 р. постановою Хмельницького міськрайонного суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку спеціаліста авто-товарознавця за №111 від 14 лютого 2013 р. автомобілю марки "КІА", номерний знак [NUMBER] завдано збитків на суму 21669,88 грн. 18.02.2013 р. [PERSON] звернувся до приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування. 4.03.2013 р. було складено страховий акт № 36505, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 18058,23 грн. Сума страхового відшкодування, яка виплачена [PERSON], складає 18058,23 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] 18058,23 грн. - розмір страхових виплат. У судове засідання представник позивача не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 20.09.2012 р. [PERSON], керуючи автомобілем марки "BMW 525" реєстраційний номер [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки "КІА", номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали значні технічні пошкодження. 15.10.2012 р. постановою Хмельницького міськрайонного суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку спеціаліста авто-товарознавця за №111 від 14 лютого 2013 р. автомобілю марки "КІА", номерний знак [NUMBER] завдано збитків на суму 21669,88 грн. 18.02.2013 р. [PERSON] звернувся до приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування. 4.03.2013 р. було складено страховий акт № 36505, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 18058,23 грн. Сума страхового відшкодування, яка виплачена [PERSON] складає 18058,23 грн. Таким чином, на користь позивача з [PERSON] слід стягнути страхове відшкодування у сумі 18058,23 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди. Просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1000,00 грн., моральну - 2000,00грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 26 червня 2013 року був пошкоджений її автомобіль марки "Хонда Цивик" номерний знак [NUMBER]. Механічні ушкодження були спричинені під час зіткнення з автомобілем "Опель Вектра", яким керував [PERSON] Постановою Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2013 року в діях [PERSON] було встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі укладеного позивачем Договору добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля марки «Опель Вектра» ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатила їх за вказаний страховий випадок 700 грн. ( за мінусом 1000,00 грн. франшизи). Таким чином [PERSON] просить стягнути суму франшизи - 1000,00 грн. і суму моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із постановою Постановою Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "HONDA CIVIK" номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], та транспортного засобу марки "OPEL VECTRA" номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Вина [PERSON] була встановлена, на нього було накаладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Автомобілю позивачки [PERSON] було спричинено механічні ушкодження. На підставі кошторису розмір матеріального збитку склав 1700,00 грн. Відповідачем 07.08.2012 року з ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) АВ № 8361755 від 07.08.2012 року. Враховуючи висновок вартості матеріального збутку, який склав 1700,00 грн., розмір франшизи (1000,00 грн.) ПАТ «Страхова Компанія "Арсенал Страхування" здійснило виплату [PERSON] в розмірі 700,00 грн. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної безпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути суму франшизи 1000,00 грн., матеріальну шкоду - 2000,00 грн., судові витрати - в розмірі 543 грн. 60 коп., з яких 243,60 грн. - судовий збір, 300,00 грн. - витрати на правову допомогу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 11 жовтня 2000 року між ними та відповідачами був укладений договір №0635-Н купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам. В рахунок укладеного договору вони передали відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали їм у власність нерухомість, а самеквартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом повторно через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя". Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 11 жовтня 2000 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу "Лимар), діюча від свого імені, а також за згодою своєї матері [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір №0635-Н купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачі придбали квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі "Свідоцтва про право власності на житло" від 04.10.2000 р., засвідченого Управлінням майном комунальної власності ММР, зареєстрованого в МБТІ в реєстровій книзі №99 під реєстровим №17405 від 05.10.2000 р. Договір №0635-Н купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Універсальній біржі "Номінал" у «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю» за №0635-Н від 11.10.2000 р., зареєстрованого в ММБТІ 18.10.2000 р. за реєстр.№17405. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Заявник публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") звернулося до суду з заявою про виправлення описки у судовому наказі. Заява ПАТ "Київенерго" обгрунтована тим, що у судовому наказі №2-н/756/140/17, виданому Оболонським районним судом міста Києва 09 червня 2017 року у справі №2-н/756/140/17 за заявою ПАТ "Київенерго", боржник: [PERSON], про видачу судового наказу, допущено помилку, помилково не вказано суму заборгованості за не обліковану електричну енергію. З цих підстав заявник просив суд виправити помилку, допущену при оформленні судового наказу №2-н/756/140/17, та зазначити суму заборгованості за не обліковану електричну енергію у розмірі 3229,55 грн. Представник заявника в судове засідання не з'явився, заявник про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Боржник в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка у судове засідання стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ПАТ "Київенерго" про виправлення помилки у судовому наказі слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2017 року Оболонським районним судом міста Києва у справі №2-н/756/140/17 заяву ПАТ "Київенерго" про видачу судового наказу задоволено. Згаданий судовий наказ в апеляційному порядку не оскаржувався (а. с. 36). При оформленні судового наказу №2-н/756/140/17 допущено помилку, а саме у ньому не вказано суму заборгованості за не обліковану електричну енергію у розмірі 3229,55 грн. Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. ст. 432, 435 цього Кодексу. Зважаючи на вищенаведене, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заявник публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") звернулося до суду з заявою про виправлення описки у судовому наказі. Заява ПАТ "Київенерго" обгрунтована тим, що у судовому наказі №2-н/756/198/17, виданому Оболонським районним судом міста Києва 19 липня 2017 року у справі №2-н/756/198/17 за заявою ПАТ "Київенерго", боржник: [PERSON], про видачу судового наказу, допущено помилку, помилково невірно зазначено строк пред'явлення судового наказу до виконання, а саме: замість "Судовий наказ може бути пред'явлено до виконання протягом трьох років" вказано "Судовий наказ може бути пред'явлено до виконання протягом 1-го року". З цих підстав заявник просив суд виправити помилку, допущену при оформленні судового наказу №2-н/756/198/17, вірно зазначивши строк пред'явлення судового наказу до виконання. Представник заявника в судове засідання не з'явився, заявник про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Боржник в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка у судове засідання стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ПАТ "Київенерго" про виправлення помилки у судовому наказі слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2017 року Оболонським районним судом міста Києва у справі №2-н/756/198/17 заяву ПАТ "Київенерго" про видачу судового наказу задоволено. Згаданий судовий наказ в апеляційному порядку не оскаржувався (а. с. 33). При оформленні судового наказу №2-н/756/198/17 допущено помилку, а саме у ньому невірно зазначено строк пред'явлення судового наказу до виконання. Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. ст. 432, 435 цього Кодексу. Зважаючи на вищенаведене, та,

Outcome: approved