Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в особі свого представника Сафіра Ф.О., який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 04.10.2013 року в сумі 13154.78 грн. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку". Однак, відповідач належним чином не виконував зобов'язань відповідно до умов договору, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2017р. становить 13154.78 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з`явився, разом із позовом надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, причини неявки суду не вказав, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ЦПК України. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи вищевикладені обставини фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.10.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір, що відповідає вимогам статті 634 ч.1 ЦК України. На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З анкети-заяви вбачається, що відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що свідчить його підпис (а.с.5 ) Згідно п. 1.1.1.10 Умов банківський рахунок клієнта - це поточний рахунок, який відкривається автоматично кожному клієнту "ПриватБанку", який пройшов процедуру ідентифікації Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов, датою укладення договору являється дата отримання кредитної карти, зазначена в заяві. П.1.1.7.12 Умов передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із Сторін не повідомить іншу Сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Відповідач не надав заперечень щодо отримання кредитної картки, відкриття кредитного рахунку та перерахування на нього коштів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1.1.2.5., п.2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та сплачувати комісії. Пунктом 1.1.5.1 Умов передбачено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків у відповідності до законодавства України та умов договору. Відповідно до Умов кредитування термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним (а.с.6) У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по грошових зобов'язаннях, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач, всупереч п.п. 1.1.2.5 та 2.1.1.5.5 Умов, не виконує свої зобов'язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість: 299.72 грн. - заборгованість за кредитом, 8752.45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 602.61 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4.) Відповідач розрахунок боргу не спростував. Таким чином позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає частковому стягненню з відповідача. Так, представник позивача просить стягнути з відповідача штрафи, а саме 500 грн. (фіксована ставка) та 602.61 грн. (процентна складова). Однак, згідно ст. 549 ч.2 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тому штраф в сумі 500,0 грн. що є фіксованою ставкою до стягнення не підлягає. Також представник позивача просить стягнути з відповідача 3000 грн. заборгованості за пенею та комісією. Однак, зазначену суму представник позивача не розмежував, а оскільки в розумінні Умов та правил надання банківських послуг пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язань та комісія як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, так як відрізняються за своєю природою, тому суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення з підстав її недоведеності. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору б/н від 04.10.2013 року на загальну суму 9654.78 грн., з яких: 299.72 грн. - заборгованість за кредитом, 8752.45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 602.61 грн. - штраф (процентна складова) Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1174.24 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial