Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, просить визнати протиправною і скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2017р. №636/02-31 приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідно до заповіту від 10.08.2015р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Настасіївської сільської ради Миколаївського району, Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №21, номер у Спадковому реєстрі 58121989 від 27.10.2015р., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 6,62 га, яка знаходиться на території Доманівської селищної ради згідно державного акту серія МК №057119 виданого 23 листопада 2004 р., на підставі розпорядження №573 Доманівської РДА від 11.10.2004 р. заповіла своїй доньці [PERSON]. 15 серпня 2016г. заповідач [PERSON]В померла, після її смерті відкрилася спадщина. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Доманівського районного нотаріального округу стосовно видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, приватний нотаріус, 03 липня 2017 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи тим, що підпис містить три літери, що не можна вважати особистим підписом заповідача, так як заповідач має написати прізвище, ім'я по батькові прописом повністю. Приватний нотаріус вказала, що загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 Цивільного кодексу України, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК): зазначення в заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч.4 ст.207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст.1247 ЦК України. Такі заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами, та порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15.06.1994р. №419 "Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених". Разом з тим, дії нотаріуса позивач вважає протиправними. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов тому, що бажає виконати волю померлої матері, яка заповіла їй земельну ділянку, та оформити спадщину за заповітом. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись, що діяла в рамках чинного законодавства, відповідно до вимог ст.ст.1247, 1251, 1252, 207 ч.4 ЦК України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та відповідно до постанови КМУ від 15.06.1994 р. №419 "Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених". Також пояснила суду, що у позивачки є неповнолітня племінниця, опікуном якої є позивачка, яка має право на спадщину за законом за правом представлення, мати якої померла до смерті спадкодавиці бабусі. У разі спадкування за законом - неповнолітня онука отримає 1/2 частину земельної ділянки, а при оформленні за заповітом їй буде виділена лише обов'язкова частка у спадщині, пояснила, що роз'яснювала позивачці право отримати спадщину не за заповітом, а за законом, як спадкоємиці першої черги після смерті матері. Заслухавши позивача, відповідача, допитавши свідка [PERSON], а також дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява може бути задоволена, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №456283 (а.с. 14). Відповідно до повторного свідоцтва про народження І-ФП №260426, виданого Виконкомом Царедарівської сільради Доманівського району 13.12.2016р., а також свідоцтва про шлюб 1-ЖД №040840, виданого Настасіївською сільрадою Миколаївського району Одеської області 25.12.2006 року, позивач [PERSON], 10.03.1970р.н., є дочкою померлої спадкодавиці [PERSON] (а.с.15, 16). При житті [PERSON] склала заповіт від 10.08.2015 року, відповідно до якого зробила розпорядження: земельну ділянку площею 6,62 га, яка знаходиться на території Доманівської селищної ради згідно державного акту серія МК №057119 виданого 23.11.2004року, на підставі розпорядження №573 райдержадміністрації Доманівського району від 11.10.2004р., заповідаю своїй доньці [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, приватний нотаріус не може вважати особистим підписом заповідача підпис, який містить три літери. Тому нотаріусу слід було б роз'яснити органу опіки і піклування право звернення в інтересах неповнолітньої онуки спадкодавиці, до суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним з підстав, викладених в оскаржуваній постанові. У разі визнання заповіту недійсним в судовому порядку, спадкоємці мають право оформити спадщину за законом. Самий по собі сумнів приватного нотаріуса, що підпис містить три літери, що не можна вважати особистим підписом заповідача, на погляд суду, не може бути підставою для відмови [PERSON] у праві на спадкування за заповітом (а.с. 25). Відповідно до ст.49 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1)вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2)не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3)дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4)є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5)з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6)правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7)особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8)особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9)в інших випадках, передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 ЗУ "Про нотаріат"). В данному випадку нотаріус обумовлювала відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом тим, що "підпис містить три літери, що не можна вважати особистим підписом заповідача. Заповідач має написати прізвище, ім'я по батькові прописом повністю, посилаючись на вимоги ст.1247 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка в 2015 р. працювала секретарем виконкому Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, саме вона посвідчувала заповіт [PERSON], яка сама прийшла в сільську раду з особистим паспортом і паспортом доньки, якій мала намір заповісти землю, після складання заповіту, заповідач особисто підписала заповіт, отримала один примірник, також вказаний заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тому, за умови чинності зазначеного вище заповіту, питання про спадкування земельної ділянки, охопленої заповітом, повинно вирішуватися в порядку спадкування за заповітом. У разі визнання оспорюваного заповіту недійсним, спадкоємці мають право оформити спадкові права за законом.

Outcome: approved