Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У серпні місяці 2017 року позивач ПАТ "ВБР" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача зазначив наступне: 17.06.2011 року між ПАТ "ВБР" та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKAF3.6509.002, за яким позивач надав відповідачу cтроковий кредит у розмірі 3 960 211 грн. 50 коп. строком до 16.06.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних. Відповідач зобов'язався щомісячно надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі, встановленому графіком погашення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.6522.002 від 17.06.2011 року та договір застави автотранспорту № ZXA019500.6509.003. Позивач виконав свої обов'язки перед відповідачем, згідно приписів кредитного договору, а відповідач зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує, у зв'язку з невиконанням [PERSON] та [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 18.07.2017 виникла заборгованість у розмірі 2 124 740 грн. 80 коп., з яких: 281 210 грн. 02 коп. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 1 843 530 грн. 78 коп. - заборгованість по сплаті кредиту, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. В судове засідання представник позивача ПАТ "ВБР" не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій просить вказану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі в газеті «Урядовий кур'єр» № 177 від 21.09.2017, клопотань про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не надавала. Ухвалою суду від 25.09.2017 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм кредитні правовідносини, які регулюються статьями 526, 527, 629, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 17.06.2011 року між ПАТ "ВБР" та [PERSON] укладено кредитний договір № MKAF3.6509.002 у виді строкового кредиту у розмірі 3 960 211 грн. 50 коп. на наступні цілі: придбання автотранспорту, строком до 16.06.2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних. Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011 року, підписаною 24.06.2011 року позивачем та [PERSON], викладено в новій редакції Додаток №2 до кредитного договору (а.с. 31).. Додатковою угодою № 2 до кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011, підписаною 10.12.2013 р. ПАТ "ВБР" та [PERSON], викладено в новій редакції преамбулу кредитного договору. Позичальника зазначен,о як "Фізична особа-підприємець [PERSON]" (а.с. 33). Додатковою угодою № 3 до кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011, підписаною 08.04.2014 р. позивачем та [PERSON], викладено в новій редакції п. 1.1.4., п. 2.5., п. 8.5 Кредитного договору (а.с.34). Додатковою угодою № 4 до кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011, підписаною 05.05.2014 р. ПАТ "ВБР" та [PERSON], викладено в новій редакції п. 2.4. Кредитного договору (а.с.35). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011 між Позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.6522.002 від 17.06.2011 року, згідно якого [PERSON] зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначним кредитним договором. Згідно п. 4 договору поруки у випадку невиконання Позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, Позичальник та Поручитель відповідають перед Позивачем, як солідарні Боржники. 10.12.2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було підписано Додаткову угоду № 1 до договору поруки, а 08.04.2014 року між вказаними сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до договору поруки (а.с. 37). Позивач ПАТ "ВБР" виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011 року в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 19185 від 17.06.2011 року, відповідно до якого 3 960 211,50 гривень було перераховано на рахунок ЗАТ "Бориспільський автозавод" в рахунок придбання автотранспорту (а.с.24). 17.06.2011 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011 між позивачем та [PERSON] укладено договір застави автотранспорту № ZXA019500.6509.003, згідно якого заставодержатель має право в разі невиконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (а.с. 40-44). 10.12.2013 року до договору застави автотранспорту № ZXA019500.6509.003 від 17.06.2011 між позивачем та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 (а.с.45). 08.04.2014 року до договору застави автотранспорту № ZXA019500.6509.003 від 17.06.2017 між позивачем та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 (а.с.46). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає негайному виконанню у цей строк (термін) Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), і вимог законодавства. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору (з урахуванням Додаткової угоди № 4 до кредитного договору) Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти щомісяця, з 1-го по 5-е число кожного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику проценти в розмірі 34 % (тридцять чотири) проценти річних, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п. 2.5. кредитного договору, кожного поточного місяця. З 01.05.2014 року відповідач [PERSON] припинив сплату коштів із погашення кредиту та відсотків. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання. Відповідно до п.2. ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.12.2015 у справі № 236/3427/15-ц встановлений факт смерті [PERSON] за кредитним договором, який помер [INFO] в Кіровському районі міста Донецька (а.с.51-52). Факт смерті [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що 15.12.2015 року за № 00129920932 реєстратором Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано відповідний актовий запис № 856 (а.с.53). Відповідно до ст. 1216 ЦК України встановлює, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно письмового повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновод Н.Д. вих. № 20/01-16 від 05.02.2016, встановлено, що 27.01.2016 року, вказаним нотаріусом було видано Свідоцтво про право спадщини за законом, після смерті [PERSON], 1958 року народження, який помер [INFO], на ім'я [PERSON], [INFO], за реєстровим № 220 (а.с. 53-54).. Відповідно до вищевказаних відомостей, відповідач [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON] отримала у власність майно, яке відповідно до умов Договору застави автотранспорту від 17.06.2011 року(з урахуванням Договору про внесення змін № 1 та Договору про внесення змін №1) № ZXA019500.6509.003 виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], а після [INFO] відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, кредитні кошти в розмірах та строки, визначені умовами договору не сплачувала, що підтверджується матеріалами справи та вбачається з розрахунку заборгованості, яка станом на 18.07.2017 року становить 2 124 740,80 грн., з яких: прострочена заборгованість по сплаті процентів становить 281 210 грн. 02 коп.; - прострочена заборгованість по сплаті кредиту становить 1 843 530 грн. 78 коп.. Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та [PERSON]; факт того, що відповідач [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON] отримала у власність майно, яке виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору № MKAF3.6509.002 від 17.06.2011. та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 2 124 740 грн.80 коп.. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 124 740 грн. 80 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору, суд виходить з наступного. Розмір ставки судового збору майнового характеру становить 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет україни на 2017 рік" розмір прожиткового мінімума для працездатних осіб становить 1600 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на корись держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 8000 грн.

Outcome: approved