Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду до до Новоукраїнського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області МЮ України, про зняття прешту нерухомого майна. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно Державного акта ІІ-КР №014891 від 10.09.2001 року він є власником земельної ділянки кадастровий номер 3524084000:02:000:0391, якою мав намір розпорядитись, клавши договір з фізичною особою [PERSON] договір оренди. Під час реєстрації речових прав державним реєстратором було виявлено відомості про арешт нерухомого майна, який накладено в зв'язку із зобов'язаннями позивача, що виникли в 2008 році та на сьогодні не існують. Новоукраїнський РВ ДВС повідомив позивача про те, що що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» п.9.9. строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Крім того на даний час у відділі на виконанні відсутні виконавчі документи щодо стягнення боргів з [PERSON] Тому позивач просить суд винести рішення яким звільнити з-під арешту його майно реєстраційний номер обтяження: 6444021, зареєстрований 23.01.2008 року реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, Кіровоградський міський нотаріальний округ, підстава обтяження: Постанова АА №984495, виданий 17.09.2004, видавник Новоукраїнський відділ ДВС; опис предмета обтяження: все майно, що належить [PERSON], [INFO]; підстава внесення запису в реєстрі обтяжень після 01.01.2013 року- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 22501900 від 01.07.2015 року, державний реєстратор [PERSON], Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, в зв"язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 18.07.2018 року. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у справі відділу ДВС Новоукраїнського РУЮ надав до суду заяву про розгляд спрви у його відсутності, про те, відзив на позов до суду на надав. Відповідно до частини другої\~статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. У відповідності до частини п»ятої даної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані\~ і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1\~ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на ім'я [PERSON] зареєстровано обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 6444021 зареєстровано: 23.01.2008 14:15:20 за №10237868 реєстратором: [PERSON], Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградська обл., підстава обтяження :постанова, серія та номер: АА №984495, виданий 17.09.2004, видавник: Новоукраїнський відділ ДВС\~; підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22501900 від 01.07.2015 14:15;0, [PERSON], Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградської обл., вид обтяження арешт нерухомого майна; власник майна [PERSON], реєстраційний номер обліковоїкартки платника податків: [NUMBER] (а.с. 11,12). \~Згідно Державного [PERSON] на право приватної власності на землю ІІ-КР №014891 [PERSON] володіє земельною ділянкою площею 5,48 га, яка розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (.а.6). \~Як вбачається з відповіді Новоукраїнського РВ ДВС від 25.05.2018 року за №317/13.11-29, щодо зняття арешту з нерухомого майна на [PERSON], згідно постанови №АА 984495 від 17.09.2004 року, повідомляє, що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» п.9.9 строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Тому відсутня можливість надати уточнені відомості щодо накладеного арешту на майно [PERSON] (а.с.10). Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1,2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За змістом зазначених норм та положень ст.16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Згідно ч.1 ст.18\~ ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до положень ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України;\~ якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог ЗУ "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. Відповідно до\~ ч.ч. 1,2 ст.40\~ ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Враховуючи встановлені обставини, оскільки будь-яке виконавче провадження відносно позивача в провадженні відділу державної виконавчої служби відсутнє, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону арешт накладений на майно боржника знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, що не було здійснено державним виконавцем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved