Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівський районний відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що він, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В цьому будинку, окрім нього, зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], який за вищевказаною адресою не проживає з 2008 року, членом його сім'ї не являється. Договору житлового найму між ним та відповідачем не укладалося, знятися з реєстрації місця проживання у добровільному порядку, відповідач відмовляється, а відмову аргументує відсутністю коштів. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у його житловому будинку, порушується його право приватної власності на житло, як на саму власність так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпоряджання, яке виявляється в одержанні ним певних документів для нарахування допомоги, отримання соціальних пільг. У квітні 2014 року, він звернувся до Рахівського РВ ГУ ДМС з вимогою проведення адміністративної виписки відповідача однак у проведенні такої йому було відмовлено. На підставі наведеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] з вищевказаного житлового будинку. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, натомість його представник [PERSON], надала суду заяву (реєстрація по канцелярії суду за вх. номером 5526/14 від 01.12. 2014 року) в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через опубліковане оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, однак неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи, оскільки така не є стороною у справі а лише зацікавленою особою. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.04. 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 373, позивач [PERSON], являється власником житлового будинку [ADDRESS]. На даний час у спірному житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON], однак за місцем своєї реєстрації фактично не проживає, що стверджується довідкою Білинської сільської ради № 780 від 25.04. 2014 року та актом обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 25.04. 2014 року. З метою усунення будь-яких обмежень у здійсненні права власності на вищевказаний житловий будинок, позивач, має намір здійснювати власні майнові права безперешкодно, тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Суд констатує той факт, що у відповідача [PERSON], відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у спірному будинку, оскільки останній в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів про вселення його у спірне житло у встановленому законом порядку та (чи) набуття права користування спірним будинком суду не представлено. При цьому, слід зазначити, що довготривалість користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього, незалежно від того, що в окремих випадках особи, які самоправно вселилися на жилу площу фактично вступають у договірні відносини, відкривають особистий рахунок, сплачують комунальні послуги тощо. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідача в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачем права власності нерухомим майном, тому суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування спірним будинком. Питання про стягнення з відповідача судових витрат (витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень та витрат за подання оголошення в газеті "Новини Закарпаття" в сумі 50 гривень), позивачем не ставилося.

Outcome: approved