Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась у Радивилівський районний суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа - державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року. З метою оформлення права на спадщину заявник звернулася із заявою до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через помилку у правовстановлюючому документі, а відтак встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення. Заявник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та встановити факт належності її чоловікові [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме - державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Заінтересована особа по справі державний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, у якій вказала, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON], просить справу розглядати у її відсутність (а.с.18). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він проживає в тому ж селі, що і чоловік заявниці [PERSON], який постійно до дня смерті проживав у селі Савчуки, Радивилівського району, осіб із прізвищем [PERSON] в селі не проживало. Вони працювали в одному колгоспі, який переіменовано у "Нива", разом отримували паї та інших працівників із прізвищем "[PERSON]" там не працювало. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що був сусідом та працював у сільській раді землевпорядником і сам видавав ці державні акти, вказуючи, що в акті допущено орфографічну помилку, так як даний акт видавався [PERSON], який отримав пай у колгоспі «Ленінський шлях», який пізніше було перейменовано на «Нива». Чоловіків із прізвищем "[PERSON]" ні в селі, ні в колгоспі не було. Заслухавши пояснення заявника та показання свідків, повно всебічно та об'єктивно оцінивши інші докази у їх сукупності, суд встановив, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно пункту № 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано про те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, то у разі відсутності спору, особа може звернутися в суд із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку. Із свідчень свідків, даних у судовому засіданні, досліджених судом копії свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER], виданого 14.07.2017 р. виконкомом Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (а.с.4); копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданого 13.12.1999 року Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.3); довідку Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області №1646 від 20.07.2017 року (а.с.5); державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 30.03.2004 року (а.с.6). Крім того, даний факт підтверджується із дослідженої судом спадкової справи №2/2018 заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] Норми ч. 1 ст. 294 ЦПК України зобов'язують суд сприяти особам, під час розгляду справ окремого провадження, у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією та законами України їхніх прав, свобод та інтересів. У суду немає сумнівів про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року належить [PERSON] Внаслідок такої помилки, у заявника на даний час, виникла неможливість отримати свідоцтва про право на спадщину, так як не можливо довести належність правовстановлюючого документу [PERSON] у позасудовому порядку виправити помилку неможливо. Таким чином, дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності, у відповідності до ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України є належними, допустимими та підтверджують факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме, державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник встановлює факт, що для нього має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved