Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

12.07.2016 до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] з урахуванням вимог чинного законодавства, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не забезпечує належного догляду за дітьми, не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує їх, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі, нормальному для самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, так як наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засідання представник органу опіки і піклування Лозуватської сільської ради з'явився, позов підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник служби у справах дітей Шполянської районної державної адміністрації в судове засідання з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши обставини і матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03.09.2009 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №6. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2011, виданим Лозуватською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис №5. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до протоколу №4 засідання громадської комісії у справах дітей при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 10.12.2015 та протоколу № 1 засідання громадської комісії у справах дітей при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 18.03.2016, [PERSON] було попереджено згідно з чинним законодавством щодо наслідків невиконання батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей (а.с.11-12, 15-16). Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов соціально неблагополучної сім'ї №886 від 08.12.2015, №302 від 16.03.2016 та №560 від 07.06.2016 сім'я [PERSON] складається з 5 чоловік: мати [PERSON] - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], брат [PERSON] - [PERSON], [INFO]. [PERSON] знаходиться знаходиться в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради. Санітарний стан житлового приміщення задовільний. Одягом, взуттям, постільними речами дитина забезпечена. Доглядом та вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та дядько [PERSON] [PERSON] життям дітей,їх здоров'ям та матеріальним забезпечення не цікавиться, дітей не відвідує. (а.с.17-19). Відповідно до наказу №55 від 16.12.2015, виданого службою в справах дітей Шполянської районної державної адміністрації, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було поставлено на облік як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. (а.с.29). Згідно з довідкою №218 від 08.04.2016, виданою Комунальним закладом Черкаськой обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» [PERSON], [INFO], дійсно перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» з 17.12.2015 по теперішній час на повному державному утриманні як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с.28). Відповідно до повідомлення №368 від 21.06.2016, виданого Комунальним закладом Черкаськой обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» за час перебування в центрі [PERSON], [INFO], з 17.12.2015 по 15.06.2016, його мати, [PERSON], відвідала сина лише 1 раз - 08.04.2016 (а.с.21). Згідно з довідкою від 07.06.2016, виданою Лозуватською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, [PERSON], [INFO], який мешкає в с. Лозуватка Шполянського району Черкаської області, знаходиться на обліку в Лозуватській АЗПСМ з моменту народження під постійним наглядом. Знаходиться на диспансерному обліку, діагноз: функціональне порушення міліарної системи, часті застудні захворювання. Мати, [PERSON], 1989 року народження, неналежним чином виконує батьківські обов'язки. Дитина погано доглянута, часто хворіє застудними захворюваннями. Рекомендації медичних працівників та їх вказівки мати не виконує, здоров'ям дитини та доглядом за нею займається бабуся - [PERSON] (а.с.22). Відповідно до довідки, виданої Лозуватською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку в Лозуватській АЗПСМ з моменту народження. Діагноз: дитяча абсасна епілепсія, часті простудні захворювання. Неодноразово лікувався в Черкаській обласній дитячій лікарні. Мати, [PERSON]., неналежним чином виконує батьківські обов'язки: поганий догляд за дитиною зловживає алкоголем, палить. Доглядом і піклуванням займається бабуся, [PERSON] (а.с.23). Згідно з довідками від 13.04.2016 та 03.06.2016 [PERSON], [INFO], відвідував дитячий садок «Веселка» з 02.10ю2013 по 01.06.2016. Мати дитини, [PERSON], життям, навчанням дитини в дитячому садку не цікавилась, з дитячого садка не забирала, батьківські збори, заходи та свята не відвідувала, цим всім займалася бабуся, [PERSON], та дядько [PERSON] (а.с.24, 26). Відповідно до довідки від 13.04.2016, [PERSON], [INFO], не відвідує дитячий садок і не занесений до спискового складу дітей дитячого садка (а.с.27). Згідно з повідомленням управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області №795 від 04.05.2016, [PERSON], 1989 року народження, зареєстрована за адресою с. Лозуватка Шполянського району Черкаської області, знята з обліку кримінально-виконавчої інспекції 04.05.2016 у зв'язку з закінченням іспитового строку (а.с.25). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/осіб №620 від 12.07.2016 до складу сім'ї [PERSON], що є наймачем будинку за адресою [ADDRESS], входять: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] за даною адресою зареєстровані, але не проживають (а.с.20). Згідно з протоколом № 2 засідання громадської комісії у справах дітей при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 10.06.2016, громадська комісія вирішила у зв'язку з неодноразовими попередженнями про необхідність належного догляду та піклування, та байдужим ставленням [PERSON] до виховання дітей, порушити перед органом опіки і піклування Лозуватської сільської ради питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Лозуватської сільської ради Шполянського району Черкаської області №26 від 16.06.2016 виконавчий комітет Лозуватської сільської ради вирішив порушити перед Шполянським районним судом Черкаської області питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Згідно з висновком органу опіки і піклування Лозуватської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON]. [INFO], та [PERSON], [INFO] №147 від 21.06.2016, [PERSON] з 2015 року і по даний час з дітьми не проживає, не спілкується з ними, участі у вихованні не бере, ухиляється від виконання своїх обов'язків, не забезпечує належного догляду за дітьми, не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує їх, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі, нормальному для самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. Таким ином, огран опіки і піклування Лозуватської сільської ради просить вирішити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання її обов'язку по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров'я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах дітей. Згідно з ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в редакції яка діяла до 08.07.2017. При цьому, у зв'язку із набранням чинності 08.07.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 2ст. 182 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України(в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, те, що відповідач інших утриманців не має, працездатна, має змогу сплачувати аліменти, тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшої дитини [PERSON], тобто до [INFO]. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку доповноліття старшої дитини [PERSON] для відповідача підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, та зобов'язує позивача як законного представника дітей відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Так як позов задовольняється, то суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] 1280,00 грн. судового збору на користь держави . На підставі п.2 ч.1 ст. 164, ст.ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved