Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що [INFO] померла його матір. Її спадкоємцями за законом першої черги на час смерті були він та його брат [PERSON]. Він є таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем. Зазначає, що в останній день шестимісячного строку для прийняття спадщини до нього та його брата [PERSON] звернулася їх тітка (рідна сестра матері) [PERSON] з вимогою подати до нотаріальної контори заяви про їх відмову від спадщини. Таке своє прохання остання обгрунтувала тим, що у них відсутні кошти на оформлення спадщини, а тому спадщина (житловий будинок, земельний та майновий паї) "пропаде", а саме, що право власності на вказане майно після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця перейде до територіальної громади с.Острів. Оскільки він не здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, самостійно приймати рішення, та таким. що легко піддається впливу сторонніх осіб, страждає на психічне захворювання, відповідачу за таких обставин шляхом психологічного тиску та обману вдалося змусити його подати заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на її (відповідача) користь. Також зазначає, що з 1990 року він перебував на обліку у лікаря-психіатра Рокитнянської ЦРЛ, з якого був знятий у 2016 році та повторно взятий на останній 02.08.2017 року. Його брат [PERSON] також подав до нотаріальної контори аналогічну заяву і що було результатом тиску відповідача на брата, який на той час зловживав алкогольними напоями, майже весь час перебував у стані алкогольного спяніння, був нездатний у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, самостійно приймати відповідальні рішення та таким, що легко піддавався впливу сторонніх осіб. Просить визнати недійсною його відмову, а також відмову його померлого [INFO] брата [PERSON] від спадщини після смерті [INFO] матері - [PERSON], на користь [PERSON], викладеної у їх заявах до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори від 09.11.2012. Як на правову підставу своєї позовної вимоги посилається на положення ст.ст. 16, 225, 1273 ч.1, 1274 ч.5 ЦК України. Позивач у судовому засіданні позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити. Також суду показав, що відповідач привела його до нотаріуса, де йому дали підписати документ, який він підписав не читаючи. На той час він був тверезим, а брат може був випившим. На той час він не розумів, що відбувається. Нотаріус зачитувала заяву, яку він підписав і після чого він на її пропозицію підписав заяву. У нотаріуса його ніхто і у тому числі нотаріус не примушували підписати заяву. Зазначає, що відповідач його та брата обдурила. Представник позивача також позов підтримав та просив задовольнити. Показав, що в останній день шестимісячного строку для прийняття позивачем та його братом спадщини відповідач звернулася до нього та його брата [PERSON] з вимогою підписання ними заяв до нотаріуса про відмову від спадщини на її користь. При цьому вона пояснила їм, що в них немає коштів для оформлення спадщини і що таким чином спадщина пропаде після спливу шестимісячного строку. Позивач не розумів значення своїх дій та керувати ними на той час, легко піддавався впливу у звязку із перебуванням на обліку у лікаря-психіатра. Брат також не розумів повністю значення своїх дій, оскільки на той час зловживав алкогольними напоями. Зазначив, що скориставшись тим, що позивач в силу свого психічного захворювання, а [PERSON] внаслідок зловживання алкогольними напоями, не розуміли на той час значення своїх дій та не могли керувати ними, а також шляхом вчинення на них психологічного тиску та шляхом обману відповідач змусила останніх підписати 09.11.2012 року у нотаріуса заяви про відмову від спадщини на її користь. Також уточнив, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON], пропустив строк для прийняття спадщини для прийняття останньої, не поновив його, а тому не має права вимоги щодо оспорювання порушеного права померлого на спадкове майно. Уточнив, що обман зі сторони відповідача полягав у тому, що вона твердила позивачу про те, що він на разі неприйняття спадщини на протязі шестимісячного строку втратить право на спадщину. Його довіритель мав можливість оформити спадщину, але він дійсно на той час не мав на це коштів. Нотаріус розяснювала йому його право про відмову від спадщини, але він припускає, що він не міг повністю розуміти значення такого розяснення. Відповідач позов не визнала та суду пояснила, що все відбувалося навпаки, як про це розповідає представник позивача та сам позивач. Після смерті матері позивача а саме у присутності [PERSON] брати [PERSON] запропонували їй оформити земельний пай матері на себе, оскільки вони не мають коштів для оформлення його на себе і вони не зможуть отримувати орендної плати. Мова за спадкування будинку не стояла. Вона вагалася, але погодилася. Разом з ними вона поїхала до нотаріуса, де нотаріус розяснила їм, що не можна оформити на неї частину спадкового майна, а саме земельної ділянки, а потрібно успадковувати і будинок. Вони погодилися на спадкування нею всього майна матері та добровільно написали заяви про відмову від спадщини. Орендну плату за успадкований нею після смерті матері позивача земельний пай вона отримала лише один раз в минулому році і віддала її позивачу. До цього, а саме до смерті [PERSON], брати самі забирали орендну плату та держали за рахунок неї підсобне господарство - вирощували птицю тощо, продавали на ринку і за рахунок чого жили, оскільки [PERSON], який працював на карєрі, заробітну плату отримував рідко. Після смерті брата позивач сам отримував орендну плату за земельний пай. Вона не бажала мати що-небудь із орендної плати. Окрім того, вона мала намір переоформити успадкований житловий будинок на позивача і про що у них була попередня домовленість і що вона зробила, переоформивши будинок на позивача шляхом вчинення купівлі-продажу. Проте грошей за будинок вона з нього не брала. Після того, як позивач одружився, все змінилося і він став вимагати переоформити земельний пай на імя дитини його дружини, а вже потім звернувся до суду. Те, що брат позивача [PERSON] зловживав алкоголем і не розумів значення своїх дій, неправда. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя та зазначив, що нотаріус перед посвідченням заяв братів [PERSON] про відмову від спадщини розяснили їм їх права та обовязки, а також юридичне значення наслідків таких заяв. Третя особа в судовому засіданні зазначила, що доводи позову про те, що брати [PERSON] підписали заяви про відмову від спадщини, не розуміючи своїх дій, безпідставні. Перед підписанням таких заяв вона з обома з ними мала розмову, а також розяснила їм їх право відмови від спадщини та наслідки такої дії. Під час спілкування з ними було встановлено їх особи та обсях цивільної дієздатності. Також вони повідомили, що розуміють наслідки відмови від спадщини та їй пояснили, що це їх ініціатива, оскільки в них немає коштів для оформлення спадщини і що саме вони попросили сестру (відповідача) оформити спадщину на себе, щоб вона "не пропала". Вона встановили їх особи. Поведінка обох була адекватною і жодних сумніві щодо їх недієздатності не викликала. Заяви вони підписали добровільно, висловлюючи свою волю і будь-якого примусу при цьому у її присутності не було. Вважає позов необгрунтованим. Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та їх представників, третю особу, свідків, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла проживаюча по [ADDRESS] [PERSON]. Позивач та його померлий [INFO] брат [PERSON] являються рідними синами померлої та проживали разом з нею на момент смерті. Відповідач у справі [PERSON] являється рідною племінницею померлої, а відтак двоюрідною сестрою позивача та його брата. 09.11.2012 позивач та його брат [PERSON] подали до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини після померлої [INFO] [PERSON] на користь відповідача у справі [PERSON]. Відповідач прийняла спадщину після померлої [PERSON], подавши 22.07.2017 до Рокитнянської державної нотаріальної контори Київської області за № 247/02-14 заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складалася з житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки з цільовим призначенням для сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Викладене підтверджується сукупністю отриманих у справі доказів, якими є: - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що вона проживає в с.Острів і їй відомо, що позивач та його брат [PERSON] жили разом матірю, а після смерті матері проживали разом. Вони тримали підсобне господарство за рахунок паю і про це їй говорив [PERSON], який постійно їздив на ринок з вирощеною продукцією, а саме птицею. Покійний брат [PERSON] не зловживав алкогольними напоями, міг випити пляшку пива, а [PERSON] не вживав взагалі. Знає вона їх з 2010 року. Все змінилося після того, як [PERSON] одружився і вони стали судитися за земельний пай. - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що [PERSON] вона знає з дитинства. В побуті він поводиться адекватно. Чула, що він хворіє епілепсією, але приступів останньої не бачила. [PERSON] вона ніколи нетверезого не бачила, він їздив на ринок, де продавав вирощену продукцію; - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що брати [PERSON] добре разом жили, алкогольними напоями не зловживали, вели себе адекватно. Зі слів людей вона чула, що [PERSON] хворіє на епілепсію, але приступів останньої у нього не бачила. Брати дуже дружно жили з [PERSON], але все змінилося в гіршу сторону після одруження [PERSON]; - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що сторони спору являються її племінниками та племінницею вперше. Після смерті її сестри [PERSON], тобто матері позивача, ще не пройшло шість місяців щоб оформити спадщину, як у її присутності за місцем її проживання [PERSON] запропонував [PERSON] оформити на себе пай, оскільки в них відсутні кошти, а вона їм потім буде допомагати. За будинок при цьому розмови не було. [PERSON] оформила пай на себе і віддавала все за пай братам, собі з цього не брала нічого. Будучи живим, [PERSON] за рахунок паю держав господарство. Також їй відомо, що [PERSON] разом з [PERSON] ходили до нотаріуса, щоб оформити право власності на будинок. Після одруження його теперішня дружина зробила [PERSON] дурним; - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що після смерті матері брати [PERSON] не оформили на себе спадщину, а її оформила на себе відповідач, яка їм нічим не допомагала. У всьому їм допомогала вона або її сестра [PERSON]. Позивач веде себе неадекватно у звязку із хворобою, не усвідомлював своїх дій та не міг підписати заяву про відмову від спадщини. Брат позивача [PERSON] зловживав алкогольними напоями і це вона бачила особисто. [PERSON] перебуває у шлюбі з її сестрою та розумів те, що уклав з нею шлюб; - покази у судовому засіданні свідка [PERSON] в тім, що вона є дружиною позивача. Вона не була присутня під час відмови позивача від спадщини. Рік тому вони з [PERSON] придбали у відповідача будинок, що було оформлено у нотаріуса, де відповідач заявила, що ділить спадщину пополам, а саме [PERSON] будинок, а пай вона залишає собі. [PERSON] інколи буває неадекватним і це триває протягом сорока років. Одружилася з ним вона із жалості, щоб йому допомагати. Брат чоловіка [PERSON] сильно зловживав алкогольними напоями і внаслідок цього не розумів, що робить. У 2012 році він на роботу не ходив, на ринок продавати вирощену продукцію не їздив. [PERSON] став у 2017 році на облік у лікаря-психіатра, оскільки необхідно було придбати для нього ліки, а лікар-психіатр пояснив, що без постановлення його на облік такого рецепта вона надати не може; - копія свідоцтва про народження позивача, з якого вбачається, що його матірю була [PERSON]; - копія рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 18.01.2013 у цивільній справі № 375/54/13-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, відповідно до висновку якого було встановлено, що [PERSON] являється сестрою померлої [INFO] [PERSON]; - копія свідоцтва про народження [PERSON], з якої вбачається, що матірю останньої є [PERSON]; - копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що після одруження остання змінила своє дівоче прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка "[PERSON]"; - копія свідоцтва про смерть [PERSON], з якого вбачається, що остання померла [INFO]; - копія розяснення завідувача Рокитнянською районною нотаріальною конторою Київської області Калітенко Л.Б. від 29.07.2017 № 1683/02-14 на імя [PERSON] щодо неможливості видачі йому свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON]; - копія довідки КМЗ Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня" № 981 від 02.08.2017, яка містить інформацію про те, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], перебував на обліку в кабінеті психіатра з 1990-х років, знятий з нього у 2016 році та повторно взятий на облік 02.08.2017; - копія паспорта на імя позивача, з якої вбачається, що він з 25.12.1980 є зареєстрованим в [ADDRESS]; - копії медичної картки № 1358 на імя [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], яка містить оригінал заяви [PERSON] на імя Т.В.О. головного лікаря КМЗ Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня" Жарко В.П. про видачу довідки з кабінету психіатра про факт та період перебування його на обліку. Також вказаний документ містить опис даних огляду позивача 02.08.2017 лікарем-психіатром, яка з його слів записала дані про його захворювання і в тому числі щодо перебування його на обліку у лікаря психіатра з 1990-х років, про обставину зняття з обліку у 2016 році, а також містить дані огляду лікаря щодо психічного статусу позивача та дані про діагноз: епілепсія з генералізованими судомними припадками, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, змінами особистості по органічному типу. Також картка містить дані про рекомендацію [PERSON] пройти курс лікування в КЗ Київської обласної ради "ОПНМО", від якого останній категорично відмовився; - копія довідки КМЗ Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня" № 23 від 16.01.2019 про те, що [PERSON], 1958 року народження, житель с.Острів, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває; - копія рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 12.12.2017 у цивільній справі № 375/1617/17 за позовом [PERSON] до Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], про визнання права власності на обєкт неруховомго майна, набутого у порядку спадкування, відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Судом було встановлено, що сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON], а також матір позивача [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] і що визнала третя особа у справі, а саме позивач у даній справі [PERSON] через свого представника і на що вказує подана нею заява, якою вона підтримала позов та просила розглянути спір у її відсутності та відсутності її довірителя. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 225, 1273, 1274 ЦК України. Відповідно до положень частини першої статті 225 вказаного Кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Саме на положення вказаної норми посилається позивач, прохаючи визнати недійсною його відмову та відмову його брата [PERSON] від прийняття спадщини, стверджуючи, що вони при вчиненні оспорюваної дії не усвідомоювали значення останньої та не могли керувати своїми діями. В порядку забезпечення доказів щодо такої обставини позивач заявляв клопотання про призначеня у справі судової психіатричної експертизи. Разом з тим, з огляду на отримані у справі докази та з врахуванням думки щодо такого клопотання інших учасників справи, суд своєю ухвалою від 11.03.2019 відмовив у задоволенні такого клопотання за відсутності для цього підстав. При цьому суд виходив з тих міркувань, що суду не було надано стороною позивача належних та допустимих доказів стану психічного здоровя позивача та його брата [PERSON] в період виникнення спірних відносин і насамперед медичної документації на імя позивача, яка б містила дані про такі обставини та які б могла бути предметом експертного дослідження і на підставі чого суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати наявними сумніви щодо належного стану психічного здоровя позивача та його брата у період спірних відносин, і що вони внаслідок незадовільного стану останнього, а саме на час вчинення оспорюваного правочину, не усвідомлювали значення своїх дій та не могли керувати ними. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладені правові підстави, на підставі яких позивач просить вирішити спір, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи у судовому засіданні представника позивача в тім, що оспорювані правочини позивач та його брат вчинили під впливом психологічного тиску зі сторони відповідача та обману з її сторони не заслуговують на увагу суду, оскільки ці обставини стосуються визнання правочину недійсним з інших передбачених ст.ст. 230, 231 ЦК України підстав, тоді як позивач просить визнати останній саме з передбачених ст.225 ЦК України підстав. Більше того, такі обставини також не знайшли свого належного підтвердження у судовому засіданні з отриманих у справі доказів, а самі по собі посилання з цього приводу у судовому засіданні позивача та його представника, зважаючи, що відповідач заперечує існування таких обставин, на переконання суду не дають суду підстави для висновку про їх існування в період, що передував та момент вчинення оспорюваних правочинів. Судові витрати на разі відмови у позові у відповідності до положень ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed