Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди та зобов'язання видати трудову книжку. Ухвалою суду від 30.01.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди закрито. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 06.03.1978 року він працював в сітковому цеху ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" наладчиком КВП автоматики. З 01.04.2013 року з незрозумілих причин служба охорони підприємства не допустила позивача до роботи. До даного часу керівництво підприємства не провело з позивачем розрахунок та трудову книжку не видало. У зв'язку із зазначеним позивач просив відповідача зобов'язати повернути йому трудову книжку, оскільки внаслідок її відсутності не може влаштуватись на іншу роботу. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 06.03.1978 року позивач працював в сітковому цеху ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" на посаді наладчика КВП автоматики. Ухвалою суду від 16.12.2013 року було задоволено клопотання позивача про витребування довідки про період роботи [PERSON] на ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та довідки про його заробітну плату. Вказана ухвала суду двічі направлялася на адресу відповідача, однак зазначені документи так і не були надані суду. З позову [PERSON] вбачається, що з 01.04.2013 року з незрозумілих причин служба охорони підприємства не допустила позивача до роботи. Після звільнення [PERSON] відповідач трудову книжку йому не повернув та остаточний розрахунок не провів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, відповідач не надав жодного доказу того, що трудова книжка відповідачем була повернута [PERSON] Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. На порушення вказаних вимог закону відповідач трудову книжку позивачу не повернув, суду доказів про повернення трудової книжки не надав. Внаслідок затримки видачі трудової книжки позивач по теперішній час не може влаштуватися на нову роботу або зареєструватись у центрі зайнятості як безробітний, що позбавляє його можливості утримувати себе. За таких обставин та з урахуванням обсягу наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та законним, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору по цій категорії спорів, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved