Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ "Інтеріо Плаза", у якій просить суд розірвати Договір купівлі-продажу №01/09-М від 19.09.2013 року, укладений між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача авансовий платіж у сумі 4420,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 450,84 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 4420,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 19 вересня 2013 р. між позивачем та ТОВ «Інтеріо Плаза», яке працює під Торговою маркою «ЯРЕС», в особі директора [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу №01/09-М, згідно якого, ТОВ «Інтеріо Плаза» повинно було здійснити поставку позивачу товару, вказаному в Замовленні №18/9 від 19.09.2013 р. на загальну суму 17 420,00 грн., в продовж 60 календарних діб, після отримання від позивача на рахунок ТОВ «Інтеріо Плаза» авансу у розмірі 4 420,00 грн., який позивач сплатив у день укладення договору - 19.09.2013 р. 12.03.2014 р. позивачем було відіслано заяву на адресу ТОВ «Інтеріо Плаза» з вимогою повернення йому протягом 7 календарних днів, авансового платежу у розмірі 4 420,00 грн. на особистий рахунок позивача, в зв'язку з невиконанням ТОВ «Інтеріо Плаза» умов Договору, а саме непостачання позивачу товару протягом 60 календарних діб. Станом на 26.03.2014 р. ТОВ «Інтеріо Плаза» свої зобов'язання в частині поставки позивачу товару та вимоги щодо повернення авансового платежу не виконало. Також, зазначає, що на протязі усього часу, співробітники ТОВ «Інтеріо Плаза» не надавали позивачу вичерпної інформації, з чим пов'язано непостачання йому спального гарнітуру, а на всі його намагання поспілкуватися з директором [PERSON], секретар відповідала, що його немає на місці та обіцяла, що він передзвонить. Як наслідок увесь час, позивач спить на розкладушці, що не дуже комфортно та не дає йому змоги повноцінно відпочити. У зв'язку з вищезазначеними обставинами, в позивача почалися сварки з дружиною, виникали непорозуміння з приводу сплачених грошових коштів, та неотриманого товару. Усе це завдає позивачу морального стресу та відображається на його здоров'ї, домашньому психологічному кліматі та роботі. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був завчасно та належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 19 вересня 2013 р. між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеріо Плаза», яке діє під ТМ «ЯРЕС», в особі директора [PERSON], був укладений Договір купівлі-продажу №01/09-М (далі-Договір). Відповідно до п.1.1. Договору продавець прийняв на себе зобо'язання передати у власність покупцю товар, вказаний останнім в Замовленні №18/9 від 19.09.2013 р., а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього . Пунктом 3.2. Договору передбачено, що строк поставки товару складає 60 календарних днів, від дати отримання продавцем авансового платежу від покупця в повному розмірі, визначеному п. 5.5. цього Договору. Пунктом 5.3. Договору встановлено, що вартість товару складає 17 420, 00 грн. Відповідно до п. 5.5. Договору, авансовий платіж складає 4420, 00 грн. Згідно до замовлення №18/9 від 19.09.2013 р., позивач придбав у відповідача спальний гарнітур, який складається: з ліжка, вартістю 8290, 00 грн., 2-х тумб, вартістю 2472, 00 грн. по 1236, 00 грн. за кожну, вечірнього столу з дзеркалом та пуфиком, вартістю 4824, 00 грн., та комоду, вартістю 3142, 00 грн., а всього на суму 17 420, 00 грн. Вказаний у п.5.5 Договору авансовий платіж позивач сплатив на рахунок ТОВ «Інтеріо Плаза» у день укладання договору, тобто, 19.09.2013 р., що підтверджується квитанцією №14518 від 19.09.2013 р. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦПК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи, позивач свої зобов'язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, однак, відповідач не надав позивачу товар вказаний у договорі та порушив умови договору. Судом, також, встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою, в якій просив повернути авансовий платіж у розмірі 4 420,00 грн. на його особистий рахунок, в зв'язку з невиконанням ТОВ «Інтеріо Плаза» п. 3.2. Договору №01/09-М від 19.09.2013 р., однак, останній авансовий платіж не повернув. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо розірвання Договору купівлі-продажу №01/09-М від 19.09.2013 року, та стягнення з відповідача на користь позивача авансового платежу у сумі 4420,00 грн. Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов*язання внаслідок односторонньої відмови від зобов*язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов*язання; 3) оплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов*язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов*язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов*язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжити кредитором щодо їх одержання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: державний захист своїх прав;гарантований рівень споживання; належну якість товарів (робіт, послуг), торговельного та інших видів обслуговування; безпеку товарів (робіт, послуг);необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товари (роботи, послуги), їх кількість, якість, асортимент, а також про їх виробника (виконавця, продавця);відшкодування збитків, завданих товарами (роботами, послугами) неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) у випадках, передбачених законодавством;звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Згідно зі ст. 12. Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати від продавця (виробника, виконавця), щоб якість придбаного ним товару (виконаної роботи, наданої послуги) відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів, а також інформації про товар (роботу, послугу), яку надає продавець (виробник, виконавець). Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві товар (роботу, послугу), який за якістю відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору, а також інформації про товар (роботу, послугу), що надається продавцем (виробником, виконавцем). П. 6.6. Договору передбачено, що при простроченні поставлення товару та/або виконання послуг з вини продавця, покупець має право вимагати від продавця, за кожен робочий день прострочення, сплату на користь покупця пені у розмірі 0,1 % від внесеної передоплати за кожен робочий день прострочення за недоставлений товар та/або невиконанні послуги. Таким чином, пеня складає: 0,1% від 4 420,00 грн. = 4,42 грн. х 102 дні = 450,84 гривень. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 0,1 % від внесеної передоплати в сумі 4420,00 грн. за кожен робочий день прострочення за недоставлений товар у сумі 450, 84 грн. Стосовно вимог про стягнення з відповідача 4420,00 грн. в якості компенсації за спричинену моральну, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди). Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача, яким є позивач у справі, суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, судом встановлений факт заподіяння позивачу [PERSON], моральної шкоди, пов'язаної із невиконанням відповідачем умов укладеного договору та, у зв'язку з чим, в позивача почалися сварки з дружиною, виникали непорозуміння з приводу сплачених грошових коштів. Усе це завдало позивачу морального стресу та відобразилось на його здоров'ї, домашньому психологічному кліматі та роботі. Однак, при цьому розмір відшкодування зазначеної моральної шкоди у розмірі 4 420,00 грн. у даному конкретному випадку, на думку суду, не відповідає вимогам ні розумності, ні справедливості. За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ "Інтеріо Плаза" на користь позивача, становить 500 грн., визнавши, що така грошова сума в даному випадку є достатньою для компенсації позивачу негативних наслідків, пов'язаних із невиконанням відповідачем умов укладеного договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial