Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між банком та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак [PERSON] не виконує покладені на нього зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ "А-БАНК" та [PERSON] було укладено договори поруки. Поручителем не було виконано вимогу банку щодо виконання зобов`язання, не було повернуто грошових коштів. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів наявну заборгованість; та стягнути судові витрати. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав. [PERSON] не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи\~є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, 17.05.2019 року між АТ «А-БАНК» та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір №К-Д 768, згідно умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 127\~000 грн. з кінцевим терміном повернення 16.05.2020 року. Згідно п.А2 кредитного договору, кредит надається позичальнику у розмірі 120\~662, 70 грн. на поповнення обігових коштів, у розмірі 6\~337, 30 грн на сплату комісій за видачу кредитних коштів у випадках та у порядку, передбаченому п.п.2.1.5, 2.2.12. Пунктом А6 Кредитного договору встановлено, за користування Кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 23,88% річних. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафи та пені в обумовлені договором терміни. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором, з усіма змінами та доповненнями, що складають невід`ємну частину цього Договору, виконало у повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 17.05.2019 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №768/Р. Відповідно до умов вищезазначеного договору поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань. Зокрема, п.1.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення суми боргу, сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, спалу пені та інших штрафних санкцій. Оскільки позичальник не виконував своїх зобов`язань, на його адресу 27.05.2020 була направлена вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, надавши йому можливість добровільно врегулювати заборгованість до 15 липня 2020 року. Також, позичальнику повідомлено, що у випадку не виконання зобов`язань за кредитним договором, Банк в судовому порядку буде вирішувати питання про стягнення заборгованості з фінансового поручителя. Як зазначає представник позивача, відповідачі не повернули кредит, не сплатили відсотки за користування ним, тому станом на 17.05.2020 за ними утворилася заборгованість 58\~822, 41 грн., яка складається, згідно розрахунком, з наступного: - 50\~822, 41 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 2\~348, 76 грн. - заборгованість за відсотками; - 5\~029, 20 - заборгованість за комісією; - 193, 39 пеня. Розрахунок суми заборгованості додається (розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги). На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Щодо позовних\~вимог про\~стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Представник позивача у позовній заяві про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] зазначав, що станом на 17.05.2020 за відповідачами наявна заборгованість у розмірі 58\~822, 41, яка складається з тіла кредиту, заборгованості за процентами та простроченою комісією, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань. Вищезазначена сума заборгованості підтверджуються і наданим розрахунком. Однак суд не погоджується з наведеним обрахунком банку, оскільки останній містить арифметичні помилки. Зокрема, шляхом математичних підрахунків, судом було встановлено, що оскільки сума заборгованості, складається з: - 50\~822, 41 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 2\~348, 76 грн. - заборгованість за відсотками; - 5\~029, 20 - заборгованість за комісією; - 193, 39 пеня, а тому загальна сума заборгованості становить: 58\~393, 76 грн. Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявний запис 26020060002013415 від 11.02.2020 про припинення ФОП [PERSON] , як фізичної особи-підприємця. Згідно зі статтею 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Зокрема, відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статті 44 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі 6-125цс13, постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18. Відтак, оскільки зобов`язання ФОП після його припинення не припиняються, а залишаються за ним як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині з врахуванням розрахунку суми заборгованості суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя відповідача [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно із частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті\~251\~та частина друга статті\~252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні\~статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 цього Кодексу\~про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої\~статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої\~статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З аналізу матеріалів справи та з договору поруки вбачається, що в ньому встановлено 5-ти річний строк після укладення договору поруки, за спливом якого порука припиняється. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, договором чи\~законом\~установлено строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.\~\~ Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 5 років з моменту укладення договору поруки, тобто до 17.05.2024 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав вважати поруку припиненою. З огляду на зазначене наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів, як позичальника та поручителя, заборгованості за кредитним договором №К-Д 768 від 17.05.2019, а тому наявні підстави для часткового задоволення позову з огляду на допущені арифметичні помилки при визначенні представником позивача загальної заборгованості. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141-142 ЦПК України. З кожного з відповідачів підлягали до стягнення на користь позивача судові витрати (сплата судового збору), а це по 1051 грн. (2102/2=1051). Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов, то з нього має бути стягнуто 50% судових витрат (судовий збір), тобто 525, 50 грн.; а решта від суми 1051 грн. а це 525, 50 грн. слід повернути позивачеві, з урахуванням ст. 142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved