Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ "Банк Форвард", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 30.07.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. видано виконавчий напис №7872, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користьАТ "Банк Форвард" заборгованість за кредитним договором №93321580 від 21.11.2011р. в розмірі 20 809,59 грн., який було укладено між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт», яке відступило право вимоги за вказаним договором для АТ "Банк Форвард". На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 12.08.2021р. відкрито виконавче провадження №66503026 про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 20 809,59 грн. Вважає оспорюваний виконавчий напис протиправним, безпідставним та вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат", мотивуючи тим, що заборгованість вказана у ньому не є безспірною, оскільки нотаріус при його вчиненні не досліджував первинні бухгалтерські та фінансові документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення. Окрім того, в обгрунтування позову вказує, що вона не укладала ні з ПАТ "Банк Русский Стандарт", ні з АТ "Банк Форвард" будь-яких кредитних договорів та кредитних коштів не отримувала. Крім того вказує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 622 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до яких оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначає, що за змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувалась розрахунком заборгованості, підготовленим відповідачем, який не може бути беззаперечним доказом безспірності грошових вимог до неї та не свідчить про відсутність спору стосовно розміру заборгованості. Зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. при вчиненні виконавчого напису не було дотримано умов, за яких виконавчий напис мав би бути вчинений, та вчинення останнього можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Посилаючись на те, що, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання позивачка не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив.\~ Правом подати відзив на позовну заяву у визначений судом строк не скористався. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду на день розгляду справи в суді не надходило. Після ухвалення вступної та резолютивної частині рішення від представника відповідача на адресу суду надійшла заява (з додатками) про виконання ухвали суду, обгрунтована тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, підстав для відмови у його вчиненні не було та підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні. З огляду на те, що вищевказана заява з додатками надійшла на адресу суду після ухвалення судом вступної та резолютивної частини рішення, а відтак судом до уваги не береться. Згідно ч.8 ст.178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Ухвалою від 23.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 23.09.2021р. заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №7872, вчиненого 30.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. на користь АТ "Банк\~Форвард", про стягнення заборгованості за кредитним договором №93321580\~від 21.11.2011р.\~в розмірі\~20\~809,59\~грн. (виконавче провадження ВП №66503026). Ухвалою суду від 23.09.2021р. заяву позивачки [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. копії матеріалів нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису від 30.07.2021 року зареєстрованого у реєстрі за №7872. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З виконавчого напису від 30.07.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., який зареєстрований в реєстрі за №7872, вбачається, що нотаріус пропонує задовольнити вимоги АТ "Банк Форвард", який є правонаступником ПАТ "Банк Русский Стандарт", за кредитним договором №93321580 від 21.11.2011р., за період з 12.04.2021р. по 12.05.2021р., та стягнути заборгованість в розмірі 19709,59 грн., яка складається із : заборгованості за сумою кредиту в розмірі 16073,74 грн., заборгованості за процентами в розмірі 3\~635,85 грн., а також пропонує стягнути з [PERSON] витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1\~100 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овсієнко О.А. від 12.08.2021р. відкрито виконавче провадження № 66503026 про стягнення\~з [PERSON] \~на користьАТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 20\~809,59 грн. на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Згідно п.19 ч.1 ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 (далі - Перелік), яким і керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017р. визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості». Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах. За змістом ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності заборгованості позивачки перед відповідачем. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст.ст.50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Частиною 4 статті 263\~ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас ч.3 ст.83\~ЦПК України визначено, що відповідач та третя особа повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідач та третя особа будь-яких доказів суду не подали, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивачка звернулась одразу до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечила укладання будь-яких кредитних договорів та існування боргу у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, вказуючи при цьому, що заборгованість яка зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Крім того вказала, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства та порядку, та вчинений понад строки позовної давності. Відтак вищевказане є підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконала норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.1 Переліку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 3 зазначеної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачка просить стягнути на свою користь судові витрати, понесені нею у зв`язку розглядом справи. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1362 грн., понесені нею при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved