Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві (далі - відповідач 1), Державної Казначейської служби України (далі - відповідач 2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010 року цивільній справі № 2-6300/10 та ухвалою Шевченківського районного сул м. Києва від 26.03.2010 року про виправлення описки у даному судовому рішенні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» задоволені, вирішено стягнути заборгованість по договору банківського вкладу у банківська металах у вигляді золота 999,9 проби загальною вагою 940 грамів, еквівалент 5 грамів золота у розмірі 1 065,00 грн. та понесені позивачем судові витрати. 18.11.2010 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Артемчуком Т.І винесено постанову № 22676216 про відкриття виконавчого провадження. Проте, внаслідок неналежного виконання державними виконавцями Артемчуком Т.В., Білозубом М.І., Бовкуновим В.І., Салеомоном A.A. та їх керівників Гоція Б.І. та Хорішка О.О. своїх безпосередніх посадових обов'язків, ухилення від своєчасного здійснення повного комплексу необхідних виконавчих дій, ігнорування низки судових рішень, якими їх було зобов'язано вчинити певні дії рамках даного виконавчого провадження, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010 року не було виконано у повному обсязі, а його подальше виконання взагалі стало неможливим у зв'язку з прийняттям рішенням про ліквідацію боржника, у результаті чого позивач зазнала матеріальних збитків (тобто, втрат майнового характеру у вигляді не стягнутої суми боргу) та моральних страждань. Із загальної суми боргу (940 грамів золота та 1 065,00 грн.) боржником у добровільно-примусовому порядку було повернуто 200 грамів золота, державним виконавцем перераховано на рахунок позивача 1 065,00 грн. та Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перераховано 15,1 тройських унцій золота. Залишок боргу склав 8,6915 тройських унцій ( ? 2 70,33 грамів) золота, які стягнути/повернути неможливо в силу об'єктивних причин. У результаті неправомірних дій, рішень та бездіяльності вказаних посадових осіб органу державної виконавчої служби [PERSON] втратила будь-яку можливість повернути належні валютні цінності, у результаті чого зазнала значних матеріальних збитків. Оскільки саме неправомірні дії, рішення та бездіяльність працівників відповідача 1 призвели до безповоротної втрати позивачем валютних цінностей (банківських металів), на думку позивача держава Україна має відшкодувати їх вартість, яка, згідно офіційних курсів банківських металів, встановлених Національним банком України на 09.01.2018 року (371 691,67 грн. за 1 тройських унцій золота), тобто на момент подачі позовної заяви, складає 323 055,81 грн. = 8,6915 тройських унцій * 371 691,67 грн. /10. Так, задля отримання банківських металів, які державний виконавець мав стягнути з боржника на підставі рішення Шевченківського районного суд м. Києва, 09.09.2011 року позивачем було відкрито у ПАТ «Державний експортний-імпортний банк України» поточний рахунок у банківських металах. Оскільки протягом тривалого часу руху банківських металів по вказаному рахунку не здійснювалось взагалі, тому 19.08.2015 року Банком рахунок було закрито. 24.05.2016 року позивач повторно відкрила у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» поточний рахунок у банківських металах. З огляду на те, що умови договору про відкриття даного рахунку істотно відрізнялись від попереднього, тому при отриманні банківських металів, які 08.02.2017 року надійшли від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, позивач зазнала додаткових витрат. Так, вона змушена була оплатити вартість комісії Банку у розмірі 5 024,72 грн. за зарахування банківських металів на мій поточний рахунок Внаслідок бездіяльності, неправомірних дій та рішень працівників відповідача 1 позивачу вчинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 100 000,00 грн. Тому позивач просила суд, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 323 055,81 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, 100 000,00 гри. на відшкодування моральної шкоди та суму понесених судових витрат. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 вказує на безпідставність позовних вимог та зазначає, що боржником частково виконано рішення суду та видано через касу банку 200 грамів золота у вигляді штампованих банківських зливків. У зв'язку із відсутністю у Відділу відкритих металевих рахунків, виконати рішення суду не було можливим. Згідно довідки про відкриті рахунки від 02.07.2014 виданої ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», Відділом відкрито металевий рахунок із цифровим кодом літерний 959 ХАU. Після того, як на рахунок АТ «Укрексімбанк» було перераховано 467 66,89 грн. з метою закупівлі за їх рахунок банківського металу - золота, даних коштів для виконання рішення в повному обсязі було недостатньо у зв'язку із різким спадом курсу гривні. Стягнути кошти з ПАТ КБ "Надра" для закупівлі залишку банківського металу - золота, не було можливим оскільки 06.02.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб в ПАТ «КБ Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію. В подальшому, виконавчий лист №2-6300 від 07.05.2010 направлений для подальшого виконання уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ" Надра». Представник відповідача 1 зазначає, що виконати рішення в повному та своєчасному обсязі не було можливим, так як виникали об'єктивні обставини, які ускладнювали та уповільнювали виконання даного рішення суду. На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що доводи представника відповідача 1 є необґрунтованими, а заперечення позовних вимог безпідставними та такими, що не підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами. На його думку, даний відзив не спростовує доводів і аргументів позивача. Абсолютно всі скарги, подані позивачем у виконавчому провадженні, були задоволені судами різних інстанцій. Відповідні судові рішення набрали законної сили. У ході судових розглядів були встановлені численні факти неправомірної бездіяльності, дій та рішень державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та їх керівників, порушення ними прав позивача як учасника виконавчого провадження. Крім того, за результатами перевірок, проведених Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, також виявлено низку порушень, допущених державними виконавцями у даному виконавчому провадженні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проси суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою від 22 січня 2018 року головуючим суддею Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. у цивільній справі за позовом [PERSON] до держави України, в особі: Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заявлено самовідвід. 23.01.2018 року вказана цивільна справа була передана до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 25.01.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного проводження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено зз судовий розгляд по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010р., в якому виправлено описку ухвалою від 26.03.2010року та які набрали законної сили, задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення незаконно привласнених коштів та вирішено стягнути з ВАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] за Договором № 811145/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» від 22.01.2008 року заборгованість по депозитному вкладу-банківський метал: золото в зливках 999,9 проба номіналом 100 грам в кількості 9 (дев'ять) шт., золото в зливках 999,9 проби вагою 40 грам в кількості 1 (одна) шт., 5 грамів, які в гривневому еквіваленті 1 065,00 грн., всього: 940 грам, що складає в гривневому еквіваленті 261 320 /двісті шістдесят одна тисяча триста двадцять/ грн. 00 коп. та 1 065 /одну тисячу шістдесят п'ять/ грн. 00 коп., а всього: 262 710 /двісті шістдесят дві тисячі сімсот десять/ грн. 00 коп. (а.с. 16-17). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві винесено постанову ВП №22676216 від 18.11.2010 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-6300 виданого 07.05.2010 року про стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] за Договором № 811145/04-Д строкового банківського вкладу в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» від 22.01.2008 року заборгованість по депозитному вкладу-банківський метал: золото в зливках 999,9 проба номіналом 100 грам в кількості 9 шт., золото в зливках 999,9 проби вагою 40 грам в кількості 1 шт., 5 грамів, які в гривневому еквіваленті 1 065,00 грн., всього: 940 грам, що складає в гривневому еквіваленті 261 320,00 грн. та 1 065,00 грн., а всього: 262 710,00 грн. (а.с. 18). Постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Салеомоном Артемом Андрійовичем 11.05.2017 року. Як зазначено у даній постанові: в процесі виконання даного виконавчого провадження за заявою боржника від 06.11.2012 року боржником видано через касу банку 200 гр. золота у вигляді штампованих банківських зливків. Відповідно до платіжного доручення № 709 від 31.01.2013 року суму у розмірі 1065,00 грн. перераховано стягувану. Згідно меморіального ордеру № 1 від 08.02.2017 року стягувачу перераховано з металевого рахунку Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкритого у АТ «Укрексімбанк» 15,10 сотих тройських унцій золота. Всього стягувану перераховано 669,61 грам золота та 1065,00 грн. Залишок боргу становить 270,39 грам золота. Державним виконавцем зазначено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Надра» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято 05.06.2015 р. рішення про ліквідацію ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноважену особу на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015 року по 04.06.2016 року включно, відповідним рішенням № 616 Виконавчої дирекції Фонду продовжено строки процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» на два роки по 04.06.2016 року включно. Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку - боржника. Як на підставу для стягнення коштів матеріальної та моральної шкоди позивач вказала, що внаслідок неналежного виконання державними виконавцями та їх керівників своїх безпосередніх посадових обов'язків, ухилення в своєчасного здійснення повного комплексу необхідних виконавчих дій, ігнорування низки судових рішень, якими їх було зобов'язано вчинити певні дії рамках даного виконавчого провадження, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010 року не було виконано у повному обсязі, а його подальше виконання взагалі стало неможливим у зв'язку з прийняттям рішенням про ліквідацію боржника, у результаті чого позивач зазнала матеріальних збитків та моральних страждань. При цьому, твердження позивача про протиправність дій та бездіяльність посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Так, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.05.2012 року визнано дії держаного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Артемчука Тараса Володимировича неправомірними. Зобов'язано держаного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Артемчука Тараса Володимировича виконати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 26 березня 2010 року про виправлення описки в зазначеному рішенні, а саме: стягнути з ПАТ КБ "Надра" на користь [PERSON] заборгованість по депозитному вкладу-банківський метал: золото в зливках 999,9 проби номіналом 100 грм в кількості 9 (дев'ять) штук, золото в зливках 999,9 проби вагою 40 грам в кількості 1 шт., а всього 940 грам золота (цифровий код літерний 959 XAU) (а.с. 25-26). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Білозуба Михайла Ігоровича щодо невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.05.2012 року. Зобов'язано державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Білозуба Михайла Ігоровича виконати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2010 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.05.2012 року (а.с. 45-46). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бовкунова В.І. та зобов'язати його здійснити дії щодо закінчення виконавчого провадження №22676216, відкритого за виконавчим листом №2-6300, виданим Шевченківським районним судом м. Києва 07.05.2010 року про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» вкладу на користь [PERSON], в тому числі надіслати даний виконавчий документ до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 56). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року в частині, яка не скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2016 року, визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішка О.О., що полягає у неналежному розгляді скарги [PERSON] від 01 жовтня 2015 року та звернення [PERSON] від 02 жовтня 2015 року. Зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішка О.О. належним чином розглянути в порядку Закону України "Про виконавче провадження" скаргу [PERSON] від 01 жовтня 2015 року та звернення [PERSON] від 02 жовтня 2015 року, повідомивши авторів про результати (а.с. 63-66, 69-71). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2017 року визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Салеомона Артема\~Андрійовича щодо невжиття своєчасних та необхідних заходів для закінчення виконавчого провадження № 22676216, яка тривала з 28 квітня по 26 липня 2016р. включно (а.с. 75-76). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2017 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2017 року (а.с. 97-99), визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Салеомона Артема Андрійовича щодо невжиття заходів для закінчення виконавчого провадження № 22676216. Визнано неправомірною бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що полягає у неналежному розгляді скарги [PERSON] від 30.01.2017 Крім того, постановою начальника Управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Мазур Ю.С. №295 про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 27.11.2014 року, дії старшого державного виконавця Артемчука Т.В. з примусового виконання виконавчого провадження №22676216 по виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2010 №2-6300 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11,30 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 36-38). Також, постановою в.о. начальника Управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Роєнко Р.В. №88 про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 03.04.2015 року, дії старшого державного виконавця Артемчука Т.В. з примусового виконання виконавчого провадження №22676216 по виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2010 №2-6300 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11,30 Закону України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця Білозуба М.І. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 41-44). Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д.В. про результати перевірки виконавчого провадження від 23.02.2017 року №2, дії старшого державного виконавця Артемчука Т.В. в ході примусового виконання рішення суду визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 11,30 Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дії та дотримання строків виконання рішення суду порушено вимоги статті 20 Закону України «Про звернення громадян» в частині не надання відповідей на звернення [PERSON] від 09.09.2011, 28.02.2012, 07.03.2012, 25.04.2012, 06.11.2012. Дії державного виконавця відділу Білозуба М.І. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття заходів примусового виконання рішення, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дії. Дії начальника відділу державної виконавчої служби Гоція Б.І. визнати такими, що вчинені з порушенням вимог статей 83-86 Закону України «Про виконав провадження» в частині здійснення неналежного контролю за діяльністю підпорядкованих держави виконавців. Дії державного виконавця Бовкунова В. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 11 Закону Украй «Про виконавче провадження» в частині вжиття заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дії. Дії начальника відділу державної виконавчої служби Хорішка О.О. визнано такими, в вчинені з порушенням вимог статей 83-86 Закону України «Про виконав провадження» в частині здійснення неналежного контролю за діяльністю підпорядкованих державних виконавців. Дії державного виконавця Салеомон А. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян» в частині не надання відповіді на звернені [PERSON]А від 10.08.2016; статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного в повному обсязі вчинення виконавчих дії. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст.1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про державну виконавчу службу» та Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини другої статті 87 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що в справах за позовами фізичних і юридичних осіб про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної рішеннями, діями (бездіяльністю) державних виконавців відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази завдання позивачу матеріальної шкоди саме діями Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, зважаючи на відсутність його вини в процесах запровадження в ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації, а пізніше - процедури ліквідації, що призвело до неможливості виконання рішення суму, позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Між, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). У статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»). У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні Європейський суд з прав людини в пункті 100 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав, що існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди. В даному випадку позивачем доведено причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача 1, які це спричинили. Крім того, позивачем надано докази завдання моральної шкоди. Між тим, не в повній мірі обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, а також обсяги докладання зусиль для відновлення прав свобод внаслідок неправомірних дій державних виконавців в процесі виконавчого провадження шляхом їх оскарження, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної Казначейської служби України на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5 000,00 грн. Таким чином, позовні [PERSON] до держави Україна в особі Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: partial