Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач 06 березня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати наказ про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки, площею 15,0000 га для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за № КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04.03.2014. Посилається на те, що рішенням ХУІ сесії ХХІІІ скликання Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району від 02.03.2001 їй та іншим громадянам с.Гайшин Переяслав-Хмельницького району були надані в користування земельні ділянки для розширення особистого підсобного господарства за рахунок земель резервного фонду, загальною площею 9,7 га, які знаходяться за межами населеного пункту єдиним масивом. Позивачу у постійне користування безстроково була надана земельна ділянка, площею 1,0 га. Про право користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] проведено запис у земельно-шнуровій книзі та погосподарській книзі сільської ради. Позивач кожен рік сплачувала земельний податок за користування земельною ділянкою на рахунок Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. В січні 2017 році вона дізналася, що третій особі по справі - [PERSON] передана в оренду для ведення фермерського господарства земельна ділянка площею 15,0000 га за № КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04.03.2014. Вважає, що наказ про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району від 04.03.20014 є незаконним та підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням права попередніх користувачів земельних ділянок. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Київській області Тичина І.В. позов не визнав та заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що відповідно до ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. А тому вважає, що позивач не мала права приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує її право власності або право користування спірною ділянкою. Крім того, позивач не надала належних доказів, що надана їй земельна ділянка входить в межі земельної ділянки, яка була надана третій особі. Представник третьої особи [PERSON] заперечила проти задоволення позову з підстав аналогічних в запереченнях представника відповідача. Судом встановлено наступне. Відповідно до Рішення №78 від 02.03.2001 Гайшинської сільської ради ХУІ сесії ХХІІІ скликання [PERSON] в числі інших осіб надано земельну ділянку для розширення особистого підсобного господарства за рахунок земель резервного фонду працівникам соціальної сфери в розмірі 1,00 га із внесенням відповідних змін в земельно-кадастровій книзі та відведення землі в натурі. Згідно Рішення №77 від 02 березня 2001 року Гайшинської сільської ради ХУІ-а сесії ХХІІІ скликання вирішено попередньо погодити надання земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства у постійне користування за рахунок земель сільської ради до 2-х га слідуючим громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Серед переліку осіб, яким попередньо погоджено надання земельних ділянок, прізвище позивача відсутнє. З копії земельно-кадастрової книги по Гайшинській сільській раді вбачається, що [PERSON] має у користування земельну ділянку у розмірі 1,16 га згідно рішення №78 від 01.03.2001. З листа Переяслав-Хмельницької районної ради Київської області №136 від 03 серпня 2015 року та з копії витягу з протоколу сорок восьмої сесії Переяслав-Хмельницької районної ради VI скликання від 30 липня 2015 року вбачається, що на пленарному засіданні 48 сесії районної ради при розгляді питання: „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду громадянину .України [PERSON]" рішення не прийнято. З повідомлення Переяслав-Хмельницької районної ради №19 від 09.02.2016 слідує, що на сесіях районної ради не затверджувалась нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, які розташовані на території Ташанської, Гайшинської та Дівичківської сільських рад для громадянина України [PERSON] Згідно повідомлення Головного Управління Держгеокадастру у Київській області №29-10-0.221-188/2-17 від 03.01.2017 в ГУ Держгеокадастру у Київській області було прийнято наказ про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки, площею 15,0000 га для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Гайшинської сільської ради Київської області за №КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04.03.2014. Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області №КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04 березня 2014 року затверджено „Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" для ведення фермерського господарства громадянину [PERSON] на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та надано в оренду громадянину [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 15,000 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, розташовану на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області і встановлено річну орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки. Згідно листа Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області №3752/10/10-17-00 від 14 квітня 2017 року вбачається, що договір оренди земельної ділянки №20 від 26 лютого 2015 року обліковується в Переяслав-Хмельницькому відділенні Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з 01.01.2017. Дана земельна ділянка рахується в межах території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, виділена для ведення фермерського господарства [PERSON]. Громадянин [PERSON] сплатив орендну плату за замелю 31.01.2017 за 2015 рік в сумі 12160 грн. 69 коп. З листа Переяслав-Хмельницької районної ради Київської області №68 від 19 квітня 2017 року слідує, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду громадянину [PERSON] розроблена ПП „РІНАР-БОРИСПІЛЬ" (ліцензія серія АБ №190971 від 06.12.2012, кваліфікаційний сертифікат №000184 від 24.12.2012). Висновок державної експертизи землевпорядної документації №466-17 НО затверджено Головним Управлінням Держземагенства у Київській області від 15.04.2014. відповідно до ст. 10 ЗК України, ч.2 ст. 23 Закону України „Про оцінку земель", п.21 ст. 43 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" районна рада затверджує технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів. На 14 сесії Переяслав-Хмельницької районної ради від 11 квітня 2017 року рішення „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду громадянину України [PERSON]" не було прийнято. З копій квитанцій (а.с. 16, 17) вбачається, що позивачем двічі вносилася плата за землю - у 2008 та 2015 роках. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК 1990 р. (чинного на час надання позивачу земельної ділянки) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 цього Кодексу. Проте дію зазначеної статті зупинено стосовно власників земельних ділянок, визначених ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. N 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 3 зазначеного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету - а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, цією нормою визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Позивач та її представник під час судового розгляду безпосередньо зазначали, що земельна ділянка, площею 1,0 га , була надано [PERSON] в користування. Разом з тим, рішення Гайшинської сільської ради від 02.03.2001, на підставі якого цю земельну ділянку було надано позивачеві та на яке позивач і посилається, місить посилання на ст. 17 ЗК України, яка регулювала передачу земельних ділянок у власність, тоді як надання земельних ділянок в користування регулювалося ст. 19 цього Кодексу. Крім того, рішення Гайшинської сільської ради від 02.03.2001 містить посилання на ст. 67 ЗК України, яка взагалі встановлювала можливість надання у власність або передання у користування земельних ділянок для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та встановлювала їх розміри. Така неузгодженість не дає суду можливості, з врахуванням норм вищезазначеного Декрету Кабінету Міністрів України, безапеляційно визначитися з документами, які б посвідчували право позивача на земельну ділянку, площею 1,0 га. Однак, не дивлячись на ці обставини, як вже зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗК 1990 року, приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно п.1 Перехідних положень ЗК України №2768-III від 25 жовтня 2001 року рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 4-10 ст. 79-1 ЗК 2001 року, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Позивач [PERSON] зазначила, що межі наданої їй земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлювалися до цього часу. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] та її представником не надано доказів наявності ідентифікуючих ознак фактичного місця розташування, площі та конфігурації земельної ділянки, та належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, площею 1,0 га, яка була виділена [PERSON] відповідно до рішення Гайшинської сільської ради від 02.03.2001, фактично входить (повністю чи частково) до площі земельної ділянки в розмірі 15,0000 га, що була надана в оренду [PERSON] на підставі наказу відповідача № КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04.03.2014. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ч. 1 та ч. 3 ст. 10 цього Кодексу, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів порушення її законних прав, свобод чи інтересів в зв»язку з винесенням відповідачем наказу № КИ/3223380800:06:011/00015613 від 04.03.2014. Стосовно позиції представника позивача щодо особистої участі в розгляді справи третьої особи [PERSON], то суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 38 ЦПК України, сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Інтереси [PERSON] під час судового розгляду справи представляла [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.03.3017, оригінал якої було надано суду для ознайомлення. Будь-яких зауважень чи застережень з приводу даної довіреності учасниками цивільного процесу висловлено не було, даних про те, що довіреність скасована чи визнана недійсною надано не було. Крім того, [PERSON] особисто було повідомлено про день та час розгляду справи за адресою, вказаною позивачем, і від нього не надходило будь-яких заперечень, клопотань чи пояснень. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 17, 19, 22, 23 ЗК 1990 року, ст.79-1 та Перехідних положень ЗК 2001 року,

Outcome: dismissed