Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся із вище вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 07.08.2013 року близько 13:00 год., знаходячись на 17-му кілометрі автодороги Цюрупинськ - Гола Пристань - Скадовськ в с. Кохани Голопристанського району Херсонської області, керуючи автомобілем [NUMBER], грубо порушуючи вимоги пунктів 2.3(6),10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, [PERSON] проявив не уважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, знаходячись на правому узбіччі біля краю проїзної частини, не переконавшись, що своїми діями не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для автомобіля [NUMBER] під керуванням потерпілої [PERSON], яка рухалась по правій смузі руху в напрямку від м. Гола Пристань до м. Цюрупинська та з метою уникнення зіткнення з автомобілем, яким керував [PERSON], виїхала на праве узбіччя, внаслідок чого втратила контроль над керування свого автомобіля [NUMBER] та вчинила наїзд на приміщення магазину [ADDRESS] в с. Кохани Голопристанського району Херсонської області, який належить йому на праві приватної власності. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров'я, а також пошкодив приміщення магазину, який розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, [ADDRESS]. Тому, просить стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Провідна" на його користь 34 698 грн. матеріального збитку, отриманого в наслідок пошкодження приміщення магазину та 3 000 грн. вартості проведеного дослідження, а також з [PERSON] - 10 000грн. моральної шкоди та стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн. В судове засідання позивач та його представник не прибули, проте представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до зали суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник ПАТ "СК Провідна" в судове засідання не прибув, проте надав до суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та надав заперечення, в яких зазначив, що між [PERSON] та ПАТ "СК Провідна" був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8869823, терміном дії з 23.02.2013 по 22.02.2014 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника та осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб марки "ВАЗ 21114", д.н. [NUMBER]. Відповідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з п.1,3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст.11 ЦК України також передбачено, цивільні права та обов'язки можуть виникати з актів цивільного законодавства. Таким чином, у випадку завдання шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникають два види правовідносин, і відповідно, зобов'язань: деліктні правовідносини (зобов'язання), де кредитором виступає потерпіла особа, а боржником - особа, яка завдала шкоди; договірні правовідносини (зобов'язання), які виникають з укладеного договору на користь третьої особи, де кредитором виступає особа на користь якої повинно бути здійснене страхове відшкодування, а боржником - страховик за цим договором. У даному випадку зобов'язання відповідача (страховика) випливають з договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди. Тобто, на відміну від особи, яка скоїла дорожньо-транспортну пригоду та є відповідальною за її наслідки обов'язок виплатити страхового відшкодування виникає у ПАТ "СК Провідна", а не із зобов'язання, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди. Статтею 37 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, серед яких п. 37.1.4 передбачено «неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна майну потерпілого». Дорожньо-транспортна пригоди відбулася 07.08.2013 р., заява про виплату страхового відшкодування була подана лише 21.01.2015 р., тобто через 1,5 роки після ДТП. Таким чином позивач немає правових підстав на отримання страхового відшкодування. ПрАТ "СК Провідна" жодним чином не порушило прав позивача на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 р. № 1961-IV, не вчиняло дій, які свідчили про невизнання або оспорювання такого права. З цих підстав просить у позові до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до страхової компанії задоволенню не підлягають, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що 07.08.2013 року близько 13:00 год., знаходячись на 17-му кілометрі автодороги Цюрупинськ - Гола Пристань - Скадовськ в с. Кохани Голопристанського району Херсонської області, керуючи автомобілем [NUMBER], грубо порушуючи вимоги пунктів 2.3(6),10.1, 10.2 правил дорожнього руху, проявив не уважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, знаходячись на правому узбіччі біля краю проїзної частини, не переконавшись, що своїми діями не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для автомобіля [NUMBER] під керуванням потерпілої [PERSON], яка рухалась по правій смузі руху в напрямку від м. Гола Пристань до М. Цюрупинська та з метою уникнення зіткнення з автомобілем, яким керував [PERSON], виїхала на праве узбіччя, внаслідок чого втратила контроль над керування свого автомобіля [NUMBER] та вчинила наїзд на приміщення магазину [ADDRESS] в с. Кохани Голопристанського району Херсонської області, який належить позивачу на праві приватної власності. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров'я, а також було пошкоджено приміщення магазину. Вирок Голопристанського районного суду від 11.04.2014 року щодо [PERSON] було скасовано вироком апеляційного суду Херсонської області від 12.06.2014 року, яким [PERSON] визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст.286 КК України. На підставі п. «в» ст.1, ст.ст.9, 14 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №0185 від 22.12.2014 р. встановлено розмір матеріального збитку причиненого [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження магазину по [ADDRESS] с. Кохани Голопристанського району Херсонської області, який становить 34 698 грн. Статтею 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 р. № 1961-IV, передбачений перелік підстав для відмови у здійснення страхового відшкодування. Серед яких, згідно п.37.1. підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ "СК Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування лише 21.01.2015 року, тобто через 1,5 роки після дорожньо-транспортної пригоди. Не дотримання позивачем процедури отримання страхового відшкодування, є перевищенням його цивільних прав, та є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. З огляду на вище наведене, а також з урахуванням того, що ні представник позивача, ні позивач жодним чином не обґрунтували пропуск зазначеного річного строку для звернення до страхової компанії, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно положень ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вище наведеними доказами встановлена протиправність діяння відповідача [PERSON] та вина останнього. Також доведено причинний зв'язок між спричиненою шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього, що підтверджується рішеннями судів.. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, приміщення магазину було пошкоджено, що унеможливило його використання на протязі тривалого часу за цільовим призначенням, чим поставило його та його родину у скрутне матеріальне становище. Як наслідок потягло моральні переживання через порушення звичайних життєвих зв'язків. Вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд дійшов висновку, що в результаті протиправних дій водія [PERSON], були спричинена моральна шкода позивачу [PERSON] в результаті пошкодження належного йому майна. Враховуючи характер та обсяг моральних переживань, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог та наданого розрахунку витрат, понесених позивачем на правову допомогу, враховуючи ту обставину, що представник позивача жодного разу не приймав участі в судовому засіданні, суд вважає, що понесені позивачем витрати підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 550 грн., які слід стягнути з відповідача [PERSON] в порядку ст. 88 ЦК України.

Outcome: partial