Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

10.11.2014 року позивач ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 15 892,99 грн. При цьому, позивач посилається на те, що між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та відповідачем 17.01.2013 року було укладено кредитний договір № 020000000031819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE. Також 17.01.2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 020000000031819, відповідно до умов якої, відповідач Банк надав грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної лінії з лімітом у сумі 12 900,00 грн. на строк з 17.01.2013 року по 16.01.2015 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 32 % річних на споживчі цілі. Станом на 03.11.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, має прострочену кредитну заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. До судового засідання представник позивача ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення рішення, позов визнає частково, заперечує проти стягнення суми пені та штрафних санкцій. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.01.2013 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 020000000031819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE /а.с. 4-6/. Окрім того, 17.01.2013 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 020000000031819, відповідно до умов якої, відповідач Банк надав грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної лінії з лімітом у сумі 12 900,00 грн. на строк з 17.01.2013 року по 16.01.2015 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 32 % річних на споживчі цілі /а.с. 7-8/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Судом досліджено виписку по рахунку за період 17.01.2013 року по 03.11.2014 року /а.с. 13-14/, а також виписку по рахунку а період 01.01.2013 року по 30.04.2015 року /а.с. 49-50/, надані представником Банку у ході розгляду справи на письмову вимогу відповідача. Однак, відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договору, що вбачається з наданого представником позивача розрахунку ціни позову, відповідно до якого станом на 03.11.2014 оку загальна сума заборгованості відповідача складає 15 892,99 грн., яких: прострочені проценти за кредитом - 3 038,06 грн., та заборгованість за основною сумою кредиту - 12 854,92 грн. /а.с. 12/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, судом встановлено, що у вказаній справі положення ст. 551 ЦК України стосовно зменшення неустойки не можуть бути застосовані, так як проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Та окрім, того відповідачем не надано жодних пояснень та доказів стосовно незгоди із визначеним розміром заборгованості. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved