Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

ДП "Вінницьке лісове господарство" звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири житлового будинку без надання іншого приміщення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ДП "Вінницьке лісове господарство" відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.11.2011 року, серії САЕ № 212450 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який складається з двох квартир: №1 та №2. Зазначений будинок побудований в 1950 році господарським способом, знаходиться на території Державного лісового фонду України - [ADDRESS]. Згідно з даними бухгалтерського обліку будинок є основним засобом та рахується лісовим кордоном. З моменту побудови будинок використовувався як службове приміщення для зберігання інвентаря, посадочного матеріалу і насіння лісових культур, відпочинку та тимчасового проживання працівників лісової охорони, лісничих, помічників лісничих, майстрів лісу, лісників. До отримання свідоцтва на право власності на нерухоме майно, будинок не був зареєстрований у БТІ та введений в експлуатацію, тому що будувався господарським способом лісовим господарством, тобто не мав статусу житлового. Крім того, позначення будинку в інвентарних документах відповідача житловим не визначало статус кордону як житлового будинку, тому що він не був переведении у державний житловий фонд належним чином у встановленому законом порядку. Це позначення несло тільки смислове навантаження, оскільки будинки-кордони можуть бути призначені тільки як для відпочинку та тимчасового проживання працівників лісового господарства, так і для збереження інвентарю, посадкового матеріалу, насіння лісових культур та інших господарських потреб лісництва. У період з 1954 по 2010 роки в квартирі №1 даного будинку проживали батьки [PERSON], які були працівниками лісового господарства. Батько відповідача [PERSON] помер у 1980 році, а мати продовжувала проживати на лісовому кордоні. Зважаючи на трудовий стаж батьків відповідача [PERSON] у лісовому господарстві, ДП "Вінницьке лісове господарство" не заперечувало проти цього. У 2009 році мати відповідача [PERSON] зверталася до Державного комітету лісового господарства України, потім до ДП "Вінницьке лісове господарство" з проханням про переведення вищевказаного житлового будинку до житлового фонду Стрижавської сільської ради для подальшої його приватизації. На початку 2010 року позивачем був направлений лист - заперечення [PERSON] Після смерті матері [PERSON] у січні 2010 року відповідач [PERSON], який зареєстрований у [ADDRESS], яка є ним приватизованою, тобто скористався своїм правом приватизації житлового приміщення, має житло для проживання з сім'єю, самовільно вселився та продовжує проживати та користуватися квартирою №1 будинку та господарськими спорудами на незаконних підставах, оскільки не є працівником лісового господарства, не відноситься до державної лісової охорони та не є пенсіонером лісгоспу, а на постійні вимоги про добровільне звільнення житлового будинку не реагує. 06 вересня 2011 року [PERSON] вступив в шлюб з громадянкою [PERSON], яка з квітня 2012 року також почала проживати в будинку. Комісією ДП "Вінницьке лісове господарство" неодноразово робились обстеження будинку на предмет проживання в ньому, про що свідчать акти від 24.01.2012 року, 09.02.2012 року, 06.03.2012 року, 16.05.2012 року., згідно яких вбачається, що відповідачі зберігають свої речі в будинку, однак не постійно проживають в ньому. На повторні вимоги про добровільне звільнення житлового будинку відповідачі категорично відмовляються. На сьогоднішній день є потреба провести капітальний ремонт будинку, оскільки за період його існування такий ремонт не проводився та заселити молодих спеціалістів лісгоспу. Тому надати даний будинок для оренди чи тимчасового користування відповідачам немає можливості. Отже, своїми діями, а саме проживання та користування житловим будинком відповідачі створюють перешкоди в користуванні будинком та порушують право позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. 13.07.2012 року у судовому засіданні відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про визнання членами сім'ї наймача, визнання права на житло. 31.10.2012 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету та підстав позовних вимог, просив його вимоги розглядати про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки будинковолодіння без номеру, що розташовано в [ADDRESS], право на приватизацію якої вона мала за життя. Його батько - [PERSON] за життя працював у Вінницькому лісгоспі «Михайлівське лісництво» на посаді тракториста та згідно наказу № 91-к від 27.10.1980 року його було відраховано зі списків лісництва в зв'язку зі смертю. Мати - [PERSON] також за життя працювала в «Укрзаготліссемі» системи Міністерства лісового господарства в с. Коло - Михайлівка (в даний час Стрижавка) та звільнена з посади в зв'язку з виходом на пенсію відповідно до наказу № 35 від 06.05.1980 року. Як працівникам лісгоспу, батькам було надано житло, що розташовано в кварталі 8 виділ 9 Михайлівського лісництва селищна рада Стрижавська, Вінницького району Вінницької області, в якому вони проживали все своє життя до смерті. За життя, а саме в 2009 році його мати [PERSON] зверталася у встановленому законом порядку до Державного комітету лісового господарства України з метою приватизації житла, в якому вона проживала та реєстрована багато років, а саме будинку [ADDRESS] та їй була надана відповідь в якій було запропоновано звернутись до державного підприємства «Вінницьке лісове господарство» з заявою про переведення приміщення в якому вона проживає до житлового фонду та після того як Державне підприємство «Вінницьке лісове господарство», в установленому законом порядку, здійснить переведення приміщення до житлового фонду, вона буде мати право на його приватизацію. Тобто з даного листа видно, що питання про приватизацію житла його матір'ю [PERSON] фактично було погоджено. 11 вересня 2009 році [PERSON] звернулася з заявою до ДП «Вінницького лісового господарства» з проханням перевести приміщення в якому вона проживає до житлового фонду. За життя [PERSON] зверталася в КП «ВООБТІ» для виготовлення технічного паспорту на будинок б/н, що розташований в кварталі 8 виділ 9, Михайлівського лісництва, селищна рада Стрижавська Вінницького району Вінницької області, оскільки первинно їй було погоджено приватизувати дане житло і перевести його до житлового фонду. 15 січня 2010 року [PERSON] була направлена відповідь ДП «Вінницьке лісове господарство» з запереченням проти переведення спірного житлового будинку до житлового фонду. Проте [INFO] його мати [PERSON] померла та її заява про приватизацію не була розглянута у встановлені законом строки. Крім того, в зв'язку зі смертю [PERSON] не встигла завершити приватизацію житла, яке отримала у встановленому законом порядку і в якому проживала багато років. В 2011 році, тобто вже після смерті матері [PERSON], спірний будинок було переведено саме до житлових будинків на підставі рішення виконкому Стрижавської селищної ради № 393 від 28.10.2011 року та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 09.11.2011 року саме на спірний житловий будинок. Тобто цей факт свідчить про те, що його мати дійсно могла б скористатися своїм конституційним правом на приватизацію житла, однак в зв'язку з і смертю не змогла це зробити. Він як спадкоємець першої черги за законом і єдиний син померлої [PERSON] має право на визнання за ним в порядку спадкування права власності на спірну 1/2 частку житлового будинку. Спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] він прийняв, так як постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] просив встановити факт, що він на момент відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS], будинковолодіння без номеру. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами без номеру, що розташований в [ADDRESS], право на приватизацію якої мала [PERSON], яка померла [INFO] в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області. 10.04.2013 року [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити факт, що [PERSON] на момент відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS], будинковолодіння без номеру. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 29/50 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами без номеру, що розташований в [ADDRESS], право на приватизацію якої мала [PERSON], яка померла [INFO] в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області. В судовому засіданні представники позивач - відповідача ДП «Вінницьке лісове господарство» Савчук І.В. та Дорош О.С. позов підтримали в повному обсязі, на підставах, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити. Щодо зустрічного позову [PERSON] заперечували повністю, з підстав викладених у письмовому запереченні, поданого до суду 12.12.2012 року, просили суд в задоволенні зустрічного позову відмовити. Згідно поданого до суду 10.12.2012 року заперечення ДП «Вінницьке лісове господарство» вбачається, що мати відповідача [PERSON] - [PERSON] ніякого відношення до вінницького лісгоспу Михайлівськоголісництва в якому працював батько відповідача не мала, оскільки згідно її трудової книжки вона працювала у Вінницькій виробничій ділянці к-ри «Укрзаготліссемі», тому твердження відповідача є безпідставними та не відповідають дійсності. Також [PERSON] не вказано на підставі якого правовстановлюючого документу його матері належав будинок та яке саме житло їй було надано право на приватизацію, оскільки будинок складається із двох квартир. Листом Державного комітету Лісового господарства України №05-42/2935 від 02.07.2009 року його матері було запропоновано звернутись до ДП "Вінницьке лісове господарство" з заявою про переведения приміщення, в якому вона проживала до житлового фонду, оскільки на той час приміщення обліковувалось на балансі підприємства як основні засоби виробництва та статусу житла не мало, тобто комітет надав пропозицію та переадресував звернення до компетентного органу з даного питання, тому твердження відповідача про те, що його матері було погоджено питання щодо приватизації не відповідає дійним обставинам. Звернення матері відповідача до КП «ВООБТІ» для виготовлення технічного паспорту не доведено ніякими документами та у його матері не було жодних юридичних документів на право проживання у спірному приміщенні за вказаною адресою та права власності, тому [PERSON] не може претендувати на спадкування за законом даного приміщення, адже відсутній предмет спадщини на момент відкриття спадщини. Платіжні доручення про сплату квартплати [PERSON] за 2011 рік, за 2012 рік йому були повернуті. Після смерті його матері приміщення в якому вона проживала було переведене до житлового фонду та оформлене свідоцтво на право власності, тому ДП «Вінницьке лісове господарство» є законним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який складається з двох квартир: №1 та №2. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] та його представник [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримали за обставин, викладених у ній, просили її задовольнити у повному обсязі. Щодо первісного позову ДП «Вінницьке лісове господарство» заперечували повністю, просили відмовити в його задоволенні, оскільки його батькам, як працівникам лісгоспу, було надано житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому вони проживали все своє життя до самої смерті. За життя мати [PERSON] отримала право на приватизацію, яке фактично було погоджено, однак [PERSON] померла та не встигла завершити приватизацію житла. Так як він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому прийняв спадщину та має право на частку будинку в порядку спадкування за законом, право на приватизацію якого належало його матері. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зустрічну позовну заяву [PERSON] підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі. Щодо первісного позову ДП «Вінницьке лісове господарство» заперечували повністю, просили відмовити в його задоволенні, оскільки відповідачі не самоправно, а на законних підставах поселились у спірному будинку, доглядають його та земельну ділянку, що підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача - відповідача [PERSON] свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий із [PERSON] з 1995 року, підтримує дружні стосунки, тому неодноразово приїжджав до нього в Стрижавку, де жила його мама та бачив, що [PERSON] постійно допомагав матері, останнім часом дивився за нею та постійно проживав з нею. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача - відповідача [PERSON] свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає 30 років, неодноразово бував у будинку, де жила його мама, тому може стверджувати, що [PERSON] проживав разом з нею, доглядав її, а також поховав її. Представник позивача - відповідача ДП «Вінницьке лісове господарство» у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак, на адресу суду від представника позивача - відповідача ДП «Вінницьке лісове господарство» Савчук І.В. надійшли письмово викладені судові дебати, в яких зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] своїми діями, а саме проживанням та користуванням житловим будинком створюють перешкоди в користуванні будинком та порушують право ДП «Вінницьке лісове господарство», як власника, на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, тому просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком та виселити відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири №1 житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явились, однак представник [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність. Також від представника [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшла письмова промова у судових дебатах, у якій вона просить зустрічний позов [PERSON] задовольнити, встановити факт, що [PERSON] на момент відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS], будинковолодіння без номеру. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 29/50 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами без номеру, що розташований в [ADDRESS], право на приватизацію якої мала [PERSON], яка померла [INFO] в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області. В задоволенні первісного позову просила відмовити з тих же підстав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, однак представник [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати без її участі та участі відповідача. Також від представника [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшов письмовий виступ у судових дебатах, в якому вона просить в задоволенні позову ДП «Вінницьке лісове господарство» відмовити, позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач - позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження віл 01.04.1950 року (а.с. 67). [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], про що книзі реєстрації смертей 22.01.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №12 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого виконкомом Стрижавської селищної Вінницького району Вінницької області (а.с.65). Батько відповідача - позивача [PERSON] за життя працював у Вінницькому лісгоспі «Михайлівське лісництво» на посаді тракториста, що вбачається із копії трудової книжки (а.с.58-64). Мати відповідача - позивача [PERSON] за життя працювала в «Укрзаготліссемі» в с. Коло - Михайлівка та звільнена в зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 54-57). [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 06.09.2011 року (а.с.26). Згідно відповіді Державного комітету Лісового господарства України від 02.07.2009 року, [PERSON] було запропоновано: звернутись до державного підприємства «Вінницьке лісове господарство» з заявою про переведення приміщення, в якому вона проживала до житлового фонду (на даний час приміщення обліковується на балансі підприємства як основні засоби виробництва, тобто немає статусу житла); Державне підприємство «Вінницьке лісове господарство», в установленому законодавством порядку, здійснить переведення приміщення до житлового фонду, після чого вона буде мати право на його приватизацію з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482 та інших актів законодавства з питань приватизації. Також, з даної відповіді вбачається, що земельна ділянка, на якій розташоване приміщення в якому вона проживала, не підлягає приватизації (земельна ділянка розташована в [ADDRESS]). Порядок користування земельною ділянкою після вирішення питання приватизації приміщення буде визначатися відповідно до Земельного та Лісового кодексів України (а.с. 8). 11.09.2009 року [PERSON] зверталась до директора ДП «Вінницьке лісове господарство» із заявою про переведення приміщення в якому вона проживала до житлового фонду Стрижавської сільської ради згідно законодавства (а.с.9). З відповіді ДП «Вінницьке лісове господарство» від 15.01.2010 року, наданої [PERSON] стосовно її звернення щодо переведення лісового кордону Михайлівського лісництва, в якому вона проживала в житловий фонд Стрижавської сільської ради з метою подальшої його приватизації вбачається, що Вінницький лісгосп на правах постійного користувача категорично заперечує проти переведення в житловий фонд та подальшої приватизації вищезазначеного будинку, оскільки будинок у встановленому порядку віднесений до числа службових, а тому відповідно статті 2 пункту 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягає приватизації, кордон розташований серед лісового масиву та за межами населеного пункту, відповідно знаходиться на значній віддалі від житлового фонду Стрижавської сільської ради, в майбутньому кордон може бути використаний для забезпечення житлом молодих спеціалістів лісгоспу. Також, у даній відповіді зазначено, що вінницький лісгосп на час надання відповіді не заперечував проти її проживання у згаданому лісовому кордоні (а.с.10). Листами від 18.08.2010 року та від 13.09.2010 року ДП «Вінницьке лісове господарство» повідомляло відповідача - позивача [PERSON] про необхідність звільнити будинок, в якому проживала [PERSON], оскільки у встановленому законом порядку будинок віднесений до числа службових, не підлягає приватизації та в майбутньому буде використовуватись для забезпечення житлом молодих спеціалістів (а.с.11,12). Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.11.2011 року власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є Державне підприємство «Вінницьке лісове господарство» (а.с.6). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 11.11.2011 року вбачається, що в КП «ВООБТІ» зареєстровано право власності ДП «Вінницьке лісове господарство» на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності (САЕ 212450) від 09.11.2010 року, виданого виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення №393 від 28.10.2011 року (а.с. 7). Згідно актів від 24.01.2012 року та від 09.02.2012 року, вбачається, що під час обстеження лісового кордону в [ADDRESS], де раніше проживала [PERSON] ознак проживання не виявлено (а.с. 23,24). Згідно акту №1 від 16.05.2012 року, складеного комісією лісничого Михайлівського лісництва вбачається, що в квартирі №1, будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], встановлено факт проживання [PERSON], що проживає у будинку разом із чоловіком [PERSON], який на момент складення акту був відсутній. На прохання комісії добровільно виселитись з будинку громадяни категорично відмовляються (дружина підтвердила позицію чоловіка) (а.с.20,21). Також, згідно акту від 06.03.2012 року вбачається, що в житловому будинку знаходиться [PERSON], який на вимогу комісії звільнити житло категорично відмовився (а.с.22). Відповідач - позивач [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS], а відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить відповідь з адресно - довідково сектору ВГІРФО, наданої на запит суду (а.с. 33,34). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні, відповідно до ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають у належній ДП «Вінницьке лісове господарство» квартирі №1, будинку [ADDRESS], при цьому письмовий договір найму житла, відповідно до ст. 158 ЖК України, між сторонами не укладався. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не звільняють житло, тим самим чинять перешкоди власника щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, суд дійшов висновку, що позов ДП «Вінницьке лісове господарство» про виселення з квартири без надання іншого житла, з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, підлягає задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] до ДП "Вінницьке лісове господарство" про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Стаття 256 ЦПК України визначає перелік фактів, які встановлюються судом. Наведений у ст.256 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно актів від 31.08.2010 року, від 30.03.2011 року, від 05.04.2012 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживав із своєю матір'ю [PERSON], доглядав її та вів спільне з нею господарство у будинку за адресою: [ADDRESS] з початку 2006 року по день її смерті і продовжує проживати по теперішній час (а.с. 70-72). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду факт того, що [PERSON] постійно проживав на момент смерті із матір'ю [PERSON] за адресою: квартира №1, будинок [ADDRESS]. Також, даний факт не заперечувався в судовому засіданні представниками ДП "Вінницьке лісове господарство". Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] постійно проживав на момент смерті із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] за адресою: квартира №1, будинок [ADDRESS], суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Також, суд критично ставиться до твердження відповідача - позивача [PERSON] про те, що його матері питання про приватизацію спірного житла було погоджено, оскільки з відповіді Державного комітету Лісового господарства України від 02.07.2009 року, вбачається, що їй лише було запропоновано здійснити певні дії для подальшої приватизації. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на квитанції про сплату комунальних послуг, як на підставу прийняття ним спадщини після смерті матері, оскільки дані кошти були повернуті [PERSON] згідно платіжного доручення №422 від 05.04.2012 року та №1272 від 21.06.2013 року, що підтверджується листами ДП «Вінницьке лісове господарство» від 05.04.2012 року №06/293, від 21.06.2013 року №15/349, які направлялись відповідачу [PERSON] рекомендованими листами. Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача - позивача [PERSON], що він здійснював замовлення в КП «ВООБТІ» технічного паспорту для здійснення приватизації, оскільки як вбачається із матеріалів інвентаризаційної справи №1036 на будинок (а.с. 22, 25 інвентаризаційної справи №1036), яка була витребувана судом для огляду в судовому засіданні, замовлення [PERSON] не виконувалось. Суд, врахувавши те, що [PERSON] не надав суду доказів належності частини будинку, на яку він просить визнати право власності в порядку спадкування за законом, на праві власності спадкодавцю [PERSON], дійшов висновку, що позов в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь ДП «Вінницьке лісове господарство» 107 грн. 30 коп. судового збору.

Outcome: partial