Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

11.03. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до ПП «Капітолій» про стягнення коштів за нікчемним правочином. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 1683, 56 грн. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 06.08. 2008 року позивач внаслідок обману уклала з ПП «Капітолій» Договір № 001902 про надання позики. Проте, відповідач не надав позивачеві позики. Підприємницьку діяльність відповідача позивач вважає нечесною оскільки: з одного боку, з умов Договору випливає, що згідно із Умовами Програми «N Лідер- плюс», що є Додатком № 2 до Договору, предметом Договору є здійснення оплати товару на користь учасника, або надання відповідної суми у позику, що передбачено пдп. ) п. 1.1., п. 1.3. ст. 1, пдп. 2.1.2. п.2.1. ст. 2 Договору, в розмірі 25000,00 грн. Однак, з аналізу інших умов Договору слідує, що підприємство не здійснює оплату товару на користь учасника та не надає позик. Згідно цього Договору, споживач стає учасником Програми Підприємства. Участь у Програмі передбачає перерахування учасником щомісяця відповідної суми грошей - 370,28 грн. у Фонд Групи. Тобто учасник, який ще не отримав позики, вже зобов'язаний після укладення Договору сплачувати кошти. Після того, як Фонд Групи буде сформованим/достатнім, в учасника виникає право на отримання позики/право на отримання товару. Учаснику на момент укладення Договору невідомо, коли він отримає позику. Таким чином, ПП «Капітолій», відповідно до пдп. а) п. 1.1., п. 1.3. ст. 1, дп. 2.1.2. п.2.1. ст. 2 Договору; визначення терміну «Фонд Групи», «Чистий внесок», п. 1.3. ст. 1 Програми, формує групу клієнтів системи (Фонд Групи) за рахунок сплати останніми щомісячних платежів, тобто за кошти членів (учасників) самої Програми Підприємство формує фонд даної групи. Отже, розподіл Фонду групи згідно Договору проходить по «пірамідальній схемі», що порушує вимоги п. 7 ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», коли один учасник програми за свої власні кошти без інвестування коштів ПП «Капітолій» надає позику іншому учаснику програми. Звідси випливає, що відповідач - ПП «Капітолій» є учасником діяльності, прямо забороненої Законом України «Про захист прав споживачів». На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, проте представник позивача подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без участі позивача, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач ПП «Капітолій» явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, представник відповідача повторно у судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про відкладення судового розгляду справи без підтверджуючи її доказів. За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 06.08. 2008 року між сторонами у справі укладено Договір № 001902 /а.с. 6/. Згідно умов цього договору адміністратор - відповідач зобов'язався вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, зазначеного у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності Програми «N Лідер - плюс», надалі за текстом «Програма», що міститься в додатку № 2, який є невід'ємною частиною договору. Ст. 4 Додатку № 2 до Договору № 001902 від 06.08. 2008 року /а.с. 8/ визначено умови програми «N Лідер - плюс» визначено, що коли фонд групи є достатнім, у відповідності до ст. 1 Договору, адміністратор організовує Асигнаційний захід. Після вчасної сплати чергового Загального платежу учасник програми набуває право брати участь у найближчому заході. Ст. 5 Додатку № 2 визначено, що адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасникам або надає відповідну суму в позику для придбання Товару самим учасником, який отримав Дозвіл, протягом 60 банківських днів після того, як учасником будуть виконані вимоги ст. 5, якою крім зазначеного встановлені обов'язки учасника групи у цьому випадку позивача. Вирішуючи зазначену справу суд виходить із наступного: відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом Договору № 001902 від 06.08. 2008 року є надання учаснику програми адміністративних послуг з метою придбання ним товару. Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну товару невеликими щомісячними внесками, які названі в Умовах програми "Чисті внески" або "Загальний платіж". Відповідно до Визначення термінів додатку № 2 до Договору " Чистий внесок - це частина щомісячного загального внеску, за рахунок якої Адміністратор Здійснює оплату Вартості Товару та розмір якої визначається шляхом ділення Вартості Товару на кількість платежів, зазначених у додатку № 1 до Договору та відповідає Графіку платежів. Загальний платіж - це щомісячний платіж, який складається з чуми Чистого внеску і Адміністративних витрат та сплачується учасником у порядку і терміни, визначені Додатками № 1 та № 2 до Договору. Згідно з ст. 2 додатку № 2 до Договору за рахунок зазначених внесків учасник програми оплачу є частину вартості товару, що згідно ст. 5 Додатку № 2 є підставою для отримання товару після здійснення обов'язків визначених цією частиною. Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ПП «Капітолій» передачі товару. Отже, за згаданою системою придбання товарів кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує товар через механізм, передбачений в Договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання товару. За таких обставин покликання позивача на те, що діяльність ПП «Капітолій» є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Беручи до уваги зазначене вище, вимоги ст. 11 ЦПК України, яка встановлює принцип диспозитивності цивільного процесу, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню з підстав зазначених позивачем не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed