Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , терміном на 6 місяців, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею, за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди в користуванні спільним частковим майном з виділеними в натурі частками, а саме: будинком [ADDRESS] шляхом заборони [PERSON] пошкоджувати майно та/або демонтувати будівлі та споруди, їх частини, паркан, ворота та замощення, пошкоджувати рослинні насадження (дерева, кущі, квіти); заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свою заяву обґрунтовує тим, що із заінтересованою особою [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, у власності вони мали декілька об`єктів нерухомого майна. Рішенням суду її вимоги були задоволені та на все майно визнано право спільної часткової власності. Вона є власником земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] . Та, не зважаючи на те, що шлюб між ними розірвано [PERSON] постійно намагається дошкулити їй, руйнує її майно, розкидає сміття перед вхідними дверима до її частини будинку, пошкодив камеру відео спостереження, руйнує майно її частини будинку. Постійно відчиняє хвіртку для того аби бездомні собаки могли зайти до подвір`я. Заявник зазначила, що її колишній чоловік [PERSON] приблизно в 2013 році переїхав мешкати в квартиру [ADDRESS] та незважаючи на вказані обставини він систематично приходить за місцем її мешкання, ображає її, залякує, що все відбере, шкодить майно. У зв`язку із чим змушена звернутись до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Колосович В.В. підтримали свою заяву просили суд її задовольнити. Пояснення навели аналогічні змісту поданої заяви. Крім того, адвокат Колосович В.В. звернув увагу суду на те, що станом на 2018 рік доведено вчинення насилля зі сторони [PERSON] , він здійснював психологічний тиск на свою колишню [PERSON] , однак з листопада 2018 року [PERSON] не зверталась до Подільського ВП ГУНП в Одеській області із заявами відносно неправомірних лій її колишнього чоловіка [PERSON] , а тому за 2019 рік відсутні докази у заявниці. Заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Куликова О.В. в судовому засіданні заперечували проти вказаної заяви в повному обсязі, вважають, що заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. [PERSON] , згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, і єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, щодо суб`єкта від 16.01.2020 року є власником 44/100 житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] є власником 66/100 частин житлового будинку та земельної ділянки за вищевказаною адресою. Посилання заявника на руйнування майна, її частини будинку не відповідає дійсності, а також не підтверджено жодними доказами. Посилання заявника на наявність її звернень до Подільського ВП ГУНП в Одеській області та наявність кримінального провадження № 1201370180001665 2018р. (яке на сьогоднішній день є закритим) не є підтвердженням вчинення [PERSON] домашнього насильства, а також не підтверджено заявником жодними доказами. Крім того, заінтересована особа [PERSON] зазначив, що з 2016 року, після оформлення права власності на 44/100 частини житлового будинку він всіляко намагається уникнути конфліктів з [PERSON] та не зустрічатися з нею. Ремонтні роботи в своїй частині будинку він проводить у той час коли заявниця знаходиться на роботі. Однак, сусіди, побачивши, що він з`являється у будинку відразу телефонують [PERSON] , яка викликає працівників поліції. Також зазначив, що вони не проживають в цьому будинку по [ADDRESS] , мають інше житло та проживають за різними адресами. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі спірні правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно вимог ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, і єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна, щодо суб`єкта № 196567635 від 16.01.2020 року [PERSON] є власником 44/100 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] є власником 66/100 частин житлового будинку та земельної ділянки за вищевказаною адресою. Нормами\~статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено\~п.3,\~6,\~7,\~8\~та 14\~ч.1,Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Пунктом 2, частиною 2 ст. 3\~Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя; Приписами пунктів 5 та 6 частини 2\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ч.1 ч.2 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~або\~Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Із пояснень учасників справи та досліджених доказів судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] протягом останніх 6 років існує конфлікт, одним із наслідків якого є неодноразові звернення [PERSON] до Подільського ВП ГУНП в Одеській області із заявами про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності та винесення термінових обмежувальних приписів. Однак, згідно постанови слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області Маснюк Р.В було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12013160180001665 від 26.10.2013 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 194 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Судом також оглянуто відеозапис, який надано [PERSON] , на якому зафіксовано житловий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] . Посилання в заяві [PERSON] на руйнування майна, її частини будинку не підтверджено заявником жодними доказами. Крім того, [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження домашнього насильства у розумінні закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає. Самі по собі сварки заявника із заінтересованою особою, а також інші конфліктні ситуації, які виникають під час зустрічей не можуть кваліфікуватись як домашнє насильство у формі психологічного насильства, якщо такі дії не викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, не спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або не завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Крім того, як вбачається з матеріалів, надісланих Подільським ВП ГУНП в Одеській області останні звернення [PERSON] були зареєстровані до ЄО №7611 від 04.10.2018 року; ЄО №7714 від 08.10.2018 року; ЄО №7756 від 09.10.2018 року та ЄО №7844 від 12.10.2018 року. Однак, крім заяв ніяких доказів [PERSON] не було надано та дільничним офіцером поліції було направлено відповідь за результатами її звернення. Оцінюючи встановленні судом обставини, суд приходить до переконання, що заявник не подав доказів та не виклав обставини, що [PERSON] вчиняв насильство відносно заявника, або продовжує вчиняти насильство відносно неї. При цьому суд зазначає, що пояснення заявника про вчинення заінтересованої особою насильства відносно неї, які мали місце раніше, суд не приймає до уваги, оскільки вони не можуть підставою для видачі обмежувального припису в даний час. Відтак, немає підстав для видачі обмежувального припису та визначення таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків, про які просить заявник.

Outcome: dismissed