Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно довідки Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 29.05.2018 року головою колгоспного двору по [ADDRESS] була мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO]. На час її смерті був чинним ЦК УРСР 1963р. На момент смерті [PERSON] проживала у вищезгаданому житловому будинку разом з дочкою, позивачкою [PERSON] Постановою державного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як вона не надала оригінал документа, що посвідчує право спадкодавця на житловий будинок. Згідно з Технічним паспортом житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться по [ADDRESS] Івано-Франківської області. За вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Звітом про оцінку вищевказаного житлового будинку визначено, що ринкова вартість будинку становить 105 480,00 грн. В підготовчому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснив, що дошлюбне прізвище позивачки ([PERSON]) відрізняється від прізвища її матері - спадкодавця [PERSON] тому, що остання вже після народження дочки вийшла заміж і 20.05.1950 р. при укладенні своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], це чоловік та дочка позивачки, які станом на 15.04.1991 р. проживали в господарстві по [ADDRESS]. На час смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], позивачка [PERSON] проживала разом з нею. Олієво-Королівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги, викладені в позовній заяві [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - визнає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, в заявах зазначили, що повністю визнають заявлені до них вимоги та не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до своєї заяви додала копії документів, які посвідчують, що її дошлюбне прізвище [PERSON], при одруженні дошлюбне прізвище змінене на прізвище [PERSON], а згідно свідоцтва про переміну прізвища її прізвище [PERSON]. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 311, виданою 29.05.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради підтверджується, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] була [PERSON] (назва вулиці не мінялася). Станом на 15.04.1991 року в цьому житловому будинку були зареєстровані: власник [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 286, виданою 15.05.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, актовий запис № 26 від 25.11.1999 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 25 листопада 1999 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до [INFO]., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] на час смерті ([INFO].) була зареєстрована за місцем свого проживання в [ADDRESS], разом з нею проживали та вели спільне господарство: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], чоловік внучки [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], про що свідчить видана виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради довідка № 287 від 15.05.2018 р. Копією свідоцтва про народження позивачки [NUMBER], виданого 25 грудня 1959 р. Рашківським с/ЗАГС Городенківського району стверджено, що батьками [PERSON], яка народилась [INFO], є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Після реєстрації 23 січня 1969 р. шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 23.01.1969 року Олієво-Королівським сільським ЗАГС Городенківського району. Мати позивачки [PERSON] після реєстрації 20 травня 1950 року шлюбу з [PERSON], змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 28.02.1975 року. Інформаційною довідкою № 52480671 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 03.07.2018 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджується, що у Спадковому реєстрі відсутні дані щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], дата смерті [INFO]. Позивачка [PERSON] на час смерті матері була зареєстрованою і проживала разом з нею в [ADDRESS]. Як спадкоємець першої черги за законом, позивачка вступила у володіння спадковим майном своєї матері [PERSON] До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] П.4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2003 р. встановлено, що положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1029/02-31 від 22 травня 2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] з посиланням на те, що в спадкоємця [PERSON] відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8446 від 16.02.2018 р. стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1968 року, господарські будівлі збудовані в 1972, 1973, 1987, 1988, 1990, 1999 роках. Звітом складеним ЕТВО "Придністров'я" на підставі договору № 57 від 13.02.2018р. стверджується, що вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 20.02.2018р. становить 105480 грн. Довідкою № 312, виданою 29.05.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради доводиться, що згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради № 7 (номер об'єкта по господарського обліку 02-0458-1) за житловим будинком, що в [ADDRESS] числиться земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Після смерті матері позивачка [PERSON] прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved