Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

До початку підготовчого судового засідання від представника відповідачів надійшла заява про відвід судді Чепурка Владислава Валерійовича від участі у розгляді справи за позовом [PERSON] до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним в частині рішення міської ради. Вказана заява мотивована тим, що суддя Чепурко В.В. 18 квітня 2018 року вже виносив рішення по суті в іншій справі з тим самим предметом позову, яким частково задовольнив позовні вимоги позивача. Вказане рішення постановою суду апеляційної інстанції від 05 липня 2018 року було скасовано. Дана обставина, на думку представника відповідачів, свідчить про наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, статтею 37 ЦПК України, для відводу судді Чепурка В.В. від розгляду вказаної справи. Відповідачі та їх представник заяву підтримали та просили її задовольнити. Позивач та представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області у вирішенні заяви поклалися на розсуд суду, при цьому позивач пояснив, що заяву про відвід попередньому складу суду, а саме судді Кочурі О.О., він написав під диктовку даної судді і саме з її слів вказав, що суддя Кочура О.О. здійснювала розгляд справи за його позовом та ухвалила рішення від 18 квітня 2018 року. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області 12 лютого 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконним пункту 10 рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгорода-Сіверського загальною площею 0,0793 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана позовна заява була розподілена для розгляду судді Кочурі О.О., якою було відкрито провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалося. 24 вересня 2020 року позивач [PERSON] подав заяву про відвід судді Кочури О.О. від розгляду справи, що була, як вбачається з пояснень самого [PERSON] , складена ним за вказівкою судді Кочури О.О. та під диктовку останньої. Дана заява була мотивована тим, що суддя Кочура О.О. вже ухвалювала рішення за його позовом 18 квітня 2018 року. Ухвалою від 24 вересня 2020 року вказана заява була розглянута суддею Кочурою О.О. та задоволена, а справу №739/160/20 було передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу іншому судді. 24 вересня 2020 року справа №739/160/20 розподілена судді Чепурку В.В. для розгляду, який прийняв її до свого провадження 25 вересня 2020 року. Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що остання мотивована тим, що відповідачам - [PERSON] та [PERSON] було надано право на приватизацію вказаної вище земельної ділянки як спадкоємцям [PERSON] , водночас позивач, як чоловіка останньої також є спадкоємцем [PERSON] і він теж прийняв її спадщину, відповідно має право на рівні з відповідачами на приватизацію вказаної вище земельної ділянки, а оскаржуване рішення міської ради порушує його права. З наявного в матеріалах справи рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року, ухваленого у справі №739/188/18, вбачається, що судом вже здійснювався розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, треті особи - [PERSON] та [PERSON] , про визнання незаконним рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгорода-Сіверського загальною площею 0,0793 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому вказане рішення було ухвалене саме суддею Чепурком В.В. , а не суддею Кочурою О.О., як зазначено у заяві позивача про відвід від 24 вересня 2020 року, Вказана позовна заява також була мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] було надано право на приватизацію вказаної земельної ділянки як спадкоємцям [PERSON] , водночас позивач, як чоловіка останньої також є спадкоємцем [PERSON] і він теж прийняв її спадщину, відповідно має право на приватизацію вказаної вище земельної ділянки, а оскаржуване рішення міської ради порушує його права. Рішенням суду під головуванням судді Чепурка В.В. даний позов було задоволено частково, та визнано незаконним пункт 10 рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року. З викладеного вище вбачається, що суддею Чепурком В.В. вже здійснювався розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним пункту 10 рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року з тих самих підстав і між тими самими сторонами, а єдиною відмінністю справи №739/160/20 та справи №739/188/18 є те, що у справі №739/160/20 [PERSON] та [PERSON] є відповідачами, а у праві №739/188/18 вони були вказані як треті особи. Оцінюючи вказану обставину суд зазначає, що головна мета відводу (самовідводу) - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Підстави для відводу судді від розгляду справи визначені частиною першою статті 36 ЦПК України, згідно положень якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача. Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого. Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. Аналізуючи доводи заяви про відвід суд зазначає, що обставини, на які посилається представник відповідачів у заяві про відвід, а саме те, що головуючий суддя Чепурко В.В. вже здійснював розгляд позову щодо спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав і ухвалював за результатами судового розгляду рішення по суті є такими що заслуговують на увагу і цілком обґрунтовано можуть викликати сумніви щодо безсторонності судді Чепурка В.В. при розгляді справи №739/160/20. Відповідно відведення судді Чепурка В.В. від розгляду вказаної справи на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України є необхідним для дотримання стандартів безсторонності судді, визначених пунктом 1 статті 6 Конвенції та прецидентної практикою ЄСПЛ. За таких обставин заява про відвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved