Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» м. Тетіїв Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фермерське господарство «Агро-РИТМ», про визнання договору оренди землі № 144 від 22.11.2014р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» та нею недійсним і витребування у товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 2,7544 га, що розташована на території Борщагівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, що належить їй на праві власності. Свій позов обгрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,7544 га, що розташована на території Борщагівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.07.2016 р., а також копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, що додаються. Зазначена земельна ділянка перебувала в користуванні у ФГ "Агро-Ритм" на підставі договору оренди землі від 20.11.2011р., зареєстрованого у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 05.03.2012 р. Проте нещодавно їй стало відомо, що її земельною ділянкою володіє та користується ТОВ "ТАК-Агро". Адвокатом Хомичем Іваном Олександровичем, з яким вона уклала договір про надання правової допомоги, на адресу Відповідача було надіслано адвокатський запит від 15.08.2016р., у якому він просив повідомити, на якій правовій підставі ТОВ«ТАК-Агро» використовує земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,7544 га, а також, чи укладався між ТОВ «ТАК-Агро» і нею, [PERSON], договір оренди вказаної вище земельної ділянки, а якщо так, то коли і на яких умовах, а також прохання надати копію цього договору. Відповідач у відповіді на адвокатський запит № 386 від 19.08.2016р., вказав, що ТОВ «ТАК-Агро» використовує та обробляє зазначену земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки, що був укладений після підписання між нею угоди про дострокове розірвання договору оренди землі із ФГ «Агро-Ритм». У відповіді на адвокатський запит №386 від 19.08.2016 р. зазначено, що додається копія договору оренди земельної ділянки між ТОВ «ТАК-Агро» та [PERSON] При цьому дата договору не вказана ні в тексті відповіді, ні в додатках. Проте ТОВ "ТАК-Агро" насправді не додало до своєї відповіді вказаний договір, у зв'язку з чим було складено акт огляду поштового відправлення від 05.09.2016р. На повторний адвокатський запит адвоката Хомича І.О. від 05.09.2016р., у якому повідомлялось про відсутність серед додатків договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею і ТОВ «ТАК-Агро», останнім надіслано відповідь № 429/1 від 19.09.2016р., до якої було додано копію договору оренди землі № 144 від 22.11.2014р., зареєстрований 17.09.2016р. Лише з цього моменту вона дізналась про існування договору оренди землі № 144 від 22.11.2014 р., нібито укладеного між нею та ТОВ "ТАК-Агро", право оренди її земельної ділянки за яким було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважає, що зазначений договір є недійсним, оскільки вона не підписувала договір оренди землі № 144 від 22.11.2014р., а підпис на цьому договорі виконаний від її імені іншою особою, а також він не містить всіх істотних умов. Окрім того, невід'ємною частиною договору оренди землі є акт приймання-передачі об'єкта оренди. Проте між нею та відповідачем не було підписано акта приймання-передачі об'єкта оренди, на відміну від договору оренди землі від 20.11.2011р., укладеного між мною та ФГ "Агро Ритм". Крім того, на момент укладення договору оренди землі № 144 від 22.11.2014 р. між нею і ТОВ «ТАК-Агро» діяв договір оренди землі, укладений між нею і ФГ «Агро-Ритм» від 20.11.2011р. та який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 05.03.2012р., що підтверджується копією витягу з ДЗК про земельну ділянку № НВ-0504651742016 від 21.07.2016р. Дію цього договору не було припинено на момент укладення договору оренди землі № 144 від 22.11.2014р. Цей договір зберігає свою чинність і на сьогодні, адже вона не підписувала з ФГ "Агро-Ритм" жодних угод про дострокове розірвання договору оренди землі від 20.11.2011р., підтвердженням чого є відповідні відомості у Витязі з ДЗК. Таким чином, відповідач незаконно володіє та користується її земельною ділянкою, а тому вона має бути витребувана з його незаконного володіння. В судовому засіданні позивач, [PERSON] та представник позивача, [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення а.с. 162, 176), в судове засідання повторно не з'явився, причини неявок до суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним чином. (а.с. 177) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши позицію позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків свідків. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимогами частин першої - третьої, п'ятої та шостої ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи працездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» м. Тетіїв Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фермерське господарство «Агро-РИТМ», про визнання договору оренди землі недійсним і витребування майна з чужого незаконного володінн вчинення. За змістом абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В п.п. 19, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 лютого 2004 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 2.7544 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. (а.с. 9) 20 листопада 2011 року між [PERSON] та Фермерським господарством "Агро-Ритм" був укладений договір оренди земельної ділянки, яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області площею 2.7544 га. Договір оренди землі зареєстровано 05.03.2012 року у відділі Держкомзему у Погребищенському районі, що підтверджується копією витягу з ДЗК у Погребищенському районі про земельну ділянку № НВ-0504651742016 від 21.07.2016р. пунктом 8 договору оренди землі визначено строк дії договору оренди землі, що становить 5 (п'ять) років до 17.06.2015 року. Відповідно до п. 36 договору оренди землі від 17.06.2010 року дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. (а.с. 6-8) [PERSON] заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між нею та відповідачем договору оренди землі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, з посиланням на те, що спірний договір укладений від її імені іншою особою та не був нею підписаний особисто. Так, згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення додаткової почеркознавчої експертизи № 285-П від 19.10.2017 року підпис в графі «Орендодавець», в Угоді від 2013 року про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю), ділянки № б/н від 20.11.2011 року, укладений між [PERSON] та ФГ «АГРО-РИТМ», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець», в Договорі оренди землі № 144 від 22.11.2014р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «ТАК-Агро», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець», в Акті прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 11.11.2014р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «ТАК-Агро», виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с. 153-157) Таким чином, судом встановлено, що позивач - [PERSON] не підписувала спірний договір оренди землі № 144 від 22.11.2014р. Відповідно до ст. ст. 137, 138, 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача - «ТАК-Агро» на користь позивача - [PERSON].

Outcome: approved