Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач свої\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що повторно\~виданим 07\~лютого 2013\~року свідоцтвом\~про народження\~І-ФМ\~№254033\~стверджується,\~що [PERSON]\~народилася 26 листопада 1996 року,\~про що\~05\~грудня 1996 року складено відповідний актовий запис №83, а її батьками є батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Свідоцтвом про шлюб І-ФМ №122955 виданим 26.12.2014 року стверджується, що вона, [PERSON], [INFO]. 26.12.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. [INFO], про що складено відповідний актовий запис №24, і після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON].\~ Рішенням\~Тячівського районного\~суду від\~12.02.2008\~року,\~справа №2о02/08,\~[PERSON],\~[INFO],-\~батька позивачки,\~визнано безвісно\~відсутнім з\~1 липня 2006\~р.\~ На\~підставі рішення\~Тячівського районного\~суду від\~22.12.2017\~року в\~справі 307/2652/17,\~провадження №2-о/307/76/17\~[PERSON],\~[INFO].\~оголошено померлим\~з 01\~липня 2006\~року.\~Нотаріально посвідченим\~05.12.1990\~року заповітом\~стверджується,\~що [PERSON],\~все своє\~майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~б воно\~не складалось,\~і взагалі\~все те,\~що йому\~буде належати\~на день\~смерті і\~на що\~він за\~законом матиме\~право,\~заповів своєму\~внукові -\~[PERSON] [INFO]\~Свідоцтвом про\~смерть І-ФМ\~№ 482487\~виданим 17\~липня 1991\~року стверджується,\~що [PERSON]\~помер 16\~липня 1991\~року у\~віці 84\~роки,\~про що\~в книзі\~реєстрації актів\~про смерть\~17\~липня 1991\~року зроблено\~запис №27. Після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю повного пакету правовстановлюючих документів на нерухоме майно, зокрема житловий будинок №75(71) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, [PERSON], як єдиний спадкоємець, не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча вчинив всі дії, що свідчать про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] юридично не оформив право володіння спадковим майно, а на підставі вище згаданого рішення Тячівського районного суду від 22.12.2017 року його оголошено померлим з 01.07.2006 року, то вона як його спадкоємець має право порушити питання перед судом про визнання права власності на спадкове мано за правилами спадкової трансмісії. Довідкою [PERSON] державної нотаріальної контори стверджується, що після [PERSON], який помер 16 липня 1991 року, спадкова справа не заведена, з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, а тому їй рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини та захисту своїх прав. Як зазначено в довідці [PERSON] міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле, від 13.02.2018 року № 02-25.1/8, згідно відомостей по-господарської книги 2016-2023 р.р., №6, № об. 0409/1 домоволодіння по вул. Заводська, 75(71) в с. Руське Поле, побудований в 1956 році, розташований на земельній ділянці розміром - 0,25 га. Довідкою [PERSON] міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле, від 13.02.2018 року № 160/02-341 стверджується, що згідно сесії Руськополівської сільської ради від 26.03.2013 року, рішення №453 житловий будинок по вул. Заводська, 71 перенумерований на вул.. Заводська, 75. У відповідності до відомостей зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, який міститься в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №71 (75) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, інвентаризаційна вартість будинку становить 104136 грн. Таким чином стверджує, що [PERSON], який помер 16.07.1991 року, дійсно набув право власності на житловий будинок з підстав та в порядку визначеному чинним на той час законодавством. Тому просить суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно - житловий будинок №75 (71) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] обєднаної територіальної громади с. Руське Поле, в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, проти позову не заперечують, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності. У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON]\~народилася 26 листопада 1996 року, що стверджується свідоцтвом про народження виданим 07 лютого 2013 року серії І-ФМ №254033, яким стверджується, що а її батьками є батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Свідоцтвом про шлюб І-ФМ №122955 виданим 26.12.2014 року стверджується, що вона, [PERSON], [INFO]. 26.12.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. [INFO], про що складено відповідний актовий запис №24 і після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до\~рішення Тячівського\~районного суду\~від 12.02.2008\~року батька\~позивачки визнано\~безвісно відсутнім\~з 1 липня 2006 р. На підставі рішення Тячівського районного суду від 22.12.2017 року [PERSON], [INFO]. оголошено померлим з 01 липня 2006 року. Нотаріально посвідченим 05.12.1990 року заповітом стверджується, що [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму внукові - [PERSON] [INFO] Свідоцтвом про\~смерть І-ФМ\~№ 482487\~виданим 17\~липня 1991\~року стверджується,\~що [PERSON]\~помер 16\~липня 1991\~року у\~віці 84\~роки,\~про що\~в книзі\~реєстрації актів\~про смерть\~17\~липня 1991\~року зроблено\~запис №27. Після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю повного пакету правовстановлюючих документів на нерухоме майно, зокрема житловий будинок №75(71) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, [PERSON], як єдиний спадкоємець, не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча вчинив всі дії, що свідчать про прийняття спадщини. Довідкою [PERSON] державної нотаріальної контори стверджується, що після [PERSON], який помер 16 липня 1991 року, спадкова справа не заведена, з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. Відповідно довідки [PERSON] міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле, від 13.02.2018 року № 02-25.1/8, згідно відомостей по-господарської книги 2016-2023 р.р., №6, № об. 0409/1 домоволодіння по вул. Заводська, 75(71) в с. Руське Поле, побудований в 1956 році, розташований на земельній ділянці розміром - 0,25 га. Довідкою [PERSON] міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле, від 13.02.2018 року № 160/02-341 стверджується, що згідно сесії Руськополівської сільської ради від 26.03.2013 року, рішення №453 житловий будинок по вул. Заводська, 71 перенумерований на вул.. Заводська, 75. Також Довідкою [PERSON] міської ради обєднаної територіальної громади с. Руське Поле №02-25.1/65 від 06.07.2018 року стверджено, що згідно по господарської книги 1986-1996 р.р. книги №3, №об.403, ст.242 житловий будинок по вул.. Заводська, №75 ( колишній №71) в с. Р. Поле, був зареєстрований за [PERSON], який помер у 1991 році. Житловий будинок побудований в 1956 році гр.. [PERSON]. У відповідності до відомостей зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, який міститься в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №71 (75) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, інвентаризаційна вартість будинку становить 104136 грн. Згідно до правової позиції, викладеної у [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2014 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. З вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. ([PERSON], Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року") Як вбачається будинок побудований в 1956 році і право власності на нього в той час підтверджує: особливі рахунки в господарських книгах, довідки сільської ради про належність будинків конкретним власникам, про сплату податків на будівлю та обовязкової їх страховки , що стверджується аб. 5 п.1.2. « Рекомендаций по вопросам удостовирения договоров об отчуждении жилого дома ( части дома ) либо квартири в доме жилищно- строительного коллектива индивидуальних застройщиков» від 22.12.1986 року, де зазанчено, що «в сельской месности подтверджением приднадлежности дома могут служить соответствующие справки исполкомов поселков селького Совета. Аналогічні приписи наявні в абз. 4 п.62 « Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР». від 31 жовтня 1975 року та п. 45 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних , сільських [PERSON] народних депутатів» від 19 січня 1976 року. Таким чином, виходячи з вище наведених норм Законів, суд вважає, що [PERSON] на час своєї смерті був власником вище вказаного будинку та надвірних споруд під №75 (71) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти , право на прийняття належної йому частки спадщини. Крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців( спадкова трансмісія). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно - житловий будинок №75 (71) по вул.. Заводській в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~

Outcome: approved