Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що їй належить право на земельну частку (пай) розміром 1,80 га, яке посвідчене відповідним сертифікатом серії ХМ №0253124, однак даний сертифікат було втрачено, а дублікат не може бути виданий, тому і звернулася до суду. Представник позивачки [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі та без участі позивачки. Представники відповідача - Маківської сілської ради та третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, суду надані заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №270 "Про колективну власність порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємствам і організаціям" [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 1,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми "Україна" с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, яке посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0253124, виданого на ім'я [PERSON] підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації від 26.09.1996 року №338р., що підтверджується виписками з Книги реєстрації сертифікатів. Також встановлено, що позивачка народилась в 1976 році, її дівоче прізвище "Рудніцька", однак вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище "Янчук", що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-БВ №404688 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.09.2016 року. Однак вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено і визнано недійсним що підтверджується повідомленням в газеті "Дунаєвецький вісник" №40 (10896) від 06.10.2016 року. Відповідно до повідомлення Дунаєвецької районної державної адміністрації від 19.10.2016 року №1006 позивачці відмовлено у виготовленні та видачі дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) у звязку із відсутністю бланків сертифікатів та рекомендовано звернутись до суду. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховно Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" - сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості)та видачі державного акта про право власності на землю. Пунктом 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року чітко визначено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрації проводяться районною державною адміністрацією. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв)" документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), є сертифікати на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай).

Outcome: approved