Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити колишню дружину [PERSON] батьківських прав відносно їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що батьківські обов'язки щодо сина вона не виконує, оскільки не проживає разом з ним, участі у його житті не приймає, не цікавиться його здоров'ям і не спілкується з ним, матеріально не утримує. Крім того, просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується оголошенням у офіційному друкованому виданні - газеті "Слобідський край" за № 61 від 22 травня 2014 року, однак до суду [PERSON] не з'явилася, причину своєї неявки не повідомила, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи по довіреності - головний спеціаліст Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області Ратушна О.В. та прокурор у судовому засіданні вважали позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного, суд визнає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, його представника, прокурора і представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з нступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 09.10.2007року, та мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.7,8). Згідно довідки № 380 від 17.03.2014року, виданої ТОВ "КК "Коменерго-Куп"янськ" неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки зав.сектора по роботі з населенням ТОВ "КК "Коменерго-Куп"янськ" від 18.03.2014року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але зі слів сусідів не проживає тривалий час (а.с.6). Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, згідно зі ст.164 СК України, є підставою позбавлення батьківських прав. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 150 СК України встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Як встановлено у судовому засіданні, після розірвання шлюбу, починаючи з 2008року неповнолітній [PERSON] постійно проживає разом з батьком. Обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від її матері не було домовленістю у родинному колі, а викликано відсутністю належного піклування та турботи за малолітньою дитиною з боку відповідачки. Встановлено, що мати дитини не цікавиться навчанням сина, його успіхами та поведінкою. На час розгляду справи [PERSON] навчається у 3 класі Куп"янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12. За весь період навчання відповідачка жодного разу не приводила та не забирала сина зі школи, не цікавилася його успіхами у навчанні. Всі питання щодо виховання дитини вирішувалися батьком, бабусею та прабабусею дитини. Ці обставини підтверджуються характеристиками, наданими педагогами навчального закладу, в якому [PERSON] навчається з першого класу (а.с.9.10). З викладеного вбачається, що відповідачка на протязі 6-ти років не проявляє до сина материнської любові та турботи, не спілкується з ним, не цікавиться його бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з ним. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON], проведеного 12.05.2014року Службою у справах дітей Куп"янської міської ради, відповідно до якого між батьком і сином існує повне взаєморозуміння, за місцем проживання дитини створені всі необхідні умови для її виховання; мати дитини не бачиться з нею та не підтримує ніяких стосунків. Об'єктивність висновку підтверджується власною думкою дитини, яка висловлена при обстеженні умов проживання неповнолітнього [PERSON], згідно якого дитина надала критичну оцінку поведінці матері відносно неї (а.с.45). З пояснень позивача не встановлено існування між сторонами неприязних стосунків, які б перешкоджали б спілкуванню матері з сином. Служба у справах дітей Куп"янської міської ради Харківскої області дійшла висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] відповідає інтересам дитини, оскільки вона само ухилилася від виконання своїх обов"язків, не цікавиться про здоров"я дитини, навчання, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не допомагає синові матеріально, не приймає участі у його оздоровленні під час літнього періоду, не підтримує ніякого спілкування (а.с.44). Згідно з п.16 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд приходить до висновку, що відповідачка, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідачки вона зобов'язана постійно приймати участь у вихованні та утриманні свого сина, однак [PERSON] не спілкується і не цікавиться його життям, розвитком, матеріально не підтримує його. Обставини справи свідчать про небажання відповідачки займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком Служби у справах дітей Куп"янської міської ради, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], відповідає інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved