Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] та\~ [PERSON] звернулися до Голопристанського районного суду Херсонської області із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування своїх вимог заявники зазначили, що з листопада 2015 р. [PERSON] проживає разом з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в будинку, що належить матері [PERSON] [PERSON] , яка також проживає з ними. Починаючи з 2016 року [PERSON] , на фоні зловживання алкогольними напоями, почав періодично вчиняти домашнє насильство різного характеру відносно обох заявниць. Так, в психологічному аспекті воно проявлялося у висловлюваннях в їхню адресу образ, погроз, залякувань та іншого роду принижень. Неодноразово відносно [PERSON] кривдник застосовував фізичне насильство, а саме спричиняв тілесні ушкодження, внаслідок чого потерпілій було діагностовано струс головного мозку, а також забої м`яких тканин голови, синці, крововиливи та ін., що призводило до проходження тривалих курсів лікування. Споглядаючи за побиттям своєї доньки [PERSON] намагалася захистити останню, внаслідок чого сама ставала об`єктом фізичного впливу, який спричиняв їй фізичний та душевний біль. Будучи окутаними страхом заявники не завжди зверталися до правоохоронних органів з відповідними повідомленнями, оскільки переймалися ще більш негативними для себе наслідками, так як після побиття [PERSON] часто висловлював погрози вбивства. В 2018 році домашнє насильство набуло систематичного характеру, що змусило заявників звертатися до поліції за допомогою та захистом. В зв`язку з цим, на кривдника складалися протоколи про адміністративні правопорушення, зміст яких, як зазначено в позовній заяві, не завжди в повній мірі відображав всіх обставин насильства та інколи зводився до формальних висловів, вказуючих на наявність складу проступку. Вказані обставини, на думку [PERSON] та [PERSON] , призводили до застосування надто м`яких видів адміністративних стягнень та навіть звільнення від відповідальності з оголошенням усного зауваження. Крім цього, внаслідок неодноразового невиконання працівниками поліції приводу [PERSON] до суду, провадження по деяких справах були закриті за закінченням строків накладення адміністративних стягнень. Все вищевикладене в сукупності призвело до того, що кривдник фактично відчував свою безкарність, а тому продовжував вчиняти насильницькі дії з ухилом на ще більшу жорстокість. З лютого місяця 2019 року, [PERSON] не маючи наміру терпіти в подальшому знущання [PERSON] припинила з ним сімейні стосунки та просила залишити будинок її матері. Однак, на таку вимогу кривдник не пристав та до теперішнього часу продовжує проживати в помешканні [PERSON] При цьому його поведінка є нахабною та деспотичною, підтвердженням чого служить відібрання в господаря ключів від будинку, переслідування заявниці, вимагання коштів на алкогольні напої, заборона виходити їй з двору та інші подібні дії. Внаслідок такого до себе відношення, потерпілі стали реально сприймати погрози чоловіка та переживати за своє життя. Вказана ситуація призводить до постійного нервового напруження, психологічного тиску на заявників та їхнього морального виснаження. Проведені профілактичні бесіди, застосовані адміністративні стягнення та термінові заборонні приписи довели свою неефективність, оскільки позитивного результату, яким би вважалась зміна в сторону покращення поведінки кривдника, досягнуто не було. Окрім психологічного та фізичного насильства, заявники змушені також терпіти насильство економічного характеру, оскільки [PERSON] постійно харчується за їхній рахунок, бере та вживає без їхнього дозволу продукти, при цьому сам не працює та коштів в сім`ю не надає. В зв`язку з тим, що заявники впевнені в продовженні вчинення їхнім кривдником протиправних дій щодо них, та враховуючи неефективність попередніх заходів, які застосовувались поліцією та судом, останні наполягають на видачі обмежувального припису відносно [PERSON] та просять вжити наступні заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на нього таких обов`язків: -заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами: [PERSON] та\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців. -зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи [PERSON] , а саме житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання (перебування) постраждалих осіб, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та інших місць частого відвідування строком на 6 місяців; -заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними строком на 6 місяців. -заборонити [PERSON] вести телефонні розмови з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. В судовому засіданні [PERSON] та представник заявників [PERSON] вимоги заяви підтримали з підстав викладених в ній та просили її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа в судовому засіданні по суті поданої заяви нічого не пояснив, окрім того, що його дії відносно заявників вчинялися під впливом почуттів любові (кохання) до [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.1987р. [PERSON] належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . В даному житлі зареєстроване місце проживання власниці та її доньки [PERSON] . Окрім них, в будинку без реєстрації проживає [PERSON] з яким [PERSON] перебувала до березня 2019 року у фактичних шлюбних відносинах. Згідно записів в амбулаторній карті [PERSON] встановлено, що 31.10.2016р. заявниця зверталася до медичною допомогою, оскільки напередодні, а саме 29.10.2016р. [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження. При зверненні скаржилася на головну біль, нудоту, блювання, погіршення стану самопочуття за останні два дні. За результатом обстеження їй було діагностовано струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, крововилив навколо лівого ока. З лівої сторони в скронево-лобній частині припухлість та гематома. Крім цього, 05.06.2019 заявниці було діагностовано забій грудної клітини, неврозоподібний синдром, викликаний несприятливою домашньою обстановкою. Під час спілкування з лікарями [PERSON] зазначала, що з початку 2019р. її співмешканець періодично причиняв їй тілесні ушкодження, виривав волосся, викручував пальці рук, бив головою об стіну, а також бив руками та ногами по всім частинам її тіла. 04.06.2019р. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив її за ліву молочну залозу та почав її викручувати, чим завдав нестерпну біль. Хвора скаржилась на перепади артеріального тиску, головну біль, тривогу, поганий сон, загальну слабкість, роздратованість, швидке збудження, відчуття страху. В ході проведеної бесіди психіатром була виявлена напруженість пацієнтки, її фокусування на власних скаргах. Також лікарем урологом було поставлено діагноз: підшкірна гематома 2 см. в діаметрі лівої груді. На підставі вищевказаних записів та проведеного освідування, судово-медичний експерт прийшов до висновку, що [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, можливо за обставин, на які вказувала потерпіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані обставини підтверджуються актами судово-медичних досліджень №38/ГП та № 39/ГП від 07.06.2019р. Також встановлено, що 16.04.2019р. [PERSON] подала до Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області заяву, в якій просила вжити заходи щодо припинення протиправної поведінки [PERSON] , яка зокрема мала місце 14.04.2019р., а також притягнути його до адміністративної відповідальності та зобов`язати покинути місце проживання в належному їй будинку. Подібна заява також була подана заявницею 30 квітня 2019р. Згідно письмових відповідей начальника Голопристанського ВП вбачається, що за зверненнями [PERSON] було здійснено перевірки в ході яких з [PERSON] проводились профілактичні бесіди та складались матеріали справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 173-2 КУпАП. В свою чергу 05.06.2019р. [PERSON] подала заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення [PERSON] , та просила внести відомості до ЄРДР за ст.. 126-1 КК України і розпочати досудове розслідування. Подана заява була прийнята та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку Голопристанського ВП) за №3814, про що свідчить талон-повідомлення єдиного обліку №11. Однак, як зазначає сама заявниця, відомості про вчинений відносно неї злочин до ЄРДР внесені не були. Крім цього, з долучених до заяви документів вбачається, що постановами Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.03.2017, 06.03.2018, 16.03.2018, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства та домашнього насильства психологічного характеру відносно [PERSON] , що проявлялося у висловлюваннях в адресу потерпілої погроз та грубої нецензурної лайки. Постановами суду від 23.01.2018, 19.04.2019 та 06.06.2019р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічними статями КУпАП, оскільки вчиняв психологічне насильство (виражався нецензурною лайкою) відносно [PERSON] Ще по двом епізодам домашнього насильства, які мали місце 05.03.2018р. та 20.09.2018р. провадження у справах було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративних стягнень. 21.05.2019 р. дільничним офіцером поліції Голопристанського ВП Зимою С.П. було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , яким заборонено останньому протягом однієї доби в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Згідно п. 6, 7, 8 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи, тобто особи, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. В свою чергу оцінка ризиків передбачає оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.3, 4 ст. 26, п.9 ч.1 ст. 1 згаданого Закону). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, які об`єктивно свідчать про протиправну поведінку [PERSON] відносно осіб, з якими він проживає однією сім`єю, систематичне вчинення ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру протягом тривалого часу, суд, з урахуванням оцінки ризиків, приходить до висновку про високу вірогідність продовження кривдником таких дій відносно заявників та вважає за необхідне видати відносно нього обмежувальний припис. Враховуючи зазначене, суд даючи оцінку заявленим вимогам, вважає їх підставними та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення [PERSON] економічного насильства заявниками надано не було, а тому ці обставини визнаються недоведеними. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial