Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути моральну шкоду з Головного управління ДФС у Житомирській області завдану внаслідок вчинення протиправних дій службовими особами органу державної влади. При цьому посилається на те, що Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року визнано протиправним та скасовано наказ Мінстерства доходів і зборів України від 07.04.2016 року № 29-0 "Про звільнення [PERSON]Я.", наказ ГУ ДФС в Житомирській області від 07.04.2016 року № 117-0 "Про оголошення наказу Мінстерства доходів і зборів України та поновлено позивача на роботі на посаді заступника начальника Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів в Житомирській областіз 07.04.2016 року. Позивач вважає, що протиправними діями відповідача її завдано моральної шкоди, яка виразилась в порушенні трудових прав, душевних стражданнях, трати нормальних життєвих зв"язків, докладання зусиль для організації свого життя в розмірі 100000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач заперечував в задоволенні позову, просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беріть участь у справі. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року визнано протиправним та скасовано наказ Мінстерства доходів і зборів України від 07.04.2016 року № 29-0 "Про звільнення [PERSON]Я.", наказ ГУ ДФС в Житомирській області від 07.04.2016 року № 117-0 "Про оголошення наказу Мінстерства доходів і зборів України та поновлено позивача на роботі на посаді заступника начальника Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів в Житомирській областіз 07.04.2016 року. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При вирішення питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що грубе порушення з боку відповідача дотримання вимог трудового законодавства щодо незаконного звільнення, призвело до порушення нормальних умов життя позивача. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку, що позивач зазнала через незаконні дії відповідача моральних страждань. Однак, позивач розмір такої шкоди достатньою мірою не підтвердила, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково і визначає розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, згідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, посилаючись на наступне. У статті 233 Кодексу передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга). Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в Цивільному кодексі України, у статті 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини четверта, пята). У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у статті 237-1 Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Право позивача визнано порушеним з дня набрання законної сили Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року, з позовом до суду звернулася 30.11.2016 року, тобто позивач строк звернення до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди не пропустила.

Outcome: approved