Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

В поданій заяві заявниця зазначає, що вона, починаючи з 27 серпня 1982 року мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в якій мешкає заявниці є комунальною власність Тошківської територіальної громади Тобто, вона є наймачем житла за адресою: [ADDRESS] , на цей час проживає одна. Згідно до Постанови Верховної Ради України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Луганської області" і встановлення меж Перевальського і Попаснянського районів Луганської області» від 14.10.2014 № 1693-VII межі Перевальського і Попаснянського районів Луганської області, збільшивши територію Попаснянського району, що знаходяться у віданніТошківської селищної ради (в тому числі територію смт.Тошківка). Зазначені зміни територї стались в зв"язку із проведенням АТО на територіїї Луганської та Донецької областей. У квітні 2019 року заявниця звернулась до органу приватизації Виконкому Тошківської селищної ради з заявою про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , але на своє звернення отримала відмову у приватизації, оскільки вона не надала доказів того чи були нею раніше використані її приватизаційно-житлові чеки, чи ні. Піся чого заявниця звернулась до до ПАТ "Державний ощадний банк України", у якому знаходяться відомості про житлові чеки та отримала відповідь, в якій зазначено, що ПАТ "Державний ощадний банк України" не має можливості надати довідку про невикористання ним житлових чеків, оскільки всі документи та архіви документів щодо використання або невикористання житлових чеків з 1992 року залишились в м.Первомайськ Луганської області ( до якого відносилось смт.Тошківка Луганської області. На теперішній час відділення розташовано на території, яка не контролюється українською владою (у зв`язку з проведенням АТО та бойовими діями на території Луганській області). Посилаючись на вищенаведені обставини, заявниця в поданій заяві просить суд встановити факт, який має юридичне значення, а саме факт невикористання нею житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду за період часу з 1992 року по теперішній час, оскільки, встановлення цього юридичного факту необхідно їй для приватизації житла. В поданій заяві заявниця просила розглянути справу без її участі. Представник зацікавленої особи Виконавчого комітету Тошківської селищної ради згідно наданої письмової заяви не заперечував щодо задоволення поданої заяви, справу також просив розглянути без участі представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду являється вирішення питання щдо встановлення факту, що має юридичне значення з метою подальшого створення умов здійснення заявницею собистих майнових прав ( в даному випадку реалізаціїї права на приватизацію житла), що регулюється положеннями ЦПК України та положеннями Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року" Так, відповідно до ст.293, 315 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження, зкрема , справи встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, за умов, що : - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому, згідно ст. 12 п.3 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Так, із наданих заявницею письмових доказів судом встановлено, що заявниця є громадянкою України та народилась [INFO] у смт. Тошківка міста Первомайська Луганської області. /а.с.5-6/ Згідно довідки з місця реєстрації та проживання заявниці, вона зареєстрована з 27.08.1982 року за адресою: [ADDRESS] , та проживає за цією адресою по теперішній час. Довідкою ( а.с.7) підтверджено, що квартира, в якій мешкає заяниці є комунальною власністю, що свідчить про те, що заявниці має право на приватизацію житла, оскільки таке передбачено законодавством, а саме: Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" № 2482-ХІІ від 19 червня 1992 року (далі Закону) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до вимог ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв.м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв.м на сім`ю. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", житлові чеки - це приватизаційні папери, які отримують усі громадяни України і які використовуються при приватизації державного житлового фонду. Частиною 4 ст.5 вказаного Закону передбачено, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Порядок приватизації квартир, визначений «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджений Наказом Міністерства ЖКХ України № 396 від 16.12.09 року. Згідно п.п. 17, 18, 20 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. При цьому, судом встановлено, що у квітні заявниця звернулася до органу приватизації виконкомуТошківської селищної ради з заявою про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , але на своє звернення отримала відмову у приватизації квартири, оскільки вона не надала доказів того чи були ним раніше використані її приватизаційно-житлові чеки, чи ні. Також суд встановив, що заявниця зверталась до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України та відповідно до листа від 05.06.2019 року отримала відповідь з якої вбачається, що АТ "Ощадбанк", не має можливості надавати довідки про використання/невикористання житлових чеків за місцем проживання в окремих населених пунктах Донецької та Луганської областіей, які на даний час тимчасово окуповані, оскільки установи АТ "Ощадбанк" там не працюють, а Списки та Журнали залишились в м.Первомайськ Луганської області. Однак, є загальновідомим фактом, що з 2014 року на території Луганської та Донецької областей розпочалась АТО ( зараз ООС), в зв"язку з чим м.Первомайськ Луганської області є окупованою територією та віднесений до переліку міст, територія яких тимчасово не контролюється українською владою. А так, очевидно, що заявниця не має іншої можливості отримати документ, що підтвердить невикористання нею житлових чеків, що необхідно їх для реаліцзаціїї права на приватизацію житла. Тому, суд вважає, що подана заява обгрунтована, відповідає положенням ст.293,315 ЦПК України, положенням Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року , її вимоги не пов"язані з наступним вирішенням спору та від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці особистих майнових прав. А тому, враховуючи надані заявницею докази щодо зазначених обставин, суд вважає заявлені заявницею вимоги обгрунтованими, доведеними, в зв"язку з чим подана заява підлягає задоволенню та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, положень ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", круючись ст.ст.12 ,81, 258-259,263-265, 315,319,352-354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved