Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

17.11.2017 представник позивача звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» у розмірі 26845,61 гривень, яка складається з такого: 13 130,36 грн.- заборгованість за кредитом; 3 933,92 грн. - заборгованість за відсотками; 6 572,19 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; 1 954,84 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом; 971,57 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту; 291,73 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, а також просив стягнути з відповідачів судовий збір. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії №521/Зд/07 від 22.10.2007 відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 50 000,00 грн. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався на споживчі потреби окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 22.10.2009. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за Кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2007 року. Остаточним терміном повернення Кредиту є 21.10.2017. Позичальник зобов'язаний точно в строки, повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за Договором. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №521/Зд/07 від 22.10.2017 було укладено Договір поруки від 22.10.2007 між банком, [PERSON] та [PERSON]. Поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також за додатовими договорами, що можуть бути укладені в майбутньому. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 03.11.2017 має заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №521/Зд/07 від 22.10.2017 в сумі 26 845,61 гривень, яка складається з такого: 13 130,36 грн.- заборгованість за кредитом; 3 933,92 грн. - заборгованість за відсотками; 6 572,19 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; 1 954,84 грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом; 971,57 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту; 291,73 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача просив розглядатити справу без його участі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання, призначені на 18.12.2017, 29.12.2017 не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Кам'янобрідського районного суду м. Луганська", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 29.12.2017 згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, № 521/Зд/07 (а.с.8-9). Згідно з п.1.1 Договору банк зобов'язався надати позичальнику споживчій кредит в сумі 50 000 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається на споживчі потреби окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією у період до 22.10.2009. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2007 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 21.10.2017 Згідно з п.1.5.1.3 Договору нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником не пізніше 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі першого траншу. Остання сплата повинна бути здійснена до 22.10.2017. 22.10.2007 сторони уклали додаткову Угоду №1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 (а.с.11) В п.1 сторони визначили що споживчій кредит надається в сумі 48 000 гривень, строком до 22.10.2017 В п.2 додаткової угоди сторони визначили, що погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється відповідно до умов п.1.2, 1.5 договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 01.11.2007 сторони уклали додаткову Угоду №2 до договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 (а.с.12) В п.1 сторони визначили що споживчій кредит надається в сумі 2000 гривень, строком до 22.10.2017. 04.11.2008 сторони уклали додаткову Угоду №3 до договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 (а.с.13) про наступне: 1. У п.1.2, 1.5.1.3 договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 цифри та слова викласти в наступній редакції : 1.2 .. Остаточним терміном повернення кредиту є 22 лютого 2016 замість 21 жовтня 2017" 1.5.1.3..Остання сплата процентів повинна бути здійснена до 22 лютого 2016 замість 22 жовтня 2017 21.10.2009 сторони уклали додаткову Угоду №4 до договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 (а.с.14) про наступне: 1 . Згідно п.1.2 договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 встановити графік погашення кредиту згідно додатку № 1 до цієї додаткової угоди Згідно графіку погашення кредиту (а.с.15-16) погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється окремими платежами до 25 числа кожного місяця починаючи з 25.10.2009 по 25.02. 2016 включно, по 656,68 грн основного платежу (тіло кредиту). 12.10.2010 між Банком та Позичальником укладено додатковий договір до договору відновлювальної кредитної лінії №269/Зд/07 від 08.06.2007 (а.с.17) про наступне: викласти п.1.2 розділу 1 "Предмет договору" відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 в наступній редакції: "кредит надається на споживчі потреби. Кредит надається окремими частинами(траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 22 жовтня 2009 р.. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за Кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з листопада 2009 року. Остаточний термін повернення кредиту до 22 лютого 2016 року. викласти п.1.5.1.3 розділу 1 "Предмет договору" відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 в наступній редакції: "нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Сплата нарахованих процентів здійснюється Позичальником, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом готівкових перерахувань з рахунків відкритих в установах ВАТ "Ощадбанк". Остання сплата процентів повинна бути здійснена до 22 лютого 2016 року. В іншому строни керуються договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007. Крім того, виконання позичальноком зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 забезпечено договором поруки укладеними між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого Філією Луганського міського відділення №7511 ВАТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] 22.10.2007 (а.с.18). Відповідно до п.1 цього Договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником своїх зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 та додатковими угодами укладеними до нього в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 Договору поруки було погоджено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за договором відновлювальної кредитної лінії перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю. Крім того п.4.1 Договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії, а в п.4.2 вказано, що порука припиняється якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії не пред'явить вимог до поручителя. Згідно розрахунку заборгованості станом на 03.11.2017 сума заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 складає 26845,61 грн , а саме. - тіло кредиту (період з 01.08.2014 - 02.11.2017) в сумі 13130,36 грн; - сума прострочених відсотків по кредиту (період з 01.08.2014 по 02.11.2017) - 3933,92 грн; також за порушення виконання зобов'язань банком було нараховано в порядку ст.625 ЦК України : - втрати від інфляції по простроченому основному боргу з 01.08.2014 по 30.09.2017 - 6572,19 грн; - втрати від інфляції по процентам з 01.08.2014 по 30.09.2017 - 1945,84 грн; - 3% річних по простроченому основному боргу з 01.08.2014 по 01.11.2017 - 971,57 грн; - 3% річних по прострочених відсотках з 01.08.2014 по 01.11.2017 - 291,73 грн; За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 22.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 на 50 000 гривень зі сплатою процентів за його користування в розмірі 18,2% з щомісячним погашенням рівними частинами до 25 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2007 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 21.10.2017, а процентів - 22.10.2017 (а.с.8-9). Вподальшому сторони уклали додаткові угоди №1,2,3,4, до договору відновлювальної кредитної лінії № 521/ЗД/07 від 22.10.2007 яким змінювали умови кредитування . 12.10.2010 року між Банком та Позичальником укладено додатковий договір до договору відновлювальної кредитної лінії №269/Зд/07 від 08.06.2007 де визначено, що остаточний термін повернення кредиту до 22 лютого 2016 року, процентів до 22 лютого 2016 року. Згідно графіку погашення кредиту (а.с.15-16) погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється окремими платежами до 25 числа кожного місяця починаючи з 25.10.2009 по 25.02. 2016 включно, по 656,68 грн основного платежу (тіло кредиту). Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості станом на 03.11.2017 сума заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 складає по тілу кредиту (період з 01.08.2014 - 02.11.2017) в сумі 13130,36 грн; по прострочених відсотках по кредиту (період з 01.08.2014 по 02.11.2017) - 3933,92 грн; а всього 17064,28 грн отже вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з [PERSON] на користь позивача Щодо вимог про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 та з нього підлягає стягненню тіло кредиту в сумі 13130,36 грн та 3933,92 грн відсотків, а всього 17064,28 грн За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по основному боргу та процентах визначено серпень 2014 року року, а кінцевим вересень 2017 року в результаті збитки від інфляції за простроченим основним боргом складають 6572,19 грн грн, а за процентами1945,84 грн Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством . Також правильно розраховано і 3% річних з 01.08.2014 по 02.11.2017 що становить 971,75 грн за основним боргом та 291,73 грн по прострочених відсотках. Отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і в цій частині. Таким чином суд приходить до исновку, що позовні вимоги до [PERSON]. є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі . Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору , може забезпечуватись письмовим договором поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 між банком, та [PERSON] укладено договір поруки від 22.10.2007. (а.с.18). Відповідно до п.1 цього договору поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником своїх зобов6язань за кредитним договором та додатковими угодами укладеними до нього в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 договору поруки було погоджено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за договором відновлювальної кредитної лінії перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії не будуть виконані. Крім того п.4.1 договорів поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії, а в п.4.2 вказано, що порука припиняється якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Договором не пред'явить вимоги до поручителів. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорах поруки погодили зокрема в п.п.4.1, 6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання зобов'язань позичальника за договором відновлювальної кредитної лінії. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В даному випадку згідно п.1.1 договору відновлювальної кредитної лінії № 521/Зд/07 від 22.10.2007 в редакції додаткового договору від 12.10.2010 термін остаточного погашення кредиту до 21 лютого 2016 року , при цьому п.1 додаткової угоди № 4 до Договору № 521/Зд/07 від 22.10.2007 було погоджено, що позичальник зобов'язаний погашення кредиту здійснюється щомісячно окремими рівними платежами до 25 числа кожного місяця починаючи з 25.10.2009 по 656,68 грн основного платежу (тіло кредиту). Вказівка в умовах договорів поруки про їх дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позов пред'явлено 22.11.2017 (а.с.38,63), а порука припинилася ( в порядку ч.4 ст.559 ЦК України та п. 4.2 договору поруки від 22.10.2007 року) в серпні 2016 року, оскільки останнім днем дня настання строку виконання основного зобов'язання було визначено до 22 лютого 2016 (а.с.17) Отже, суд вважає, що в частині стягнення боргу в солідарному порядку слід відмовити. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 16.08.2017 був сплачений судовий збір у сумі 1600,00 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача . На підставі викладеного,

Outcome: partial