Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 10.08.2012 між нею, як клієнтом, та відповідачем оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN25000727839684, вклад «Стандарт, 12 міс.». Позивачка належним чином виконала умови Договору №1 та поклала на депозит в банк 7000 дол. США. Між [PERSON] , як клієнтом, та ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.08.2012 оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN25000728044382, вклад «Стандарт, 12 міс.», умови якого вона належним чином виконала та поклала на депозит в банк 10000 грн. Також, 17.10.2013 між ними оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN25000738669952, вклад «Стандарт, 12 міс.», на який позивачка поклала в банк 1200 грн. Вказує, що вона неодноразово зверталася з заявами про розірвання зазначених вище Договорів та повернення вкладів, проте відповідач під різними приводами відмовляється надати обґрунтований розрахунок суми боргу та належним чином не розглядає подані заяви та вимоги. За таких обставин, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, просить суд стягнути з ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за договором вкладу № SAMDN25000727839684 від 10.08.2012 з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 347845,80 грн., заборгованість за договором вкладу № SAMDN25000728044382 від 20.08.2012 з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 26995,54 грн., заборгованість за договором вкладу № SAMDN25000738669952 від 17.10.2013 з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 2745,31 грн., а всього 377586,65 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду скеровано АТ КБ «ПриватБанк» відзив на позовну заяву, яким банк позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, вказував, що інформація про вклади, зроблені в м. Севастополі, для відповідача наразі є недоступною в зв`язку з тимчасовою окупацією території, тому не має можливості ні підтвердити, ні спростувати наявність депозитних зобов`язань відповідача. Також посилався на те, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» покладається на Російську Федерацію обов`язок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої окупацією, про що також свідчить Федеральний закон РФ «Про захист інтересів фізичних осіб, які мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих і (або) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя». Крім того, вказує, що позивачем не доведено, навіть на підставі копій наданих документів, факт укладання трьох Договір банківського вкладу, які є реальними в силу закону та вважаються укладеними з моменту зарахування коштів на банківські рахунки, та не доведено, що на час подання позову, на депозитних рахунках наявні грошові кошти у тих розмірах, на які посилається позивачка. Також, відповідач вважає невірним розрахунок відсотків, який було надано позивачкою, зокрема, нарахування відсотків здійснено нею без врахування факту подання заяви повернення вкладів, тобто розірвання договорів, на які посилається [PERSON] Відповідно до умов заяв на оформлення вкладів, які надала позивачка разом з позовом, вкладник має право на дострокове розірвання договору банківського вкладу з повідомленням про це Банк за два банківських дні. Вважають, що скільки [PERSON] звернулася до Банку з Заявою про повернення вкладів та нарахованих відсотків від 27.06.2018, що міститься в матеріалах справи, то відповідно договір є розірваним з 02.07.2018. Вказують, що відповідно до протоколу комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2017, з 04.05.2017 у банку була змінена відсоткова ставка по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті та встановлена для депозитів до запитання у розмірі 0.01% річних. Отже, нарахування відсотків за період з 02.07.2018 (дата, з якою були розірвано договори банківських вкладів) повинно здійснюватися за ставкою 0.01% річних. Крім того вказує, що законодавством РФ було призначено здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі клієнтам Філії Кримське ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2018 витребувано у АТ КБ Приватбанк оригінали договорів банківських вкладів № SAMDN25000727839684 від 10.08.2012, № SAMDN25000728044382 від 20.08.2012, № SAMDN25000738669952 від 17.10.2013, укладених з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , а також платіжні документи про внесення грошових коштів [PERSON] за вказаними договорами. На виконання ухвали суду від 29.11.2018 відповідачем надано довідку № 20.1.0.0.0/7-20181213/756 про те, що у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим доступ ПАТ КБ «Приватбанк» до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» є обмеженим, а відповідно задоволення вимог суду є ускладненим, в зв`язку з цим, докладаються зусилля для відновлення доступу до інформації за рахунками клієнтів, що були розташовані на тимчасово окупованій території. АРК. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Євтушенко М.П. позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Суду пояснив, що з моменту прийняття відповідачем вкладу, між сторонами виникли договірні правовідносини, які передбачають обов`язок відповідача повернути вклад, виплатити відсотки за період дії договору банківського вкладу. Представник відповідача Попельнюх Т.І. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Не погодилася з розрахунком відсотків, викладеним позивачкою у позові, пояснивши суду, що нарахування відсотків за повною ставкою, яка була передбачена умовами договорів при його укладанні, можливе лише у період дії такого договору та не може застосовуватися у відповідному розмірі після припинення його дії. Також, пояснила, що вклади відповідно до умов, визначених в заявах на оформлення вкладів, не є накопичувальними (період нарахування % - 1 місяць, для нарахування % відкритий інший рахунок відмінний від основного депозитного), а тому здійснений позивачкою розрахунок відсотків за принципом додавання % до суми вкладу по кожному періоду суми є необґрунтованими. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, покази свідка, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 10.08.2012 укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN25000727839684 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 7000 доларів США на строк 366 днів по 10.08.2013 включно зі сплатою відсотків 10% річних. Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 20.08.2012 укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN25000728044382 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 10000 грн. на строк 366 днів по 20.08.2013 включно зі сплатою відсотків 18% річних. Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 17.10.2013 укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN25000738669952 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 1200 грн. на строк 366 днів по 17.10.2014 включно зі сплатою відсотків 18% річних. Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки позивачки було заблоковано відповідачем та припинено нарахування відсотків. Позивачка неодноразово направляла на адресу відповідача заяви про повернення вкладу та відсотків, однак, листом від 10.09.2015 вих.№20-06008/64914 відповідач повідомив про те, що Банком спільно з Міністерством фінансів України та КМЦ вирішується питання щодо повернення її вкладу. Так, [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, суду повідомила, що з 2001 року є близькою подругою позивачки, працювали разом в Лівії. Потім, [PERSON] часто приїжджала до неї у м. Черкаси в гості. Пояснила, що вони мають настільки тісні зв`язки, що, у неї є, навіть, генеральна довіреність на все майно позивачки. Вона особисто отримувала її кошти в «ДельтаБанк», знада її права то умови вкладу. Про внесок у «Приватбанк», також, знає, вклади були в Криму й у доларах, та у гривні. Позивачка, також вона, як її представник за генеральною довіреністю, неодноразово зверталася до Приватбанку про повернення їй вкладів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 759/13827/15-ц. Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальних вимог до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта. Судом достеменно встановлено та підтверджено дослідженими в судовому засіданні належним чином завіреними копіями заяв № SAMDN25000727839684, № SAMDN25000728044382, № SAMDN25000738669952 на оформлення вкладів, що на підставі вказаних договорів внесено кошти та прийняті відповідачем. Доводи представника відповідача про недоведеність існування договірних відносин та невиконання банком умов договору вкладу, суд оцінює критично та вважає таким, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Представник відповідача не оспорював достовірність вказаних відомостей, крім того, за результатами розгляду звернення позивачки у серпні 2015 року про повернення вкладу відповідач надав відповідь, в якому факт укладення депозитного договору та прийняття вкладу не заперечував. Вказані факти, також, не заперечувались представником відповідача протягом судового розгляду. В ході розгляду справи судом, представником відповідача не доведено факту виконання своїх договірних зобов`язань за вказаними договорами вкладу. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ПК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти за депозитом нараховуються на суму вкладу до моменту фактичного повернення коштів. При цьому, згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Встановлено, що на даний час, кошти [PERSON] не повернуто, тому, суд приймає до уваги розрахунок процентів, вказаний позивачкою у позові. Пунктом 3 Договорів №1,2,3 передбачено, що у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив до Банку про повернення вкладу дійсний договір пролонгується ще на один строк. Договір пролонгується неодноразово без явки клієнта. При цьому новий строк вкладу починається з наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Розрахунок процентів по Договору № SAMDN25000727839684 від 10.08.2012: 1.Станом від 10.08.2012 по 10.08.2013: 7000.00 дол. США (сім тисяч доларів 0 центів) + 10% річних = 7700.00 дол. США (сім тисяч сімсот доларів 0 центів). 2.Станом від 10.08.2013 по 10.08.2014: 7700.00 дол. США (сім тисяч сімсот доларів 0 центів) + 10% річних = 8470.00 дол. США (Вісім тисяч чотириста сімдесят доларів о центів). 3.Станом від 10.08.2014 по 10.08.201: 8470.00 дол. США (Вісім тисяч чотириста сімдесят доларів о центів) + 10% річних = 9317.00 дол. США (дев`ять тисяч триста сімнадцять доларів 0 центів). 4.Станом від 10.08.2015 по 10.08.2016: 9317.00 дол. США (дев`ять тисяч триста сімнадцять доларів 0 центів) + 10% річних = 10248.70 дол. США (десять тисяч двісті сорок вісім доларів 70 центів) 5.Станом на 10.08.2016 по 10.08.2017: 10248.70 дол. США (Десять тисяч двісті сорок вісім доларів 70 центів) + 10% річних = 11273.57 дол. США (одинадцять тисяч двісті сімдесят три долара 57 центів). 6.Станом на 10.08.2017 по 10.08.2018: 11273.57 дол. США (одинадцять тисяч двісті сімдесят три долара 57 центів) + 10% річних = 12400.92 дол. США (дванадцять тисяч чотириста доларів 92 цента). Станом на 11.09.2018 по курсу НБУ 1 USD = 28,05 (гривні), 12400.92 USD = 347845.80 грн.(триста сорок сім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 80 копійок) Розрахунок процентів по Договору № SAMDN25000728044382 від 20.08.2012: 1.Станом від 20.08.2012 по 20.08.2013: 10000.00 грн. (Десять тисяч гривень 0 копійок) + 18% річних = 11800.00 грн. (одинадцять тисяч вісімсот гривень 0 копійок). 2.Станом від 20.08.2013 по 20.08.2014: 11800.00 грн. (одинадцять тисяч вісімсот гривень 0 копійок) + 18% річних = 13924.00 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 0 копійок). 3.Станом від 20.08.2014 по 20.08.2015: 13924.00 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 0 копійок) + 18% = 16430.32 грн. (шістнадцять тисяч чотириста тридцять гривень 32 копійки). 4.Станом від 20.08.2015 по 20.08.2016: 16430.32 грн. (шістнадцять тисяч чотириста тридцять гривень 32 копійки) + 18% річних = 19387.78 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 78 копійок). 5.Станом від 20.08.2016 по 20.08.2017: 19387.78 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 78 копійок) + 18% річних = 22877.58 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривень 58 копійок). 6.Станом від 20.08.2017 по 20.08.2018: 22877.58 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривень 58 копійок) + 18% річних = 26995.54 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 54 копійки). Розрахунок процентів по Договору № SAMDN25000738669952 від 17.10.2013: 1.Станом від 17.10.2013 по 17.10.2014: 1200.00 грн. (одна тисяча двісті гривень 0 копійок) + 18% річних = 1416.00 грн. (одна тисяча чотириста шістнадцять гривень 0 копійок). 2.Станом від 17.10.2014 по 17.10.2015: 1416.00 грн. (одна тисяча чотириста шістнадцять гривень 0 копійок) + 18% річних = 1670.88 грн. (Одна тисяча шістсот сімдесят гривень 88 копійок). 3.Станом від 17.10.2015 по 17.10.2016: 1670.88 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят гривень 88 копійок) + 18% річних = 1971.64 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна гривня 64 копійки). 4.Станом від 17.10.2016 по 17.10.2017: 1971.64 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна гривня 64 копійки) + 18% річних = 2326.53 грн. (дві тисячі триста двадцять шість гривень 53 копійки). 5.Станом від 17.10.2017 по 17.10.2018: 2326.53 грн. (дві тисячі триста двадцять шість гривень 53 копійки) + 18% річних = 2745.31 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень 31 копійка). Суд вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин положень законодавства Російської Федерації, оскільки договори банківського вкладу укладені з позивачкою у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів табанківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов`язаннями, взятими на себе укладеним договором. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», у зв`язку із чим відповідач протягом місяця з дня набрання чинності цієї постановою повинен був забезпечити закриття відокремленого підрозділу, про що повідомити Національний банк України. Суд виходить з того, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк»), то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за дійсними договорами має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його філія чи відділення. Ліквідація або припинення діяльності структурних підрозділів (філій, відділень) у будь-який спосіб не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням, тому суд приходить висновку, що в ході розгляду справи знайшли підтвердження доводи позову про те, що банк взяті на себе зобов`язання за укладеними з позивачкою договорами банківського вкладу не виконав, чим порушив права та законні інтереси позивачки як вкладника та споживача фінансових послуг, тому позовні вимоги про стягнення сум вкладів підлягають до задоволення. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачці, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. При подачі позову, позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому згідно з ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в сумі 3776 грн.

Outcome: approved