Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

06 червня 2018 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 36891 грн. 97 коп. та судовий збір - 1762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 22.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Окрім того, відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору станом на 13.05.2018 року в сумі 36891 грн. 97 коп., яка складається з наступного: 17551,50 грн. - тіло кредиту; 3193,30 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 13914,22 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1732,95 грн. - процентна складова. Добровільно погасити заборгованість за кредитом відповідач відмовляється. Тому ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді від 26 червня 2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи /судові засідання: 14.08.2018 року на 09 - 30 год., 23.08.2018 року на 09-30 год., 24.09.2018 року на 09-00 год./ Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, у судове засідання свого повноважного представника не направив. В позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідачу [PERSON], відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації останнього, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від [PERSON] з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За вказаних обставин суд, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 22.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с.9/ Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Окрім того, відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. /а.с.10-25/ Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. /а.с.17/ Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат згідно Умов. Згідно п.2.1.1.12.10 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або в певній Банком частки у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. /а.с.22/ Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. /а.с.20 на звороті/ Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору станом на 13.05.2018 року в сумі 36891 грн. 97 коп., яка складається з наступного: 17551,50 грн. - тіло кредиту; 3193,30 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 13914,22 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1732,95 грн. - процентна складова. Добровільно погасити заборгованість за кредитом відповідач відмовляється. Таким чином, враховуючи, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконані, а тому позивач не втратив права вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за цим договором протягом дії останнього. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом і ніким не спростовано. Відповідачем порушені права позивача. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень Закону, умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, але частково. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом № б/н від 22.12.2014 року у розмірі 34659 грн. 02 коп. /17551,50 грн. - тіло кредиту; 3193,30 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 13914,22 грн. - нараховано пені/. Так як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, та їх одночасне застосування за одне й те саме порушення тягне за собою подвійну відповідальність, суд вважає, що в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу в розмірі 500,00 грн. та 1732 грн. 95 коп. слід відмовити. Згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1762 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial