Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

23.04.2019 року позивач, який є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість в сумі 37619,59 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №83180/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) від 09.04.2013 року. Відповідно до умов п.п.1.2, 1.3,1.5 кредитного договору, кредит було надано відповідачу на споживчі цілі в сумі 25000,00 грн. на строк 36 місяців, з 09.04.2013 року по 09.04.2016 року. Згідно із п.1.6, 1.7 кредитного договору та Додатку №1 до даного договору відповідачем було сплачено позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1875,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладення кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця до закінчення строку дії договору становить 38% річних(1.4 кредитного договору). Згідно з п.1.1 кредитного договору відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за договором та повернути позивачу кредит на умовах та в строки(терміни) визначені кредитним договором. Відповідно п.2.5 кредитного договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п.4.2 кредитного договору). Відповідач був зобов`язаний повернутим кредит не пізніше 09.04.2016 року (п.1.3 кредитного договору). Згідно п.7.1 кредитного договору, у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 00 год. 00 хв. останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача станом на 09.04.2016 року, позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 09.05.2016 року. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було. Позивач власні зобов`язання по кредитному договору щодо надання кредиту виконав. Станом на 09.04.2019 року прострочена заборгованість по кредиту становить 11795,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 21640,82 грн. Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5% річних (п.4.3 кредитного договору). Відповідач має сплатити позивачу інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в розмірі 4183,77 грн., які нараховані за період з 01.05.2016 року по 28.02.2018 року, відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості станом на 09.04.2019 року. Отже, станом на 09.04.2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 37619,59 грн., з яких: - сума простроченої заборгованості по кредиту - 11795,00 грн.; - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 21640,82 грн.; - інфляційні нарахування на суму простроченої кредиту - 4183,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ АКБ «Індустріалбанк», проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.73). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадянам, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано (а.с.83). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 17.07.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №83180/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) від 09.04.2013 року (а.с.9-11). Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду платіжних систем від 18.08.2017 №303, надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою ст.1 Закону України «про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» затвердженого загальними зборами АКБ «Індустріалбанк» 20.04.2018 року, погодженого НБУ 11.06.2018 року, АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», зареєстрованого НБУ 12.04.1994 року, у зв`язку з реорганізацією АБ «Експрес-Банк» шляхом приєднання до АКБ «Індустріалбанк», здійсненої на підставі дозволу НБУ на реорганізацію шляхом приєднання АБ «Експрес-Банк» до АКБ «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою (рішення від 18.08.2017 року №303) (а.с.39-47). Відповідно до умов п.п.1.2, 1.3, 1.5 кредитного договору, кредит було надано відповідачу на споживчі цілі в сумі 25000,00 грн. на строк 36 місяців, з 09.04.2013 року по 09.04.2016 року. Згідно із п.1.6, 1.7 кредитного договору та Додатку №1 до даного договору відповідачем було сплачено позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 1875,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладення кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця до закінчення строку дії договору становить 38% річних. Згідно з п.1.1 кредитного договору відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за договором та повернути позивачу кредит на умовах та в строки(терміни) визначені кредитним договором. Відповідно п.2.5 кредитного договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п.4.2 кредитного договору). Відповідач був зобов`язаний повернутим кредит не пізніше 09.04.2016 року (п.1.3 кредитного договору). Згідно п.7.1 кредитного договору, у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 00 год. 00 хв. останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача станом на 09.04.2016 року, позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 09.05.2016 року. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було. Станом на 09.04.2019 року прострочена заборгованість по кредиту становить 11795,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 21640,82 грн. (а.с.34) Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5% річних (п.4.3 кредитного договору). Відповідач має сплатити позивачу інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в розмірі 4183,77 грн., які нараховані за період з 01.05.2016 року по 28.02.2019 року, відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості станом на 09.04.2019 року. Отже, станом на 09.04.2019 року загальна сума заборгованість відповідача за кредитним договором становить 37619,59 грн. (а.с. 34, 35, 36-37, 38), з яких: - сума простроченої заборгованості по кредиту - 11795,00 грн.; - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 21640,82 грн.; - інфляційні нарахування на суму простроченої кредиту - 4183,77 грн. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 83180/31/к від 09.04.2013 року та з нього підлягає стягненню борг за кредитом в розмірі: 11795,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 21640,82 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наведений розрахунок інфляційних витрат повністю узгоджується з чинним законодавством. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також іх взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 18.04.2019 року про сплату судового збору в сумі 1921,00 грн. (а.с.1) Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved