Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний Артем Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис № 12399 від 22.11.2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 17.07.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2017 року, грошових коштів в сумі 57 959,92 Євро, що за курсом 30.67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 1 777 630 грн. 75 коп., таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, на виконанні у Приватного виконавця Пишного А.В. перебуває виконавче провадження ВП №55999312 з виконання виконавчого напису, вчиненого 23.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. зареєстрованим за №12399, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором станом на 07.08.2017 року, грошових коштів в сумі 57 959,92 Євро, що за курсом 30.67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 1 777 630 грн. 75 коп. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, таким, що вчинений в порушення вимог діючого законодавства, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також, вчинення виконавчих написів регламентовано Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних цій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року), у якому міститься аналогічна норма, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між «Підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з`ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов`язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - за період з 17.07.2007 року по 07.08.2017 року, тобто майже за 10 років і один місяць. З огляду на вказане, нотаріус в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підп. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Нотаріусом не досліджено та не перевірено ту обставину, що вказаний трирічний строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, сплинув, оскільки право стягнення боргу у відповідача виникло ще в липні 2010 року. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить відмовити. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа Приватноий виконавець Пишний Артем Володимирович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 08 травня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. Підготовче засідання у справі проведено 19.07.2018 року за результатами якого ухвалою суду від 19.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 годину 30 хвилин 04 жовтня 2018 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.07.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товарством Комерційний банк «Приватбанк», було укладено кредитний договір №К2S4GB00260059. 23.11.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №12399 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №К2S4GB00260059 від 17.07.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.08.2017 року грошових коштів у сумі 57 959,92 Євро, що за курсом 30.67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 1 777 630 грн. 75 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36748,92 Євро; заборгованість за відсотками у розмірі 8 628, 39 Євро; заборгованість з комісії у розмірі 4 192, 10 Євро; заборгованість з пені у розмірі 8 390, 51 Євро. За статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КабінетомМіністрівУкраїни. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, як встановлено за матеріалами справи, виконавчий напис нотаріуса від 23.11.2017 р. вчинено про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №К2S4GB00260059 від 17.07.2007 року станом на 31.07.2017 року у розмірі 57 959,92 Євро, зокрема, що виникла у період, починаючи з 17.07.2007р. по 07.08.2017р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved