Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати угоду № 364755 від 7.07.2011, укладену між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», недійсною; стягнути кошти, сплачені на виконання угоди, в подвійному розмірі 52998,54грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн.. Вимоги обґрунтував тим, що 07 липня 2011 року між сторонами була укладена угода, згідно якої відповідач надає послуги, предметом яких є придбання автомобіля через систему «АвтоТак». На виконання умов договору позивачем було сплачено на рахунок відповідача вступний внесок у розмірі 1 825,92 грн. та 24 646,35 грн. протягом 2011 - 2014 років. Протягом тривалого часу позивач належно виконував умови вищезазначеної Угоди, тобто сплачував внески та платежі, згідно графіка та поштових повідомлень відповідача. 17.02.2015 року позивач звернувся з вимогою про розірвання угоди у звязку з захворюванням. Згідно ст.4 Угоди, учасник має право її розірвання до моменту отримання автомобіля. Згідно п.13.1 ст.13 додатку №2 до Угоди учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити [PERSON] в письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень викладених в цій статті. Своїм листом від 06.03.2015 року відповідач повідомив про розірвання Угоди №364755. При цьому зазначив, що сума коштів, що підлягає до повернення позивачу становить 24 646,35грн., і ТОВ «Авто Просто» здійснює повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.п. 13.4.1 - 13.4.3 ст.13 «Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак» та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів. З даної відповіді вбачається створення відповідачем пірамідальних схем, які заборонені Законом України «Про захист прав споживачів». П.7 ч.3 ст.19 зазначеного Закону передбачає, що забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч.6 ст. 19 Закону - правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ч.2 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідач в положеннях Угоди не тільки завуалював пірамідальну схему, а й замовчав існування обставин, які мають істотне значення для вчинення правочину і навмисно ввів другу сторону в оману щодо цих обставин. Згідно статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. При цьому, сторона , яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку із вчиненням цього правочину. Оскільки, позивачем на виконання Угоди сплачено 26 499,27 грн. (1 825,92 + 24 646,35), відповідач повинен відшкодувати збитки в подвійному розмірі, тобто 52 998,54 грн.. Крім того, відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду, яка полягає в наступному: тривалий час позивач щомісячно вкладав кошти на виконання зобовязань по правочину, який за своєю суттю був протизаконним та вводив в оману останнього щодо істотних обставин, при цьому, позивач обмежував себе в матеріальних благах. Розмір шкоди позивач оцінює в 10 000 грн.. Від сплати судового збору просить звільнити, згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, просить розглядати справу у відсутності представника, подав заперечення на позов, які обґрунтував тим, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві. Укладена між сторонами Угода складається з основного тексту Угоди, Додатку № 1 (анкети учасника), Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК). Всі додатки підписані сторонами і є невід'ємними частинами Угоди. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Угоди. Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги Відповідача та порядок їх надання. Ст. 627 ЦК України закріплено, що сторони є вільними в укладенні Угоди, виборі контрагента та визначенні умов Поговору. Сторони Угоди в п. 13.8 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди погодили, якщо учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок [PERSON]. Протягом зазначених 7 днів Учасник зобовязаний письмово повідомити про розірвання Угоди шляхом подання відповідної заяви. [PERSON], Позивач в семиденний термін не звертався до ТОВ "АВТО ПРОСТО" з заявою про розірвання Угоди у визначеному порядку, а отже умови Угоди були йому зрозумілі, він вважав їх справедливими по відношенню до себе. Незаконною пірамідальною схемою вважається, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції [PERSON], ст. 2 Угоди [PERSON] гарантує Учаснику системи, що він одержить Право на отримання Автомобіля, за умови що Учасник системи виконує всі зобовязання, які випливають з цієї Угоди. Статтею 5 ч. II Угоди також передбачено, що Учасник системи повинен отримати Автомобіль, за умови виконання зобовязань, встановлених Угодою. Від учасника не вимагається залучення інших учасників. Відповідач надає послуги на підставі ЗУ Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг, згідно змін до якого, фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Отже вказаний вид послуг передбачений законодавством та не може бути незаконним. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» була укладена угода № 364755 від 7.07.2011, згідно якої відповідач надає послуги, предметом яких є придбання автомобіля через систему «АвтоТак». На виконання умов договору позивачем було сплачено на рахунок відповідача вступний внесок у розмірі 1 825,92 грн. та 24 646,35 грн. протягом 2011 - 2014 років, що підтверджується копіями квитанцій та визнає відповідач, про що свідчить відповідь ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 6.03.2015 на звернення позивача та заперечення відповідача. Згідно п.13.1 ст.13 додатку №2 до Угоди учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити [PERSON] в письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень викладених в цій статті. 17.02.2015 [PERSON] направив відповідачу заяву про розірвання Угоди № 364755 в звязку з захворюванням, на що отримав відповідь ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 6.03.2015 про розірвання угоди та повернення чистих внесків, відповідно до ст.13, п.13.3 Додатку № 2, в розмірі 24646,35грн. після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи та повернення коштів 23 учасникам, які знаходяться в черзі попереду позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.598, ч.1 ст.651 ЦК України: Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.653 ЦК України: У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку відбулося припинення зобовязання шляхом розірвання договору за згодою сторін. Умовами договору передбачено повернення внесених платежів стороною зобовязання. Законодавством передбачений порядок та умови відшкодування завданих збитків. [PERSON], з такими вимогами позивач до суду не звертається. Натомість, позивач просить визнати недійсним договір, про розірвання якого дійшли згоди сторони, посилаючись на ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач посилається на те, що п.7 ч.3 ст.19 зазначеного Закону передбачає, що забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч.6 ст. 19 Закону - правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідач апелює тим, що ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" визначає що таке пірамідальна схема, обовязковим ознаками якої має бути: 1. Сплата споживачем за можливість одержання компенсації; 2. Компенсація надається за рахунок залучення інших споживачів до схеми; 3. Відсутність споживання послуг або продукції. Ст. 2 Угоди [PERSON] гарантує Учаснику системи, що він одержить Право на отримання Автомобіля, за умови виконання зобовязань, які випливають з цієї Угоди. Статтею 5 ч. II Угоди також передбачено, що Учасник системи повинен отримати Автомобіль, за умови виконання зобовязань, встановлених Угодою. Від учасника не вимагається залучення інших учасників. 11.09.2013 Верховним Судом України, ухвалено Постанову №6-40цс13, якою встановлено, що в діяльності ТОВ "Авто Просто" не вбачається порушень ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" в тому числі не вбачається ознак нечесної підприємницької практики, що полягає в створенні та експлуатації пірамідальних схем. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого поняття «пірамідальна схема» у розумінні п, 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Утворення та експлуатація пірамідальних схем забороняється як нечесна підприємницька практика, а правочин здійснений з використанням такої практики є недійсним. Водночас придбання товарів у групах передбачає надання споживачу товару в обмін на внесення ним коштів і за умови отримання відповідного дозволу є легітимною підприємницькою діяльністю. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215, ч.1 ст.203 ЦКУ: Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.230 ЦКУ, на яку посилається позивач: Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. При цьому, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Враховуючи викладене, недійсним може бути визнаний лише існуючий договір. Визнати недійсним договір, який сторони розірвали, суд вважає за неможливе. Підстав, передбачених законодавством для визнання договору недійсним суд не вбачає. Моральна шкода не може бути відшкодована позивачу із заявлених ним підстав. Тому, вимоги позивача до задоволення не підлягають. Позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити дане клопотання позивача. На підставі ст.ст. 203, 215, 230, 229, 598, 651, 653 ЦК України, ст.ст. 1, 19, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed