Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач звернулася до суду із відповідною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0400 га для ведення садівництва в СТ "Металург", що знаходиться в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 лютого 2009 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, який був завірений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 127. 04 лютого 2014 року вона звернулася із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень у Реєстраційну службу Жовтневого управління юстиції Миколаївської області для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, однак рішенням №11249085 від 27 лютого 2014 року їй було відмовлено у державній реєстрації, посилаючись на те, що відповідно до ст.126 ЗК України зазначений договір купівлі-продажу є підставою для видачі власникові державного акту на право приватної власності на землю, який вона не отримала, та було запропоновано звернутися до суду. Враховуючи, що право власності позивача на нерухоме майно порушено, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступнихпідстав. Відповідно до договору купівлі-продажу, 10 лютого 2009 року позивач прийняла у власність від [PERSON] земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0400 гектара, що знаходиться в СТ «Металург» в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, надану для ведення садівництва, який був завірений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 127 (а.с.4). Такі ж відомості про власника містяться у витязі з Державного реєстру правочинів від 10.02.2009 року. Крім того, в ньому значиться, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 4823380600:01:000:1155, що знаходиться за адресою: с.Галицинове, Садівниче товариство «Металург», земельна ділянка [NUMBER] надана для ведення садівництва (а.с.5). На підставі даних Державного акту від 09.12.2008 серії ЯЗ 136366, виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2008 року справа №2-925/08, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.12.2013 року земельна ділянка [NUMBER], розташована в СТ «Металург» в межах території Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області площею 0,0400 га, кадастровий номер 4823380600:01:000:1155, надана для ведення садівництва, належить на праві власності [PERSON] (а.с.8,9-11). Виходячи з даних інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкту нерухомого майна від 28.05.2014 року, відомості в них щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Металург» в межах Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області відсутні (а.с.27-28). Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Жовтневого РУЮ в Миколаївській області за вих.№ 11249085 від 27.02.2014 року представнику позивача було відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, в зв'язку з ненаданням Державного акту на право власності на землю (а.с.12). Відповідно до ст.2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. На підставі ч.4 ст.3 цього Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно ст.19 Закону державна реєстрація прав відносно земельної ділянки проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Проте, згідно з п.9 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року N 3613-VI, з 1 січня 2013 року державні акти на земельні ділянки не видаються. Виходячи зі змісту ст.126 Земельного кодексу України вбачається, що з 1 січня 2013 року право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". На підставі п.26 Постанови КМУ від 22.06.2011 року №703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Разом з тим, відповідно п.27 цього Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат тощо. Втім, відповідно до п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно документом, що підтверджує виникнення права власності, також може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач придбала земельну ділянку за вищевказаною адресою на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу та є власником цього майна, але не отримала Державний акт на земельну ділянку до 01 січня 2013 року, а саме: до змін в законодавстві, через що не може розпорядитись власністю, а тому на підставі ст.ст.16, 392 ЦК України, суд вважає необхідним захистити цивільне право позивача шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved