Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

19 липня 2018 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпровської міської ради, треті особи: Лівобережна об`єднана державна податкова інспекція м. Дніпра ГУ ДФС в Дніпропетровській області та [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №268/34 від 01.03.2006 року між ним та відповідачем укладено договір оренди землі номер ВСТ №682524 від 04.05.2006 року, за умовами якого йому передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку загальною площею 0,1133 Га за адресою: [ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці була розташована будівля загальною площею - 443,4 кв.м., що на той час належала йому на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення серія та номер ВВМ №052021 від 21.08.2004 року і в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №4583537 від 30.08.2004 року. Починаючи з 2006 року він своєчасно та в повному обсязі близько 10 років вносив орендну плату за користування земельною ділянкою. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.03.2015 року ним припинено підприємницьку діяльність. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта 13.09.2016 року відбулась реконструкція нежитлової будівлі в житлову, що розміщена на орендованій земельній ділянці. Зазначені зміни відображені в технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] від 19.04.2016 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №77388698 від 29.12.2016 року за ним зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . 02.02.2017 року між ним та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. За цим договором він передав у власність [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За описом об`єкта: загальна площа - 443,4 кв.м., житлова 302,3 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований відчужуваний житловий будинок - [NUMBER] . Позивач зазначає, що внаслідок відчуження ним житлової будівлі до нового власника перейшло право користування на вказану земельну ділянку, та разом з цим, він втратив право користування зазначеною земельною ділянкою, як і обов`язок щодо сплати орендної плати за неї. З метою досудового врегулювання питання щодо припинення договору оренди він неодноразово звертався до Дніпровської міської ради, але у нього не приймали документи, посилаючись на їх недостатність, та не давали відповіді. Останнього разу він звернувся до Дніпровської міської ради 30.03.2018 року з клопотанням про розірвання договору оренди вх. №36/2081, але й досі жодного рішення по питанню не прийнято. Згідно виписки виданої Дніпровською міською радою станом на 09.05.2018 року він не має податкового боргу. Станом на 11.05.2018 року щодо платника податків [PERSON] наявна інформація - припинено. Просив суд ухвалити рішення, яким розірвати достроково починаючи з 02.02.2017 року Договір оренди землі номер ВСТ № 682524 укладений 04.05.2006 року між [PERSON] і Дніпровською міською радою; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. 26 липня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с. 89). 29.08.2018 року представник відповідач надіслав на адресу суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідно ст.31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у вичерпному переліку випадків, пунктом 12.5 договору оренди землі визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Т.ч. в даному випадку відсутні правові підстави для розірвання спірного договору, як в силу умов самого договору, так і в силу умов ст..ст. 31,32 ЗУ «Про оренду землі». 23.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого він просив задовольнити свої вимоги, оскільки відповідачу достовірно відомо про зміну власника будинку, на його клопотання жодних відповідей надано не було, та відповідно до п.12.2 Договору, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та пояснила, що позивачу за умовами договору в 2006 році було передано земельну ділянку, за яку останній систематично вносив орендну плату. 02.02.2017 року між позивачем та третьою особо було укладено договір, відповідно до якого право власності на будинок перейшло до останнього, т.ч. позивач втратив право на користування земельною ділянкою. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про розірвання договору, однак його звернення були проігноровані. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що на звернення позивача він був повідомлений про те, що наданий пакет документів не є повним, розірвання договору оренди є передчасним і проводиться на пленарному засіданні міської ради, крім того, є вичерпний перелік випадків щодо припинення права користування земельною ділянкою відповідно до договору її оренди. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що право власності на будинок відповідно до договору дарування наразі належить йому, він не має можливості оформити права на земельну ділянку, тому що вона знаходиться в оренді. Вислухавши доводи учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №268/34 від 01.03.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі номер ВСТ №682524 від 04.05.2006 року, за умовами якого йому передано в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку загальною площею 0,1133 Га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17). На зазначеній земельній ділянці була розташована будівля загальною площею - 443,4 кв.м., що на той час належала позивачу на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення серія та номер ВВМ №052021 від 21.08.2004 року і зареєстрована згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4583537 від 30.08.2004 року (а.с. 28-30). Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта 13.09.2016 року відбулась реконструкція нежитлової будівлі в житлову, що розміщена на орендованій земельній ділянці. Зазначені зміни відображені в технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] від 19.04.2016 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №77388698 від 29.12.2016 року за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71-74). 02.02.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. За цим договором позивач передав у власність [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За описом об`єкта: загальна площа - 443,4 кв.м., житлова 302,3 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований відчужуваний житловий будинок - [NUMBER] (а.с. 75-76). Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог суд виходить з наступного. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст.13 Закону України «Про оренду землі» договорі оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування позивач передав будинок, що розташований на орендованій у відповідача земельній ділянці третій особі - [PERSON] Відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За положенням частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже Договір не підлягає розірванню. Частина 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає припинення договору оренди землі шляхом розірвання у наступних випадках: на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та умовами договору; у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки; на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. З огляду на викладене можна дійти висновку, що стаття 32 Закону України "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди землі шляхом його розірвання у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні матеріали справи, пояснення сторін а також все вищевикладене, суд приходить до висновку, що відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed