Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом (11.04.2014 року відмітка про відправлення на поштовому штемпелі) і просить визнати незаконним та скасувати рішення Нетеребської сільської ради №4 від 23.04.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,57 га»; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON] серії ЯГ №635833 від 10.11.2006 року, який суперечить даним державного земельного кадастру та рішенню Нетеребської сільської ради №7 від 12.07.1996 року; провести розподіл земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] та по [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], визнавши за позивачем право власності на земельну ділянку, що визначена рожевим кольором та має форму багатокутника у границях відповідно до п.5 Висновку експертизи №3011: 0,8 4-13, 54-9, 71-18, 66-0, 69-4, 46-2, 96-6, 34-3, 34-2, 76-3, 37- 21, 65-96,76-21, 92-33, 71-8,07-9,44-5,81-12, 42-11,74 м; зобов'язати відповідача, [PERSON], звільнити частину земельної ділянки, утвореної за рахунок накладення спірних земельних ділянок, площею 0,0982 га, або 982,0 м. кв., відновивши та закріпивши межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], яка позначена на зведеному плані (схемі) додатку 5 до Висновку експертизи №30/11 наступним чином: відрізки 2-21-22-23-24 прокласти по існуючій межі (огорожі); відрізок 24-25 довжиною 8,07 м прокласти по прямій лінії; відрізок 25-16 довжиною 133,71 м прокласти по прямій лінії; зобов'язати Нетеребську сільську раду встановити та закріпити межу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], яка позначена на зведеному плані (схемі) додатку 5 до Висновку експертизи №30/11 наступним чином: відрізки 2-21-22-23-24 прокласти по існуючій межі (огорожі); відрізок 24-25 довжиною 8,07 м прокласти по прямій лінії; відрізок 25-16 довжиною 133,71 м прокласти по прямій лінії. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, залишивши лише вимоги про визнання незаконним і скасування рішення Нетеребської сільської ради №4 від 23.04.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,57 га» та визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON] серії ЯГ №635833 від 10.11.2006 року, який суперечить даним державного земельного кадастру та рішенню Нетеребської сільської ради №7 від 12.07.1996 року В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він та відповідач [PERSON] є суміжними землевласниками, позивач є власником земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 0,25 га. Рішенням Нетеребської сільської ради №4 від 23.04.1997 року, за заявою [PERSON], йому було безпідставно передано у приватну власність земельну ділянку в кількості 0,57 га, для ведення особистого підсобного господарства біля подарованого будинку одним масивом, оскільки відповідно до рішення Нетеребської сільської ради №7 від 12.07.1996 року та договору дарування житлового будинку в [ADDRESS], [PERSON] було наділено присадибну земельну ділянку в розмірі лише 0,43 га та додаток в розмірі 0,14 га, який не межує із присадибною ділянкою. В результаті чого відбулося накладення земельних ділянок позивача та відповідача [PERSON] в розмірі 0,0982 га, та відповідно зменшилася площа земельної ділянки позивача з 0,25 га до 0,15 га. У суді позивач позов підтримав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача Нетеребської сільської ради позов визнав повністю та вказав, що дійсно сільською радою при винесенні рішення №4 від 23.04.1997 року не було враховане рішення №7 від 12.07.1996 року та не перевірено інформацію про місце знаходження додаткової земельної ділянки в розмірі 0,14 га поряд з присадибною ділянкою чи в іншому місці. Відповідач [PERSON] у суд з'явився, позов не визнав і пояснив, що набув право власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку на підставі рішення сільської ради, крім того вважає, що оскільки у позивача на даний час відсутній правовстановлюючий документ, а тому у останнього немає права вимоги усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Представники третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду були належним чином повідомлені. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи лише зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що за позивачем відповідно до рішення Корсунь - Шевченківського районного суду по справі №2-10/11 від 26.09.2013 року визнане право власності на земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS], площею 0,25 га (а.с.7-9), яка раніше належала його матері [PERSON] та передана їй в приватну власність відповідно до витягу з протоколу сесії Нетеребської сільської ради №2 від 03.02.1994 року і яку померла заповіла позивачу. Відповідач [PERSON] є суміжним землекористувачем по даній земельній ділянці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№635833, виданого 10.11.2006 року на підставі рішення Нетеребської сільської ради №4 від 23.04.1997 року (а.с.32, 59), площа земельної ділянки становить 0,5686 га, розташована земельна ділянка в с. Нетеребка Корсунь - Шевченківського району, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер - земельної ділянки 7122585801:01:011:0004 (а.с.55). Державний акт ЯГ №635833, виданий 10.11.2006 року за наслідками виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.12.2004 року, яким попередній державний акт [PERSON] № ЧР-9-16-436 від 27.12.1999 року був визнаний недійсним. Згідно висновку №30/11 судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2013 року (а.с.10-31) встановлено, що фактичні площі земельних ділянок, які перебувають у власності [PERSON] та [PERSON] не відповідають розмірам правовстановлюючих документів (0,5818 га замість 0,5686 га у [PERSON] та 0,1518 га замість 0,2500 га у [PERSON] відповідно), крім того існує накладення земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], площа накладення становить 0,0982 га (а.с.27). Згідно виписки з протоколу №7 засідання виконкому Нетеребської сільської ради від 12.07.1996 року [PERSON] виділено присадибну ділянку площею 0,43 га та додаток площею 0,14 га (а.с. 44). Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII (далі - ЗК України 1990 року), який діяв на час винесення відповідачем Нетеребською сільською радою рішення №4 від 23.04.1997 року Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Згідно ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Стаття 23 ЗК України 1990 року передбачає, що право власності землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Статтями 43 та 44 ЗК України 1990 року передбачено, що права власників земельних ділянок охороняються законом. Порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом. Отже, на час винесення Нетеребською сільською радою рішення №7 від 12.07.1996 року мати позивача [PERSON] мала право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га за адресою [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] наділена земельна ділянка розміром 0,43 га за адресою [ADDRESS]. Також, даним рішенням сільська рада наділила додаткову земельну ділянку відповідачу [PERSON] в розмірі 0,14 га. 23.04.1997 року Нетеребською сільською радою було прийняте рішення №4 про передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,57 га одним масивом без будь-яких застережень щодо місця знаходження земельної ділянки чи земельних ділянок. З метою реалізації свого права на власність відповідач [PERSON] на підставі рішення сільської ради №4 від 23.04.1997 року виготовив державний акт. В результаті чого відбулося накладення земельних ділянок позивача та відповідача [PERSON] Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III в редакції чинній на дату видачі державного акту [PERSON] (листопад 2006 року) (далі - ЗК України 2001 року) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Згідно ч.1 ст. 106 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Способи захисту прав на земельні ділянки перераховані ч.3 ст.152 ЗК України 2001 року, якими в тому числі є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; Стаття 153 ЗК України 2001 року передбачає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 155 ЗК України 2001 року у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що "Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції" та "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження". Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі "Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ст.21 Цивільного кодексу України вказано, що «суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси». Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Тому, оскільки рішення Нетеребської сільської ради№4 від 23.04.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,57 га» видане без законних підстав і підлягає скасуванню, то і державний акт, виданий на підставі такого рішення є недійсним та його державна реєстрація підлягає скасуванню. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання не має. Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 243,60 грн., а саме сплачений судовий збір при подачі позову в сумі 243,60 грн., оскільки позов задовольняється, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача, понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 30, 43, 44 ЗК України 1990 року, ст.ст. 106,125, 126, 152, 153, 155 ЗК України та

Outcome: approved