Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод" про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у відповідача на різних посадах з 18.11.1982 року (наказ № 1130 від 18.11.1982 року) по 18.03.2003 року (наказ № 22-к від 18.03.2003 року). Згідно довідки ВАТ «Содовий завод» № 5546 від 30.03.2005 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 1749 грн. Розрахунок по заробітній платі відповідачем здійснений не був. Крім того, незаконними діями відповідача, в результаті несвоєчасної виплати заробітної плати, йому була причинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивачеві завдано душевних страждань через несправедливе до нього відношення, він втратив нормальний сон, став роздратованим. На час виникнення заборгованості - березень 2003 року - 1749 гривень були значною сумою, бо заробітну плату він не отримував, тому йому доводилося практично виживати, брати у друзів гроші в борг для купівлі найнеобхіднішого. Через перенесений стрес, що йому немає чим годувати родину, він звертався за допомогою до лікарів, йому було призначено заспокійливі ліки, снодійні препарати та надано рекомендації не хвилюватися. Позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав з дійсним позовом. Таким чином, йому буде необхідно відвідувати судові засідання, що буде займати власний час та порушувати звичайний для нього розпорядок життя та вкотре хвилюватися. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь завдану відповідачем моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву про слухання справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, направив в адресу суду заяву в якій вказав, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі визнає частково, а саме заборгованість по заробітній платі, яка рахується за даними бухгалтерського обліку ВАТ «Содовий завод» на суму 969,26 грн. [PERSON] надав до суду недійсну довідку, яка не має юридичної сили станом на 2014 рік, оскільки рішенням Слов'янського міськрайонного суду по справі № 2-2003 від 05.09.1997 року на користь [PERSON] вже стягувалася заборгованість в розмірі 779,74 грн. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнає, оскільки відносно заводу порушено справу про банкрутство, в 2003 році відкрито ліквідаційну процедуру та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено зупинення економічних санкцій у відношенні банкрута. Справу просить розглянути у його відсутності. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ВАТ "Содовий завод" на різних посадах з 18.11.1982 року (наказ № 1130 від 18.11.1982 року) по 18.03.2003 року (наказ № 22-к від 18.03.2003 року), що підтверджується записами у трудовій книжці у відповідності до наказів про прийняття на роботу, та про звільнення. Відповідач ВАТ «Содовий завод» неналежно здійснював виплату заробітної плати, та мав заборгованість перед позивачем. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. У відповідності до Наказу № 22-к від 18.03.2003 року [PERSON] був звільнений з ВАТ «Содовий завод». Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Згідно вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Розрахунок з [PERSON] відповідач при звільненні не здійснив. У відповідності до довідки № 5546 від 30.03.2005 року, наданої ВАТ «Содовий завод» заборгованість по заробітній платі складає 1749 грн. Але, як зазначає відповідач у своїй заяві № 01-32/202 від 01.12.2014 року, заборгованість по заробітній платі, яка рахується за даними бухгалтерського обліку ВАТ «Содовий завод» складає в сумі 969,26 грн. Довідка № 5546 від 30.03.2005 року, надана ВАТ «Содовий завод», не має юридичної сили станом на 2014 рік, оскільки рішенням Слов'янського міськрайонного суду по справі № 2-2003 від 05.09.1997 року на користь [PERSON] вже стягувалася заборгованість в розмірі 779,74 грн. Також це підтверджується Довідкою № 01-35/170 від 23.10.2014 року ВАТ «Содовий завод», в якій теж повідомлялось [PERSON] про неможливість стягнення з ВАТ «Содовий завод» заборгованості у розмірі 779,74 грн. на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду по справі № 2-2003 від 05.09.1997 року до проведення аукціону по продажу майна боржника. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню на суму 969,26 грн. Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Засади та сутність інституту моральної шкоди розкривається в ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що у період трудових відносин були порушені права [PERSON], а саме, право на оплату праці, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена до теперішнього часу. Так, звільнений працівник, якому з вини підприємства несвоєчасно виплатили належні при звільнені суми, має право вимагати відшкодування завданої при цьому моральної шкоди. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У зв'язку з тим, що протиправними діями відповідача дійсно були порушені трудові права позивача, що вимагало від [PERSON] додаткових зусиль, у зв'язку з порушенням звичайного укладу його життя, але суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень є завищеними та підлягають зменшенню до розміру 500,00 грн., зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача. Також, у відповідності до вимог ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, з відповідача ВАТ "Содовий завод", на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial