Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив після проведення судової будівельно-технічної експертизи. Зазначив, що є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками є [PERSON] - ? частина та [PERSON] - ? частина. У 2003 році ним на території домоволодіння за власні кошти за згоди інших співвласників побудовано кухню «К» і альтанку «З» з літнім приміщенням на другому поверсі. Пунктом 1.5 рішення виконкому від 17.12.03 року № 732 дозволено управлінню архітектури та містобудування, комунальному підприємству з технічної інвентаризації оформити документи на збудовані та перебудовані будівлі [PERSON] - на літню кухню «К», альтанку «З» з літнім приміщенням на другомі поверсі. Просить здійснити виділ належної йому частки в праві спільної часткової власності відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 046/11-13 від 11.11.13р. та пояснень до висновку № 046/11-13 судової будівельно-технічної експертизи від 11.11.13р. щодо зовнішніх мереж каналізації та газопостачання до домоволодіння, а саме: - виділити йому в натурі в рахунок ідеальної ? частки в житловому будинку [ADDRESS]: - в житловому будинку «А,а» частину коридору 1 площею 1,95 кв.м. (1,6х1,22), кімнату № 2 площею 14,3 кв.м., кімнату № 3 площею 9,7 кв.м. вартістю 41135,00 грн.; - по надвірним господарським будівлям та спорудам будівлю літнього типу «З» вартістю 327892,00 грн., сходи до «З» вартістю 3843,00 грн., балкон з козирком до «З» вартістю 24781,00 грн., літню кухню «К» вартістю 32899,00 грн., альтанку «Д» вартістю 1588,00 грн., хвіртку № 5 вартістю 1309,00 грн., відповідно до кількості співвласників: 1/3 частину паркану № 6 вартістю 862,33 грн., 1/3 частину водопроводу «Б» вартістю 1040,33 грн., 1/3 частину замощення ІІ вартістю 13337,33 грн, усього вартістю 407552,00 грн.; - 1/3 частину мережі каналізації вартістю 2563,00 грн., 1/3 частину мережі газопостачання вартістю 591,00 грн., усього вартістю 3154,00 грн.; - зобов'язати його для облаштування ізольованої квартири у житловому будинку «А» виконати наступні роботи з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-2005 та ДБН В.3.2-2-2009: - відновити раніше існуючий дверний проріз в зовнішній стіні з коридору № 1 в межах його частини (1,60х1,22) яку виділено; - влаштувати перегородку в коридорі № 1 на відстані 1,22 метри від суміжної стіни кімнати № 2 за схемою варіанту № 2 додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 151, виконаної судовим експертом Персовим Ю.А. 11 лютого 2013 року; - перенести дверний проріз в кімнаті № 2-4 за схемою розподілу та влаштування кухні-ніші у відведених в рахунок ? частки приміщень без відокремлення. Вказує, що за висновками експертиз можливий виділ позивачу житлового приміщення з утворенням окремої ізольованої квартири. Вважає, що викладені у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи варіант виділу частки, зазначений у відповіді на друге питання, є таким, що найбільш відповідає інтересам сторін та не порушує прав та інтересів відповідачів, оскільки житлової площі у житловому будинку літ.«А», що залишається у випадку виділу частки [PERSON], достатньо для облаштування відокремлених квартир відповідачам. За експертними дослідженнями без урахування літньої кухні «К», двоповерхової будівлі літнього типу «З» зі сходами до «З» та балконом з козирком до «З», вартість частки, що виділяється, не перевищує ідеальної частки, а збільшення реальної частки у випадку виділу з урахуванням вказаних будівель, викликана саме вартістю вказаних будівель, які не змінюють частки співвласників. Також зазначив, що відповідачі вчинюють дії, які перешкоджають йому користуватися належною власністю - самостійно, без узгодження з ним, замінюють замки на вхідних дверях належних йому будівель літ. «Д, К, 3», фізично перешкоджають доступу до них, провокують лайки та сварки, які не дають можливості проживати та користуватися належною йому частиною, здають будівлі літ.«Д, К, 3» у найм. В зв'язку з цим просить також усунути йому перешкоди у здійсненні права користування ? частиною житлового будинку [ADDRESS], зобов'язавши відповідачів [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати йому в користуванні альтанкою «Д», літньою кухнею «К», будівлею літнього типу «З», розташованими за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просять встановити нікчемність правочину - договору дарування [PERSON] ? частки у спільній частковій власності з синами 15-річним [PERSON] та 12-річним [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Бердянської держнотконтори [PERSON] 20 жовтня 2001 року (реєстр. № 3-2123), укладеному без дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради. Зазначили, що відповідно до цивільно-правових угод з 27.09.99 року власниками спірного житлового будинку були [PERSON] - ? частка, [PERSON] - ? частка та [PERSON] - ? частка.. 20 жовтня 2001 року [PERSON] подарувала належну їй частину житлового будинку співмешканцю [PERSON]. Про існування вказаного договору дарування [PERSON] та [PERSON] стало відомо в липні 2012 року при отриманні повісток про виклик до суду. Вважають договір дарування нікчемним, оскільки він укладений всупереч діючим на той час нормам Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР. Договір укладений без звернення до органу опіки та піклування та без отримання у нього дозволу на укладання цього договору. В судових засіданнях [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали. Зустрічні позовні вимоги не визнали. Зазначили, що договір дарування укладений у 2001 році під час дії ЦК УРСР (1963 рік), за нормами якого визнання договору нікчемним не передбачалося. Умови договору виконані, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у дар ? частину спірного житлового будинку, він проживав в будинку, користувався ним певний час, зареєстрований за вказаною адресою. Про договір відповідачам було відомо, строк звернення до суду з даним позовом пропущений. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] та [PERSON] за дорученнями [PERSON], в судових засіданнях позовні вимоги [PERSON] не визнали. Зустрічні позовні вимоги підтримали. Зазначили, що при виділі частки повинно бути враховано можливість виділу кожному із співвласників окремого ізольованого житла. На території домоволодіння розташовані самочинні будівлі. Питання виділу об'єктів нерухомого майна може розглядатися після визнання на них права власності відповідно до закону. Договір дарування укладений з порушенням діючого законодавства. Для укладення договору необхідний був дозвіл органу опіки та піклування. Нотаріус не мав права посвідчувати зазначений договір без наявності такого дозволу. Всі договори по утриманню житлового будинку укладені з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Третя особа [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] в судових засіданнях просили в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити. Приватний нотаріус [PERSON] в судові засідання не зявилася. Повідомлена. До суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Аналізуючи надані докази суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а для нерухомого майна, для якого передбачено прийняття до експлуатації або державної реєстрації, з моменту прийняття до експлуатації або з моменту державної експлуатації. Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру частки співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільні часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст. 118, 119 ЦК УРСР (1963 рік) якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов'язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок. Коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» визначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відповідно до п. 2.3., п. 3.11. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.07 року № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.0101 року за 582/5773 не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. За наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об'єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно закону. Самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Згідно ст.ст. 243, 244 ЦК УРСР (1963 рік) за договором дарування одна сторона передає безкоштовно іншій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. До договору дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. Статтею 227 ЦК УРСР (1963 рік) передбачено, що зазначений договір має бути нотаріально посвідчений та підлягає державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до норм Глави 3 ЦК УРСР (1963 рік) визначено підстави визнання угод недійсними, зокрема ст. 48 передбачено, що недійсна угода, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Згідно ст.ст. 78, 79, 144, 145, 146 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни та піклувальники без спеціального на то призначення, але з дотриманням відповідних правил про опіку та піклування. В разі виникнення спільної власності батьків та дітей правовідношення з приводу цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом УРСР. Опікуни при здійсненні прав та виконанні обов'язків підопічних здійснюють угоди від імені та в інтересах підопічних, діючи в якості їх законних представників. Піклувальники над неповнолітніми надають згоду на здійснення тих угод, які за законом ці особи не вправі здійснювати самостійно. Опікун не вправі без дозволу органів опіки та піклування здійснювати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх здійснення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами, зокрема, є договори, що підлягають нотаріальному посвідченню та спеціальній реєстрації. Опікун та піклувальник не вправі здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Бердянської міської ради від 06.10.93 року, угоди про рівність часток співвласників, укладеної 24.06.99 року та посвідченої державним нотаріусом Бердянської держнотконтори [PERSON] (реєстр. № 3-1789) та на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28.07.99 року та посвідченого державним нотаріусом Бердянської держнотконтри (реєстр. № 3-2123). [PERSON] є власником ? частини спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради від 06.10.93 року, угоди про рівність часток співвласників, укладеної 24.06.99 року та посвідченої державним нотаріусом Бердянської держнотконтори [PERSON] (реєстр. № 3-1789). [PERSON] є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 20 жовтня 2001 року та посвідченого державним нотаріусом Бердянської держнотконтори [PERSON] (реєстр. № 3-2731). Згідно листа Бердянської держнотконтори від 26.12.12 року № 5845/01-16 та доданих до нього копій документів, на підставі яких був посвідчений договір дарування ? частини житлового будинку [ADDRESS], дозволу органу опіки та піклування на вчинення вищевказаного правочину у справі немає. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17 грудня 2003 року № 732 дозволено управлінню архітектури та містобудування, комунальному підприємству з технічної інвентаризації оформити документи на збудовані та перебудовані будівлі громадянам: 1.5. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] - на літню кухню «К», альтанку «З» з літнім приміщенням на другому поверсі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 151, складеному судовим експертом Персовим Ю.А. 11 лютого 2013 року, технічно можливо виділити в натурі [PERSON] в житловому будинку літ."А,а" домоволодіння [ADDRESS] належну йому 1/4 частину в якості квартири з окремим входом, а також виділити в натурі [PERSON] господарські будівлі: літня кухня літ."К", альтанка літ."3" на які йому, рішенням виконкому Бердянської міської ради від 17.12.2003 року №732 дозволено оформити документи та інші будівлі і споруди, у тому числі альтанку літ."Д". Експертом розраховані та пропонуються на розгляд суду: варіант №1 виділу в натурі [PERSON] в житловому будинку літ."А,а" домоволодіння [ADDRESS] належної йому 1/4 частини в якості квартири з окремим входом, а також господарські будівлі: літня кухня літ."К", альтанка літ."3", альтанки літ."Д" та варіанти №2 і №3 виділу в натурі [PERSON] в житловому будинку літ."А,а" належної йому 1/4 частини в якості квартири з окремим входом, а також господарських будівель: літня кухня літ."К", альтанка літ."3", альтанка літ."Д" та частини інших споруд з однієї сторони і залишенням в натурі [PERSON] (1/2 частка) і [PERSON] (1/4 частка) в житловому будинку літ."А,а" належних їм 3/4 частин в якості квартири з окремим входом та господарських будівель і споруд з іншої сторони. Виділ майна в натурі [PERSON], що розрахований експертом у варіантах №1, №2, №3, технічно можливий зі значним відступом від ідеальних часток співвласників. Значний відступ обумовлений вартістю альтанки літ."3" з літнім приміщенням на другому поверсі, яка складає 70618 грн.. Альтанка літ."3" з літнім приміщенням на другому поверсі є господарською будівлею і належною річчю, на яку [PERSON], рішенням виконкому Бердянської міської ради від 17.12.2003 року №732 дозволено оформити документи. Перерозподіл часток співвласників та перелік необхідних будівельних робіт, експертом наданий у запропонованих на розгляд суду варіантах №1, №2 і №3 виділу майна в натурі. Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 046/11-13, складеному 11 листопада 2013 року судовим експертом Макаровим І.В., а також згідно письмових пояснень та усних роз'яснень висновку, наданих експертом Макаровим І.В. в судовому засіданні, експерт вважає можливим з технічної точки зору виділити [PERSON] в рахунок 1/4 частки в будинку [ADDRESS], без урахування літньої кухні «К», двоповерхової будівлі літнього типу «З» зі сходами до «З» та балконом з козирком до «З»: - в житловому будинку «А, а» частину коридору 1 площею 1,95 кв.м.(1,6x1,22), кімнату 2 площею 14,3 кв.м., кімнату 3 площею 9,7 кв.м. вартістю 41 135,00 грн., - по надвірним господарським будівлям та спорудам альтанку «Д» вартістю 1588,00 грн., хвіртку № 5 вартістю 1309,00 грн., відповідно до кількості співвласників: частину паркану № 6 вартістю 862,33 грн. (=2587,00/3), частину водопроводу «Б» вартістю 1040,33 грн. (=3121,00/3), частину замощення II вартістю 13337,33 грн. (=40012,00/3), усього вартістю 18137,00 грн.. З урахуванням виділення зазначених будівель та споруд реальна частка співвласника [PERSON] буде становити 8,27 % (=100% х [41135,00 + 18137,00] / 716595,00), що менше за ідеальну частку у праві власності на будинок (25,00%). Експерт вважає можливим з технічної точки зору виділити [PERSON] в рахунок 1/4 частки в будинку [ADDRESS], з урахуванням літньої кухні «К», двоповерхової будівлі літнього типу «З» зі сходами до «З» та балконом з козирком до «З»: в житловому будинку «А, а» частину коридору 1 площею 1,95 кв.м. (1,6x1,22), кімнату 2 площею 14,3 кв.м., кімнату 3 площею 9,7 кв.м. вартістю 41135,00 грн., по надвірним господарським будівлям та спорудам будівлю літнього типу «З» вартістю 327892,00 грн., сходи до «З» вартістю 3843,00 грн., балкон з козирком до «З» вартістю 24781,00 грн., літню кухню «К» вартістю 32899 грн., альтанку «Д» вартістю 1588,00 грн., хвіртку № 5 вартістю 1309,00 грн., відповідно до кількості співвласників: частину паркану № 6 вартістю 862,33 грн. (=2587,00/3), частину водопроводу «Б» вартістю 1040,33 грн. (=3121,00/3), частину замощення II вартістю 13337,33 грн. (= 40012,00/3), усього вартістю 407552,00 грн.. З урахуванням виділення зазначених будівель та споруд реальна частка співвласника [PERSON] буде становити 61,61 % (=100% х [41135,00 + 407552,00] / 716 595,00), що більше за ідеальну частку у праві власності на будинок (25,00%). Експерт вважає можливим з технічної точки зору виділити [PERSON] відповідно до кількості співвласників: частину мережі каналізації вартістю 2563,00 грн. (=7689,00/3) та частину мережі газопостачання вартістю 591,00 грн. (=1774,00/3), усього вартістю 3154,00 грн.. Суд приходить до висновку, що відповідно до експертних висновків самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунків не включено, отже вимоги Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.07 року № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.0101 року за 582/5773, не порушено. Доводи відповідачів про незаконність рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17 грудня 2003 року № 732 суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 19 вересня 2013 року (справа №310/1668/13-ц) за позовом [PERSON] та [PERSON] до виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON], Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради та КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради про визнання незаконним та скасування правового акту, встановлено, що зазначене рішення виконавчого комітету прийнято у відповідності до вимог чинного на той час законодавства і ніяким чином не порушує права та інтереси позивачів. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 19 вересня 2013 року залишено без змін. Враховуючи викладене, суд вважає можливим виділити [PERSON] в рахунок належної йому ? частки в житловому будинку [ADDRESS]: - в житловому будинку «А,а» частину коридору 1 площею 1,95 кв.м. (1,6х1,22), кімнату № 2 площею 14,3 кв.м., кімнату № 3 площею 9,7 кв.м. вартістю 41135,00 грн.; - по надвірним господарським будівлям та спорудам будівлю літнього типу «З» вартістю 327892,00 грн., сходи до «З» вартістю 3843,00 грн., балкон з козирком до «З» вартістю 24781,00 грн., літню кухню «К» вартістю 32899,00 грн., альтанку «Д» вартістю 1588,00 грн., хвіртку № 5 вартістю 1309,00 грн., відповідно до кількості співвласників: 1/3 частину паркану № 6 вартістю 862,33 грн., 1/3 частину водопроводу «Б» вартістю 1040,33 грн., 1/3 частину замощення ІІ вартістю 13337,33 грн, усього вартістю 407552,00 грн.; - 1/3 частину мережі каналізації вартістю 2563,00 грн., 1/3 частину мережі газопостачання вартістю 591,00 грн., усього вартістю 3154,00 грн.. Крім цього, належить з обов'язати [PERSON] для облаштування ізольованої квартири у житловому будинку «А» виконати наступні роботи з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-2005 та ДБН В.3.2-2-2009: - відновити раніше існуючий дверний проріз в зовнішній стіні з коридору № 1 в межах його частини (1,60х1,22) яку виділено; - влаштувати перегородку в коридорі № 1 на відстані 1,22 метри від суміжної стіни кімнати № 2 за схемою варіанту № 2 додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 151, виконаної судовим експертом Персовим Ю.А. 11 лютого 2013 року; - перенести дверний проріз в кімнаті № 2-4 за схемою розподілу та влаштування кухні-ніші у відведених в рахунок ? частки приміщень без відокремлення. Судом також встановлено, що відповідачі чинять [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном в домоволодінні [ADDRESS], фізично перешкоджають у доступу на територію домоволодіння, замінили замки на дверях будівель, в зв'язку з чим він вимушений винаймати інше житло. Зазначене підтверджується постановами Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.05.12 року, від 23.05.12 року та від 28.07.12 року, висновками Бердянського МВ ГУМВС України про результати розгляду звернень [PERSON] від 03.05.13 року та від 24.05.13 року, договором найму житлового приміщення від 12.09.11 року. Враховуючи викладене, суд вважає можливим усунути позивачу перешкоди у здійсненні права користування ? частиною житлового будинку [ADDRESS], зобов'язавши відповідачів не перешкоджати [PERSON] в доступу до альтанки «Д», літньої кухні «К», будівлі літнього типу «З», розташованими за адресою: [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, відповідно до вимог Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР (ст.ст. 78, 79, 144, 145, 146) отримання дозволу органу опіки та піклування на укладення угоди обов'язкове лише в разі, коли відчужується майно, яке належить неповнолітнім. В даному випадку [PERSON] передавала в дар лише належну їй ? частку житлового будинку. Крім цього, до правовідносин належить застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР (1963 рік), який був чинним на момент його укладання та державної реєстрації. Отже положення Цивільного кодексу України (2003 рік) до цих правовідносин не застосовуються. Поняття «нікчемного правочину» введено Цивільним кодексом України (2003 рік) з 01 січня 2004 року. Вимоги про визнання договору дарування недійсним з підстав, передбачених положеннями ЦК УРСР (1963 рік), зокрема статтею 48, позивачами не заявлено.

Outcome: approved