Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

В лютому 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства "Роса" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, в обгрунтування якого вказав, що позивач [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , належить земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , площею 1 га, яка знаходиться в межах Синюхобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 1-562 від 30.05.2012 року. Отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.08.2017 року позивачу стало відомо, що вказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 20.07.2017 року, який був укладений між її матір`ю, [PERSON] , та ФГ "Роса", і зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області 26.07.2017 року, індексний номер 36310030 строком на 10 років. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Стаття 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином, вільне волевиявлення учасника правочину є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документу. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тобто, на момент укладання спірного договору оренди земельної ділянки [PERSON] була мертвою вже 6 років і ніяк не могла підписати даний договір. Представник [PERSON] вважає, що діями відповідача порушені права позивача [PERSON] як власника земельної ділянки, які підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог. Крім того, просив стягнути з ФГ "Роса" на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. Ухвалою суду від 14.02.2018 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 12.03.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.21-33), в якому голова Фермерського господарства "Роса" Ставицька Б .І. просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач [PERSON] була обізнана ще у 2013 році стосовно своїх прав та обов`язків відносно зазначеної земельної ділянки, яка за своєю волею передала її в оренду відповідачу, що підтвердила власним підписом на акті приймання-передачі земельної ділянки від 20.07.2013 року, відомостях про видачу орендної плати власникам земельних ділянок, орендованих ФГ "Роса", за 2013 рік. Строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним сплив ще у 2016 році, а не з моменту отримання позивачем інформаційної довідки у 2017 році. Крім того, надала суду копію листа з власним підписом позивача на підтвердження отримання договору за померлу матір [PERSON] Тому,

Outcome: approved