Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON], працює на посаді директора Бершадської міжрайонної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до наказу директора виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду від 12.10.2011 року №70-ОС. Актом комплексної ревізії робочих органів Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 14.11.2014 року визначено, що вибірковою перевіркою витрат за статтею «Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів» встановлено, що у Бершадській міжрайонній виконавчій дирекції відділення Фонду послуги з перевезення працівників дирекції у 2012 - 2013 роках надавались перевізником, у якого ліцензією передбачено перевезення пасажирів на таксі, що суперечить вимогам «Класифікації видатків бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затверджених постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.12.2003 р. №124. Загальна сума витрат на зазначені цілі склала 7335,00 грн. Виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду були подані заперечення на даний акт, які не були задоволені. За результатами розгляду заперечень Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було видано наказ від 03.12.2014 №402-ОС, п. 1.2 якого директора виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду Давиденка В.В. зобов'язано забезпечити відшкодування неправомірних витрат за статтею «Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів» на суму 76562,35 грн. У свою чергу, директором виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення був виданий наказ від 12.12.2014 №352-ОД, пунктом 3 якого директора Бершадської міжрайонної виконавчої дирекцій зобов'язано організувати та забезпечити виконання п. 1.2 наказу Виконавчої дирекції Фонду від 03.12.2014 №402- -ХГ «Про результати комплексної ревізії робочих органів Вінницького обласного відділення Фонду», в частині відшкодування неправомірних витрат за статтею «Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів». Фактично, даним наказом на позивача, як на директора Бершадської міжрайонної виконавчої дирекції обласного відділення Фонду, актом комплексної ревізії від 14.11.2014 року та наказом від 12.12.2014 року№352-ОД покладено матеріальну відповідальність в сумі 7335,0 грн. Даний наказ позивач вважає незаконним оскільки для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України. Право власника для притягнення працівника до матеріальної відповідальності обмовлено наявністю сукупності юридичних фактів: порушення працівником трудових обов'язків; наявності прямої дійсної шкоди; причинного зв'язку між порушенням трудових обов'язків та прямою дійсною шкодою; виною працівника. Жодного з цих фактів не було і не має, що виключає можливість притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності. Пунктом 14 таблиці Класифікації видатків бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності встановлено, що видатки на оплату транспортних послуг на утримання транспортних засобів включають: ...; послуги з перевезення працівників органів Фонду (крім таксі), вантажів з метою забезпечення діяльності органів Фонду тощо. Визначення поняття таксі та порядок перевезення пасажирів та їх багажу на таксі визначається Законом України «Про автомобільний транспорт» та Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. Стаття 35 цього ж Закону визначає, що послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення. А ст. 42 регулює порядок договірного оформлення надання перевезення пасажирів і визначає, що договір перевезення пасажирів на таксі набирає чинності з моменту посадки пасажира і діє до моменту його висадки в пункті призначення. Розділом IV Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту визначено особливості перевезення пасажирів та їх багажу на таксі. Так, п. 92 даних правил визначає, що розрахунки за послуги таксі проводяться після закінчення перевезення. На вимогу пасажира йому видається чек відповідно до оплаченої вартості проїзду. Так, перевіряючими не було враховано те, що Бершадською міжрайонною виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду укладався договір з перевізником про надання транспортних послуг, в якому передбачений порядок отримання даних послуг, марка і клас транспортних засобів, ціна договору та порядок розрахунків, відповідальність сторін тощо. Строк дії зазначених договорів один рік. До договору додані маршрутні листи, які свідчать про цільове використання коштів Фонду. Отже, позивачем не завдано прямої дійсної шкоди, як цього вимагає ст. 130 КЗпП. Крім того, Бершадською міжрайонною виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду не було перевищено видатків за статтею «Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів». Вищезазначені акти законодавства не дають можливості трактувати дані послуги, як перевезення пасажирів на таксі. Це є послугами перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, що визначається ст.ст. 1 та 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» п.п. 105, 106 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, якими передбачено, що організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб'єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання. Таким чином, висновок перевіряючих у акті комплексної ревізії про неправомірність витрат за цією статтею бюджету в сумі 7335,00 грн. є необґрунтованим, а видані на підставі нього накази від 03.12.2014 №402-00 та від №352-ОД протиправними. Ураховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив під час розгляду справи, в якому просить скасувати наказ виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 12.12.2014 року №352-ОД, який прийнято на підставі акту комплексної ревізії від 14.11.2014 року в частині зобов'язання директора Бершадської міжрайонної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду організувати та забезпечити виконання п.1.2 наказу Виконавчої дирекції Фонду від 03.12.2014 року №402-ОС "Про результати комплексної ревізії робочих органів Вінницького обласного відділення Фонду", в частині відшкодування неправомірних витрат за статтею "Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів". В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, оскільки ніяких неправомірних витрат по оплаті транспортних послуг він не допускав. Крім того, дирекцією укладалися договори з перевізником про надання транспортних послуг, а не на перевезення своїх працівників на таксі. Представник відповідача Павлов В.Г. позов не визнав, суду пояснив, що оскаржуваний наказ був виданий відповідачем на виконання наказу вищестоящого органу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. З актом комплексної перевірки від 14.11.2014 відповідач був не згідний, подавав свої заперечення, але вони задоволені не були. Представник відповідача також пояснив, що оскаржуваний наказ хоча і не містить в собі безпосередньої вказівки щодо стягнення з [PERSON] нарахованої суми 7335,00 грн., але виданий з метою відшкодування ним як директором виконавчої дирекції зазначеної суми. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до наказу виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 03.12.2014 №402-ОС, п. 1.2 директора виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Давиденка В.В. зобов'язано забезпечити відшкодування неправомірних витрат за статтею "Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів" на суму 76562,35 грн. (а.с.8). Відповідно до пункту 3 наказу директора виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення від 12.12.2014 № 352-ОД зобов'язано директора Бершадської міжрайонної виконавчої дирекції організувати та забезпечити виконання п.1.2 наказу Виконавчої дирекції Фонду від 03.12.2014 №402-ОС "Про результати комплексної ревізії робочих органів Вінницького обласного відділення Фонду" в частині відшкодування неправомірних витрат за статтею "Оплата транспортних послуг на утримання транспортних засобів"(а.с.9-10). З пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що хоча оскаржуваний наказ і не містить в собі безпосередньої вказівки щодо стягнення з [PERSON] нарахованої суми 7335,00 грн., але виданий з метою відшкодування ним зазначеної суми. Згідно з актом комплексної ревізії робочих органів Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 по 30.06.2014 від 14.11.2014 загальна сума витрати на послуги з перевезення працівників по Бершадській міжрайонній виконавчій дирекції складає 7335,00 грн. (а.с.6-7). 12.01.2012 року, 10.01.2013 року між замовником - Бершадською міжрайонною виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, від імені якої за довіреністю діяв позивач, та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договори про надання автотранспортних послуг (а.с.12-13, 15-16). Відповідно до листів виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду від 18.01.2012 року №01/125 (а.с.11) та від25.01.2013 року №01/149 (а.с. 14), дирекція дала погодження позивачу на укладення вищевказаних договорів про надання автотранспортних послуг. Крім того, відповідно до акту комплексної ревізії Бершадської міжрайонної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, від 14.08.2014 року, зокрема розділу ХІІ, порушень дотримання порядку укладання та виконання договорів про надання автотранспортних послуг не виявлено. Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівника регулюються ст. 130 КЗпП України, згідно з якою працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Будь-яких доказів щодо перевищення позивачем сум кошторису на вказані види послуг, а також наявності винних протиправних дій (бездіяльності) позивача при укладенні вказаних договорів в судовому засіданні не встановлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ відповідача є незаконним, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.130 КЗпП України,

Outcome: approved