Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір, мотивуючи тим, що 5 листопада 2007 року між ним та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступник - ПАТ "ОТП Банк") був укладений кредитний договір № PL - С00/72/2007, згідно якого йому строком до 5 листопада 2012 року був наданий кредит в розмірі 11200 грн., в т.ч. 10000 грн. - на споживчі цілі, 1500 - на оплату комісії банку, зі сплатою 3% за кожний календарний місяць користування кредитом. При цьому перед укладенням договору банк всупереч вимогам ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" не надав йому в письмовій формі необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію, у т.ч. про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Переддоговірну роботу банк з ним не проводив, запропонував укласти договір за ануїтетною схемою, котра, як в подальшому з"ясувалося, є найбільш дорогою для нього і відповідно вигідною для банку. Банк взагалі не повідомив його про сукупну вартість кредиту, чим ввів його в оману щодо істотних умов договору, навмисно не надавши йому необхідну інформацію, що дало банку можливість приховати неправомірне завищення загальної вартості кредиту. Тому на підставі положень ч.1 ст.230 ЦК України правочин, одна сторона якого навмисно ввела в оману іншу сторону щодо істотних обставин, визнається судом недійсним. Крім того, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити їм за дії, які банк здійснює на власну користь. Але ПАТ „ОТП Банк" зобов"язало його сплатити комісію в сумі 1500 грн. та страхування - 1115,50 грн. До того ж оспорюваний договір не містить умов відповідальності банку за неналежне виконання (невиконання) умов договору, що суперечить п.9. ч.1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Банк не попередив його про те, що надані послуги явно не задовольнятимуть його інтересам і що вартість кредиту може істотно зрости, чого не очікувалось під час укладення договору. Виходячи з положень ст.236 ЦК України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Тому оспорюваний кредитний договір відповідно до ст.217 ЦК України може бути визнаний недійсним з моменту його укладання. Наслідком укладання договору стало обмеження його можливості мати не заборонені законом цивільні права, що суперечить Конституційним нормам та обмежує його свободи. Так, в п.2.3.5 договору передбачене письмове повідомлення про зміну місця проживання кредитодавця, а п.2.3.6 договору заборонено отримувати кредити в інших фінансових установах без письмової згоди банку, п. 2.4 визначені умови страхування протягом всього часу дії договору у страховика, визначеного банком, що є порушенням ч.2 ст.6 Закону України "Про страхування". Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду позичальника. Кредитний договір розроблявся банком, тому відповідальність щодо його змісту покладається безпосередньо на банк, що свідчить про явні ознаки обману з метою отримання банком прихованого додаткового прибутку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача: ПАТ „ОТП Банк" повторно не з"явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку (а.с.19), про причини неявки не сповістили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Представник відповідача: ТОВ "Купер Прайс" також у судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлені заздалегідь належним чином (а.с.22), надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечують, просять повністю відмовити в задоволенні позову (а.с.20). Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. 5 листопада 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № PL - С00/72/2007, що є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів (кредитного та страхового). Згідно договору банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит в розмірі 11500 грн., в тому числі 1500 грн. - на оплату комісії банку, 10000 грн. - на споживчі цілі, на строк до 5 листопада 2012 року (п.п.1,2). Сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 3% за кожен календарний місяць користування кредитом (п.3). Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Графік платежів підписується обома сторонами, є невід"ємною частиною до цього договору (додаток №1). Договір доручення - договір укладений між банком та страховиком, на підставі якого банк від імені та в інтересах страховика укладає з позичальниками договори страхування життя та здоров"я позичальників, що отримали кредит в банку (п.4). Інші істотні умови цього договору викладені в частині №2, яка є невід"ємною частиною цього договору (п.5) (а.с.23). Позивач підписав даний договір на кожній сторінці. Між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] була укладена та підписана частина №2 кредитного договору № PL - С00/72/2007 від 5 листопада 2007 року, в якій вказано, що за користування кредитом позичальник зобов"язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених нижче, а саме: проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії цього договору. Проценти нараховуються кожного календарного місяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів (додаток №1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі кредиту та виключаючи день повернення (п.п.1.4.1.1,1.4.1.2). Сторони домовились, що протягом дії цього договору позичальник може з"ясовувати суми нарахованих процентів, що належать до сплати позичальником відповідно до умов цього договору, у приміщеннях банку-філії або відділенні банку, в якому позичальнику відкривався поточний рахунок (п.1.4.1.5). Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором (п.1.5.1). Нараховані в порядку, передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений у графіку платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється в наступному місяці (п.1.5.1.1). Позичальник зобов"язаний повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту та нараховані проценти не пізніше остаточного повернення кредиту та відповідно до умов, встановлених п.1.5 (з підпунктами) цього договору (п.1.6.1). За невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов"язань по цьому договору позичальник несе відповідальність в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов"язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов"язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов"язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. За прострочення виконання боргових зобов"язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені, передбаченої п.3.1.1 цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов"язань, але не менше 25 грн. За прострочення виконання боргових зобов"язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п.3.1.1, 3.1.2 цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов"язань, але не менше 50 грн. За невиконання чи неналежне виконання п.2.3.8 цього договору позичальник сплачує на користь банку штраф у сумі 10% від розміру кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п.2.3.8 цього договору. Банк має право не вимагати виконання умов п.3.1.4 цього договору, виключно на власний розсуд. За нецільове використання кредиту позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, використаного не за цільовим призначення. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п.п.3.1-3.1.5). В договорі містяться застереження про те, що зазначений у графіку платежів розмір процентів може змінюватись у випадках, передбачених п.п.1.5.1.2,1.8,1.9 цього договору, в такому випадку позичальник зобов"язаний сплатити фоктично нараховані проценти на дату погашення боргових зобов"язань (а.с.24-26). Також у вищевказаній частині кредитного договору визначені умови страхування позичальника, підтверджується факт укладення договору страхування, об"єктом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов"язані з життям, здоров"ям та прцездатністю застрахованої особи (а.с.25). Позивачем також був підписаний графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору № PL - С00/72/2007 від 5 листопада 2007 року і в якому визначені розмір та дата видачі кредиту, процентна ставка, дати першого та останнього погашення, розмір щомісячного платежу, комісія за видачу кредиту, супутні витрати позичальника при оформленні кредиту, страхування в ЗАТ "Американська компанія страхування життя АІГ життя". Даний графік теж був підписаний позивачем на кожній сторінці (а.с.31-33). Відповідно до витягу зі статуту ПАТ "ОТП Банк" є правонаступником усіх прав та обов"язків ЗАТ "ОТП Банк" (а.с.27). Згідно договору факторингу № 04022011 від 4 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Дельта М.Факторинг" (фактор) , останній прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержав право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов"язань за кредитними договорами (а.с.28,29). У витягу з реєстру божників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 04022011 від 4 лютого 2011 року, вказаний [PERSON] (договір № PL - С00/72/2007 від 5 листопада 2007 року, заборгованість 8607,36 грн., 150 днів прострочення) (а.с.29зв.). Згідно статуту ТОВ "Купер Прайс" товариство є правонаступником всіх прав та обов"язків ТОВ "Фінансова компанія "Дельта М.Факторинг" (а.с.30). 3 червня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" (клієнт) та ТОВ "Купер Прайс" (фактор) також був укладений договір факторингу №03062011-1, згідно якого ТОВ "Купер Прайс" прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості, За цим договором фактор одержав право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов"язань за кредитними договорами (а.с.11). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Крім того, ч.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. В ч.1 ст.6 Закону передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов"язаний надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення договору перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Частиною 1 ст.15 Закону визначено, що споживач має право на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). При цьому позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що з ним не була проведена переддоговірна робота, що йому не було надано банком всієї необхідної інформації щодо кредиту, що йому не було відомо про наявні форми кредитування, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, сукупну вартість кредиту, його складові тощо. Позивач підписав кредитний договір, протягом чотирнадцяти календарних днів не відкликав свою згоду на укладення договору, знав про його умови, про те, що цей договір є змішаним і в ньому містяться елементи різних договорів (кредитного та страхового), погодився з цим, вибрав саме такого контрагента та такий вид договору, був ознайомлений та підписав графік платежів, знав про необхідність сплати щомісячного платежу (а.с.31-33). Позивачем не надано доказів стосовно того, що кредитний договір не містив графіка платежів, бо сам його підписав, підтвердив, що банк надав йому примірник кредитного договору та всіх додатків до нього, посилання на які містяться в цьому договорі (а.с.25зв.), про що мається підпис самого позивача. В самому кредитного договору № PL - С00/72/2007 від 5 листопада 2007 року (частині №2) зазначено, що підписанням цього договору позичальник висловлює свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов"язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Цей договір складено у 3 оригінальних примірниках, українською мовою для кожної сторони та один для страховика, кожний з яких має рівну юридичну силу. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що банк надав йому підписаний зі сторони банку оригінальний примірник цього договору та всіх додатків до нього, посилання на які містяться в цьому договорі. Підписанням цього договору сторони підтверджують, що будь-які умови цього договору є істотними і підлягають виконанню в порядку, передбаченому цим договором. Детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору (а.с.24-26). При цьому позивач також вказує на те, що при підписанні оспорюваного договору він був введений в оману. Частиною 1 статті 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.229 ЦК України). Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем в судовому засіданні не доведено наявності умислу в діях відповідача та його обману. В судовому засіданні позивач також не довів, що умови укладеного кредитного договору є несправедливими внаслідок істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків та його заперечення щодо встановлення банком комісій, оплати за страхування, з чим позивач також був ознайомлений, погодився і підписав саме такий кредитний договір та додатки до нього, отримав їх оригінали. Також суд вважає, що оспорюваний договір не можливо визнати недійсним внаслідок обмеження можливості фізичної особи мати цивільні права та обов"язки, відсутності відповідальності банку за невиконання чи за неналежне виконання умов договору, про що зазначає позивач. Виходячи з положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», дані про місце проживання позичальника, його реєстрацію, місце роботи, заборона отримувати кредити в інших фінансових установах без письмової згоди банку тощо не відносяться до відомостей, які заборонено вимагати від споживача, до того ж вони ніяким чином не впливають на права та інтереси позичальника. Це саме стосується і посилання позивача на відсутність в кредитному договорі відповідальності банку за невиконання чи за неналежне виконання умов договору. В договорі визначені права та обов"язки сторін, у т.ч. і відповідача. Отже, суд під час розгляду справи не встановив підстав, які б могли свідчити про порушення відповідачем вимог діючого законодавства на момент підписання кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що при укладенні оспорюваного договору відповідачем були порушені норми чинного законодавства, позивачем не надано доказів щодо ненадання банком належної інформації, введення його в оману при укладанні кредитного договору, не наведено і не доведено підстав визнання кредитного договору недійсним, не доведено наявності умислу в діях відповідача, а тому, оскільки позовні вимоги в цій частині не грунтуються на законі, вони не можуть бути задоволені. Сторони, які уклали спірний кредитний договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Даний правочин вчинено у формі, встановленій законом, і він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. До речі, якби [PERSON] належним чином виконував умови кредитного договору, який був укладений на строк до 5 листопада 2012 року і тому вже мав бути повернутий позивачем, не виникла б заборгованість з погашення кредиту і відповідно даний спір. При цьому в судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом після того, як ТОВ "Купер Прайс" звернулося з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed