Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У травні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначила, що між нею та банком 26 вересня 2014 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/112165/7-14 на виконання якого вона внесла до відповідача на банківський (депозитний) рахунок кошти у розмірі 45 000, 00 грн. на строк до 26 квітня 2014 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу у розмірі 25,10 % річних. Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк кошти та проценти за користування коштами не повертає. Позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі: 45 000,00 грн. згідно договору банківського строкового вкладу № 300131/112165/7-14 від 26 вересня 2014 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦПК ). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦПК), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 ЦПК України, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно зі ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк "Фінанси та кредит" укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/112165/7-14 на виконання якого позивач внесла до відповідача на банківський (депозитний) рахунок кошти у розмірі 45 000,00 грн. на строк до 26 квітня 2015 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу у розмірі 25,10% річних. Сторонами визначені істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу встановлено до 26 квітня 2015 року, з визначенням процентної ставки у розмірі 25,10% відповідно до умов договору. Відповідно до цього договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Таким чином, депозитні кошти та відсотки не були виплачені відповідачем позивачеві в повному обсязі, незважаючи на вимогу, яка отримувалась відповідачем. Отже, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Вказана сума банківського вкладу станом на день розгляду справи відповідачем - позивачу [PERSON] не сплачена у повному обсязі. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній, оскільки відповідач протягом розгляду справи не скористався правом надання заперечень, не надав своїх розрахунків заборгованості. Відповідач - Публічне акціонерне товариство Банк "Фінанси та кредит" не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" на користь позивача грошові кошти в сумі: 45 000,00 грн. згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/112165/7-14 від 26 вересня 2014 року. Відповідно до ч 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved