Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У лютому 2011 року перший заступник прокурора м. Одеси, правонаступником якої є Одеська місцева прокуратура № 3, звернувся до суду з позовом до управління Держкомзему у місті Одесі, [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON], про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а саме земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою : [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, - зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» за № 010950500188, кадастровий номер земельної ділянки : [NUMBER], виданого 08.04.2009 року управлінням Держкомзему у місті Одеса на ім'я [PERSON], та про витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 року у справі № 2-1491-1/07 було визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, та на підставі цього рішення 10.11.2008 року управлінням Держкомзему у місті Одеса було видано [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою : [ADDRESS]. Також позивач зазначає, що в подальшому ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.04.2008 року вищевказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 року у справі № 2-1491-1/07 було скасовано, а зазначена справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, але 13.11.2008 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 18464, продав спірну земельну ділянку [PERSON], яка згодом отримала оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.04.2009 р. Крім того, позивач наголошує, що Одеська міська рада як розпорядник земель комунальної власності, не приймала жодного рішення щодо передачі будь-кому земельної ділянки за адресою : [ADDRESS]. Ухвалою суду від 12.06.2012 року провадження у даній справі було зупинено до вирішення іншої цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" в особі його Одеської регіональної філії про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.108-109). Ухвалою суду від 21.06.2013 року провадження у даній справі було відновлено (а.с.116). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.07.2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2011 р. про відкриття провадження у даній справі (а.с.179). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.05.2015 року відмовлено у відкриття провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2011 р. про відкриття провадження у даній справі (а.с.211-212). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до прокуратури м. Одеси, третя особа - [PERSON], про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - залишено без руху (а.с.219), а відповідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2015 року вказану зустрічну позовну заяву [PERSON] повернуто (а.с.233-236). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.10.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2015 р. повернуто апелянту (а.с.249). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до прокуратури м. Одеси, третя особа [PERSON], про усунення перешкод у користуванні та розпорядження земельною ділянкою - залишено без руху (а.с.264), Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до прокуратури м. Одеси, третя особа [PERSON], про усунення перешкод у користуванні та розпорядження земельною ділянкою - повернуто. Представник позивача - [PERSON] просила розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник Одеської міської ради - Артемчук П.А. просив розглянути справу без участі представника Одеської міської ради та задовольнити позов, про що подав адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останню відомою судові адресою її місця проживання, була повернута судові з поміткою пошти про те, що вона більше не проживає за такою адресою. Направлена судом судова повістка відповідачу управлінню Держкомзему у місті Одеса в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для одержання судової по повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Направлена судом судова повістка третій особі [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що він не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 року у справі № 2-1491-1/07 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, ДП „Центр ДЗК" в особі Одеської Регіональної філії Центру ДЗК про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії, за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд,а також було зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» зареєструвати та видати на ім'я [PERSON] державний акт на вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (а.с.5-16). На підставі цього рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 р. у справі № 2-1491-1/07 [PERSON] отримав в управлінні Держкомзему в місті Одеса державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.11.2008 р., а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою : [ADDRESS], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства „Центр державного земельного кадастру" за № 010850501546, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] (а.с.4). Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 03.04.2008 року вищевказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 року у справі № 2-1491-1/07 було скасовано, а зазначена справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (а.с.17-18). Проте, не зважаючи на те, що згадане рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2007 року у справі № 2-1491-1/07 було скасоване ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.04.2008 р., 13.11.2008 року [PERSON] відчужив спірну земельну ділянку на користь відповідача [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 18464 (а.с. 19-20). Крім того, на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 13.11.2008 р. за р. № 18464, [PERSON] отримала в управлінні Держкомзему у місті Одеса державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.04.2009 р, а саме земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою : [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, - зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного кадастру» за № 010950500188, кадастровий номер земельної ділянки : [NUMBER] (а.с.21). Також судом установлено, що в подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2010 р. у справі № 2-1696/2010 р. позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, ДП „Центр ДЗК" в особі Одеської Регіональної філії Центру ДЗК про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії - було залишено без розгляду (а.с.53-55). Але ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.04.2012 р. вказана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2010 р. у справі № 2-1696/2010 р. була скасована, а зазначена справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (а.с.104-106). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2013 р. у справі № 1522/10614/12 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, ДП „Центр ДЗК" в особі Одеської Регіональної філії Центру ДЗК про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії - позовну заяву позивачів залишено без розгляду (а.с.112-114). Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку є похідним від права власності на цю земельну ділянку [PERSON], який у встановленому законом порядку не набув таке право на цю земельну ділянку. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого п правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 387 та п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Якщо майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що спірна земельна ділянка відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 80 ЗК України є власністю територіальної громади м. Одеси, на території якої вона знаходиться, від імені якої повноваження власника реалізуються Одеською міською громадою. Відповідно до ст. 12 ЗУ України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією Одеської міської ради та вирішуються виключно на її пленарних засіданнях, в тому числі питання щодо розпорядження землями територіальної громади і передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам. Крім того, Одеська міська рада здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності. Аналогічні положення містяться в ст. 373 ЦК України та в ст. 116 ЗК України, якими визначено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель комунальної власності виключно на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування. Проте Одеська міська рада не приймала будь-які рішення щодо передачі або продажу [PERSON] та/або будь-якій іншій фізичний чи юридичній особі спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ст.ст. 126, 128 ЗК України державний акт на право власності на земельну ділянку, яка раніше знаходилась у комунальній власності, видається виключно особі, що набула її у відповідної міської ради або на підставі договору купівлі-продажу, або в межах процесу приватизації. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок виданні правового акту органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Отже, оскільки підставою виникнення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку є нікчемний правочин купівлі-продажу від 13.11.2008 р. за р. № 18464 і відсутні інші підстави виникнення права власності, тому отриманий нею на підставі цього правочину державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.04.2009 р. підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів [PERSON] та управління Держкомзему у місті Одеса в рівних частинах судовий збір в сумі 1700,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved