Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен банк «АВАЛЬ», треті особи - Приватне мале підприємство «Ніколя», [PERSON], [PERSON], Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу -Жовнір І.Т. про визнання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на педмет іпотеки від 28 жовтня 2005 року таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтуванн вимог позивачка вказує, що 03 жовтня 2003 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк «Аваль» та ПМП «Ніколя» був укладений кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 23000 дол. США, під 13% річних на придбання продукції для підприємства «Ніколя». В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 09 березня 2004 року між її матірю [PERSON] та АППБ «Аваль» було укладено договір іпотеки, яким було передано в іпотеку банку квартиру за [ADDRESS]. У зв'язку з несвоєчасним погашенням позичальником заборгованості за кредитним договором 28.10.2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання виконавчого напису другим відділом ДВС м. Тернополя відкрито виконавче провадження та накладено арешт на вищезазначену квартиру. Посилаючись на те, що договір іпотеки спірної квартири, укладений без її згоди як співвласника ? частки майна, яке передано в іпотеку та рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 вересня 2008 року ПМП «Ніколя» визнано банкротом і визнано погашеними вимоги кредиторів в тому числі, його борги перед ВАТ «Райффайзен банк "Аваль», просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила задовольнити. Представник банку у судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо надіслав суду заяву аро слухання справи 09.12.2014 року без його участі. Представник банку був присутній у попередніх судових засіданнях та пояснив, що позов не визнає, з підстав викладених у запереченнях на позов. Представник ДВС -[PERSON], яка була присутня у попередніх судових засіданнях пояснила, що у на виконанні у другому відділі ДВС перебуває виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису нотаріусу від 28.10.2005 ркоу, яке на даний час не завершене. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Попередньо не подомили суд про причини своєї неявки. Судом встановлено, що 03 жовтня 2003 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль» та ПМП «Ніколя» було укладено кредитний договір № 010/02-01/332/03, за умовами якого відкрито відновлювальну кредитну лінію в розмірі 23 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/02-01/332/03 від 03 жовтня 2003 року, між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки від 09 березня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу за №2305, згідно умов якого, було передано в іпотеку банку квартиру за [ADDRESS]. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість. 28 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. було видано виконавчий напис за №7380, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру за [ADDRESS], яка належить [PERSON] для погашення заборгованості перед Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в сумі 50 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 252 500 грн. 00 коп., а також стягнуто на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» сплачене державне мито в сумі 1 710 грн. 00 копійок. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 вересня 2008 року, ПМП «Ніколя» визнано банкрутом та ліквідовано з 11 вересня 2008 року. Вирішено вважати погашеними вимоги кредиторів, в тому числі і заборгованість перед ТОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 817 010 грн. 53 коп. З витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30 жовтня 2009 року встановлено, що приватне мале підприємство «Ніколя» значиться станом на 30.10.2009 року в реєстрі як припинено з 02 квітня 2007 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2007 року та рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 квітня 2007 року задоволено позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто в солідарному порядку з ПМП «Ніколя», [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 575 944,52 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2010 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 вересня 2010 року визнано за [PERSON] право власності на ? частку квартири за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого 13.06.2003 року батька [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2011 року виключено з акту опису і арешту майна та звільнено з-під арешту ? частку квартири за [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] 14.07.2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2014 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору з тих підстав, що вона як співвласник іпотечного майна згоди на укладення договору іпотеки не надавала. Судом встановлено, що визнання за позивачкою [PERSON] на підставі рішення суду в 2010 році права власності на ? спірної квартири не може бути підставою для визнання недійсним договору іпотеки, який був укладений 09 березня 2004 року. При цьому, суди врахували, що на час укладення договору іпотеки від 09 березня 2004 року [PERSON] була єдиним власником спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 лютого 2004 року, і мала право розпоряджатися майном на свій розсуд. Встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса від 28 жовтня 2005 року перебуває на примусовому виконанні в другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та даний час не виконаний. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи , дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Положеннями ч.5 ст. 3 Закону визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Вимогами ст. 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно з вимогами ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Переліком документів, за яким стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченому договорі застави у порядку, передбаченому ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», перетворює його на виконавчий документ згідно зі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження». Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався зокрема, на те, що оскільки юридична особа - боржник ліквідована, то припиняються правовідносини і за іпотечним договором. Встановлено, що на час звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, а саме 28 жовтня 2005 року, ПМП «Ніколя» ліквідовано не було. Безпідставними є доводи позивачки про те, що у зв'язку з ліквідацією ПМП "Ніколя" відсутні правові підстави для звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості ПМП "Ніколя", оскільки виконавчий напис нотаріуса виданий 28 жовтня 2005 року, ще до ліквідації ПМП "Ніколя", і в даний час має місце стадія виконання виконавчого документа. Із моменту вчинення виконавчого напису, а саме, початку примусового стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки, статус іпотекодавця змінюється на статус боржника, та зобов'язання за договором іпотеки переходять до площини виконання зобов'язань за виконавчим написом. Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що виконавчий напис повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що згідно вимог ст. 609 Цивільного кодексу України зобов'язання позичальника перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №010/02-01/332/03 від 03.10.2003 року визнані судом припиненими . Так, судом встановлено, що банк скористався своїм правом на стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки 28 жовтня 2005 року, тобто до ліквідації юридичної особи - боржника ПМП «Ніколя» 11 вересня 2011 року. На даний час виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису перебуває на виконанні другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, виконавчий документ не виконаний і виконавче провадження не завершене. Із матеріалів справи вбачається, на підставі договору іпотеки від 09 березня 2004 року , було вчинено виконавчий напис нотаріуса 28 жовтня 2005 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. На момент ліквідації ПМП «Ніколя» та на час винесення судом рішення вказаний виконавчий напис та договір іпотеки є чинними та ніким не скасовані. Таким чином, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивачки, що виконавчий напис, вчинений 28 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., є таким що не підлягає виконанню у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - ПМП «Ніколя» на підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11 вересня 2011 року. Суд також вважає необгрунтованими доводи позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що вона як співвласник ? частки квартири не надавала згоди на передачу квартири в іпотеку, з наступних підстав. Виникнення права власності за [PERSON] на ? частку квартири за [ADDRESS] пов'язано з набранням законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2010 року, тобто більше як через шість років після укладення договору іпотеки (09 березня 2004 року ) та вчинення виконавчого напису нотаріусом (28 жовтня 2005 року). При цьому, на момент укладення договору іпотеки та вчинення виконавчого напису нотаріусом єдиним власником предмета іпотеки була [PERSON], а тому згода [PERSON] не була необхідною. Крім того, [PERSON], як іпотекодавцем, у п.п.2.1.1., 2.1.5 договору іпотеки гарантовано, що предмет іпотеки нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, у тому числі податковою, не перебуває як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього третіх осіб як в межах України, так і за межами України немає. Предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності не є часткою, паєм. Вказані обставини встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 липня 2014 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що права позивачки відповідачем не порушені, а тому у задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк АВАЛЬ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Outcome: dismissed