Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта йому стало відомо, що на його нерухоме майно накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3755367, зареєстрований 19.09.2006 року реєстратором Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення від 25.04.1984 року, без номера. Об`єктом обтяження є невизначене майно в Чигиринському районі Черкаської області. 22 березня 2001 року позивач разом з дружиною отримали у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 22.03.2001 року № 387, яке було видане Чигиринською міською радою. На вказану квартиру також автоматично наклалось обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, що позбавляє його вільно, на власний розсуд, розпоряджатись квартирою. Очевидно, що позивач став співвласником вказаної квартири після накладеної заборони на нерухоме майно, оскільки підставою обтяження стало повідомлення від 25.04.1984 року, будь-якого іншого нерухомого майна у нього у власності не має. Згідно довідки Ощадного банку від 17.04.2020 року № 68 в ТВБВ № 10023/01 філії-Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] не має діючих кредитних договорів та договорів застави (іпотеки), заборгованості перед банком він не має. З заявою про зняття обтяження з нерухомого майна позивач звернувся до Чигиринської державної нотаріальної контори, але відповідно до повідомлення завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори від 17.04.2020 року № 313/01-16 йому рекомендовано для вирішення питання щодо зняття заборони з нерухомого майна звернутися до суду, оскільки документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, в Чигиринській державній нотаріальній конторі не зберігаються, а відмітка про зняття заборони в Реєстрі відсутня. Посилаючись на те, що наявність цієї заборони перешкоджає йому у здійсненні свого права розпоряджатися майном, яке належить йому на праві власності, позивач просить зняти обтяження з належного йому нерухомого майна, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши лист щодо відсутності заперечень щодо задоволення позовних вимог та розгляд справи без його участі. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судячи з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207062052 від 17.04.2020 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3755367 від 19.09.2006 року реєстратором Першою черкаською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 25.04.1984 року [PERSON] за реєстраційним номером 3755367 (архівний запис 101564-160 від 25.04.1984 року) зареєстровано обтяження у виді заборони на невизначене майно, що знаходиться у власності [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з даних Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.2001 року Чигиринською міською радою та зареєстрованого в реєстрі за № 387 позивач та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . З наведеного випливає, що позивач отримав у власність зазначену квартиру вже після накладення обтяження на належне йому невизначене нерухоме майно. Згідно з даними довідки АТ "Державний ощадний банк України" від 17.04.2020 року № 68 в ТВБВ № 10023/01 філії-Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] не має діючих кредитних договорів та договорів застави (іпотеки), заборгованості перед банком він не має. Водночас, як встановлено з листа Чигиринської державної нотаріальної контори від 17.04.2020 року № 313/01-16, в Реєстрі Чигиринської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки за 1978-2007 роки (с. 9-12) 25.04.1984 року здійснено запис про накладення заборони на нерухоме майно (невизначене майно), належне [PERSON] . При цьому, відмітка про зняття заборони відсутня. Документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, в Чигиринській державній нотаріальній конторі не зберігаються, що унеможливлює зняття нотаріальною конторою заборони відчуження. За змістом ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інші правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як зазначалося вище, документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, оскільки кредитний договір та договір застави на його ім`я в ТВБВ № 10023/01 філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" не зберігаються, документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, в Чигиринській державній нотаріальній конторі теж не зберігаються, а тому суд розглядає справу за наявними доказами і виходить з того, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що існують матеріальні претензії до належного позивачу нерухомого майна, доказів протилежного відповідачем не надано. Разом з тим як вбачається з листа Чигиринської державної нотаріальної контори від 17.04.2020 року № 313/01-16 позивачу відмовлено у знятті заборони відчуження даного нерухомого майна та рекомендовано звернутися до суду. А як передбачено п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року № 868, припинення обтяження проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного йому на праві власності майна, що порушує його право як власника на вільне та безперешкодне розпорядження майном, беручи до уваги, що починаючи з 1984 року до часу розгляду справи судом АТ "Ощадбанк" не скористалося своїм правом на звернення стягнення на предмет обтяження, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає необхідним позов задовольнити, припинивши обтяження на належне позивачу майно, яке не визначене конкретними об`єктами, що надасть йому можливість розпоряджатися ним на власний розсуд. На підставі викладеного та,

Outcome: approved