Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

03.09.2019 року позивач в особі представника - адвоката Красноруцького Олександра Миколайовича звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ухвали Марківського районного суду Луганської області від 15 січня 2020 року було залучено до участі в цивільній справі за позовом [PERSON] в особі представника - адвоката Красноруцького Олександра Миколайовича до Територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначив, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Олександрівської міської ради Артемівського району м. Луганська від 26.06.2013 р. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,7987 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, пай № [NUMBER] , яка розташована на території Бондарівської сільської ради (нині Марківська селищна рада Марківського району Луганської області), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV ЛГ № 046463, виданим від 30.09.2002 р. Спадкодавець користуючись правом, передбаченим ст.ст. 1233,1234 ЦК України, за життя залишила три заповіти, а саме: 25.04.2002 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 66; 26.08.2003 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 215; 19.02.2004 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 76, які були посвідчені у Бондарівській сільській раді Марківського району Луганської області. Відповідно до другого заповіту від 26.08.2003 р. [PERSON] заповіла позивачці земельну ділянку, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV ЛГ № 046463, виданим від 30.09.2002 р. Таким чином, згідно вимог ст.ст. 1223, 1235 ЦК України позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом вищевказаної земельної ділянки померлого спадкодавця [PERSON] . На день смерті спадкодавець [PERSON] проживала одна, що підтверджується довідкою про проживання та реєстрацію, виданою головою квартального комітету м. Олександрівськ та відомостями адресно-довідкового підрозділу від 02.05.2014 р. до запиту Шостої Луганської державної нотаріальної контори на № 185/02-14 від 18.02.2014 р. Відповідно до першого заповіту від 25.04.2002 р. спадкодавець [PERSON] заповіла Ѕ частину житлового будинку і будівель, що прилягають до нього, розташованого в [ADDRESS] своєму чоловіку [PERSON] , а на випадок його смерті раніше її, або неприйняття чи відмови його від спадщини, вказане вище майно заповіла синові [PERSON] . Відповідно до рішення Марківського районного суду від 09.12.2005 року по цивільній справі № 2-727/05 за [PERSON] було визнано право власності на вищезазначений житловий будинок. Відповідно до третього заповіту від 19.02.2004 року спадкодавець [PERSON] заповіла грошові вклади на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , що зберігаються у Марківському ОПЕРВ № 3125/01 Біловодського РВ Ощадбанку України своєму синові [PERSON] . Відповідно до пояснень рідних братів позивачки - [PERSON] та [PERSON] , яких на підставі ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» опитав адвокат Красноруцький О.М. від 02.09.2019 р., вони заяв про прийняття спадщини після смерті матері не подавали, поновлювати строк для прийняття спадщини не мають наміру, на належну матері земельну ділянку не претендують і спору з даного приводу з сестрою [PERSON] не мають. Отже, спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкоємець за законом [PERSON] спадщину не приймали. Позивачка [PERSON] спадщину за заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області 26.08.2003 р., реєстр за № 215 прийняла, що підтверджується заявою про прийняття спадкового майна за заповітом від 21.10.2013 р., яка надійшла до Марківської ДНК 03.12.2013 р. та зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 222, с/с № 118/2013. Заява була подана позивачкою за місцем знаходження нерухомого майна земельної ділянки. Інших спадкоємців на дану спадщину не має. Для оформлення спадкових справ позивачка в грудні 2013 року звернулася до Шостої Луганської державної нотаріальної контори, але у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Луганська, не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. 21.02.2019 року позивачка [PERSON] надала довіреність, якою уповноважила [PERSON] вести справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті матері. Довіреність посвідчена секретарем Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області та зареєстрована в реєстрі за № 28. 11 березня 2019 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [INFO] [PERSON] . Державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, про що свідчить постанова державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної\~нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2019 р. В постанові державний нотаріус зазначив, що згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) було встановлено, що дійсно за життя [PERSON] залишила три заповіти, а саме 25.04.2002 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 66; 26.08.2003 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 215; 19.02.2004 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 76, які були посвідчені у Бондарівській сільській раді Марківського району Луганської області. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) було знайдено інформацію про заведену 27.01.2014 року Шостою Луганською державною нотаріальною конторою спадкову справу за № 13/2014 у чинному стані за номером у Спадковому реєстрі 55415286. Спадкова справа була заведена Шостою Луганською державною нотаріальною конторою, що знаходилась за адресою: Луганська область, місто Луганськ, що на цей час є тимчасово окупована територія (розпорядження КМУ від 07.11.2014 р. № 1085). Наказом Головного управління юстиції у Луганській області № 46-В від 25.11.2014 року Шоста Луганська державна нотаріальна контора була переміщена до м. Сєвєродонецьк Луганської області, виконувати обов`язки її завідувача покладено на завідувача Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, проте ані документи нотаріального діловодства, ані архів, в тому числі спадкові справи, до нотаріальної контори не передавались взагалі, і на цей час залишаються за попереднім місцем розташування Шостої Луганської державної нотаріальної контори, тобто на території, що тимчасово непідконтрольна українській владі. На підставі викладеного, позивач [PERSON] від незалежних від неї обставин позбавлена можливості забезпечити належний захист своїх прав, та оформити спадщину в нотаріальному порядку. \~Позивач [PERSON] \~в судове\~ засідання\~не \~з`явилася,\~ про час і місце судового засідання повідомлялася - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадянам, що мешкають в зоні АТО", оскільки позивач зареєстрована на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано (а.с.122). Представник позивача Красноруцький О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує, прохає суд позов задовольнити у повному обсязі (а.с.125). Представник відповідача територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.126). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити (а.с.106). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити (а.с.114). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~Вивчивши позовну заяву, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до статей\~12,13 ЦПК України \~сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно Свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . У графі батько записаний [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). Відповідно Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] 23.10.1983 року уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис №26. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18 жовтня 1996 року, актовий запис №693 (а.с.8). Відповідно Свідоцтва про одруження [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 15.11.2003 року. актовий запис №115. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині [PERSON] (а.с.9). В судовому засіданні судом було також встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Олександрівської міської ради Артемівського району м. Луганська від 26.06.2013 р., актовий запис №94 (а.с.18). Спадкодавець користуючись правом, передбаченим ст.ст. 1233,1234 ЦК України, за життя залишила три заповіти, а саме: 25.04.2002 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 66 (а.с.19); 26.08.2003 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 215(а.с.20); 19.02.2004 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 76, які були посвідчені у Бондарівській сільській раді Марківського району Луганської області (а.с.21) Відповідно до Заповіту від 26.08.2003 р., що зареєстрований в реєстрі №215, [PERSON] заповіла своїй донці [PERSON] земельну ділянку, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV ЛГ № 046463, виданого Бондарівською сільською радою 30.09.2002 року за №1083 (а.с.20). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,7987 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, пай № [NUMBER] , яка розташована на території Бондарівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV ЛГ № 046463, виданим від 30.09.2002 р. (а.с.24). Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Таким чином, згідно вимог ст.ст. 1223, 1235 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом вищевказаної земельної ділянки померлого спадкодавця [PERSON] . Відповідно до Заповіту від 25.04.2002 р., зареєстрованого в реєстрі №66, спадкодавець [PERSON] заповіла Ѕ частину житлового будинку і будівель, що прилягають до нього, розташованого в [ADDRESS] своєму чоловіку [PERSON] , а на випадок його смерті раніше її, або неприйняття чи відмови його від спадщини, вказане вище майно заповіла синові [PERSON] (а.с.19). Згідно рішення Марківського районного суду від 09.12.2005 року по цивільній справі № 2-727/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, за [PERSON] визнано право власності на: домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків з прилеглими до них господарчими будівлями, розташоване в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,850 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, належна [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛГ №4070000223, виданого на підставі рішення Бондарівської сільської ради від 24.06.1990 року №25; трактор ЮМЗ-6, 1989 року випуску, д/н [NUMBER] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] (а.с.28). Відповідно Заповіту від 19.02.2004 року, зареєстрованого в реєстрі №76, спадкодавець [PERSON] заповіла грошові вклади на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , що зберігаються у Марківському ОПЕРВ № 3125/01 Біловодського РВ Ощадбанку України своєму синові [PERSON] (а.с.21). Відповідно до заяв третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , останні не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.106, 114). Позивач [PERSON] спадщину за Заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області 26.08.2003 р., реєстр за № 215 прийняла, що підтверджується Заявою про прийняття спадкового майна за заповітом від 21.10.2013 р., зареєстровано в реєстрі №60, яка надійшла до Марківської ДНК 03.12.2013 р. та зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 222, с/с № 118/2013 (а.с.25) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.ст. 1297, 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Для оформлення спадкових справ позивач в грудні 2013 року звернулася до Шостої Луганської державної нотаріальної контори, але у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Луганська, не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. 21.02.2019 року позивач [PERSON] надала Довіреність, якою уповноважила [PERSON] Бориса Івановича вести справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] , 1924 року народження, померлої [INFO] . Довіреність посвідчена секретарем Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області та зареєстрована в реєстрі за № 28 (а.с.10). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2019 року №168/02-31, державний нотаріус Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області відмовив [PERSON] у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,7987 га, що розташована на території Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, після смерті [INFO] її матері [PERSON] (а.с.22) В постанові державний нотаріус зазначив, що згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)№55406059 від 11.03.2019 року, було встановлено, що за життя [PERSON] залишила три заповіт, а саме [INFO] року, номер в реєстрі нотаріальних дій 66; 26.08.2003 р., номер в реєстрі нотаріальних дій 215; 19.02.2004 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 76, які були посвідчені у Бондарівській сільській раді Марківського району Луганської області. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55406018 від 11.03.2019 року, було знайдено інформацію про заведену 27.01.2014 року Шостою Луганською державною нотаріальною конторою спадкову справу за № 13/2014 у чинному стані за номером у Спадковому реєстрі 55415286. Спадкова справа була заведена Шостою Луганською державною нотаріальною конторою, що знаходилась за адресою: Луганська область, місто Луганськ, що на цей час є тимчасово окупована територія (розпорядження КМУ від 07.11.2014 р. № 1085). Наказом Головного управління юстиції у Луганській області № 46-В від 25.11.2014 року Шоста Луганська державна нотаріальна контора була переміщена до м. Сєвєродонецьк Луганської області, виконувати обов`язки її завідувача покладено на завідувача Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, проте ані документи нотаріального діловодства, ані архів, в тому числі спадкові справи, до нотаріальної контори не передавались взагалі, і на цей час залишаються за попереднім місцем розташування Шостої Луганської державної нотаріальної контори, тобто на території, що тимчасово непідконтрольна українській владі (а.с.22). Відповідно до п.п.4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві\~юстиції України\~22 лютого 2012 р.\~за №\~282/20595,\~ видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі п.230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882 поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, належним кожному із спадкоємців за законом або заповітом. Згідно до п.23\~Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі\~відмови нотаріуса\~в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є\~рівними,\~якщо спадкодавець\~у заповіті\~сам не\~розподілив спадщину\~між ними.\~Кожен із\~спадкоємців маєправо\~на виділ\~його частки в натурі. На підставі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1278 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише заповітом. Вона не дозволяє спадкоємцям поділити спадщину на свій розсуд, одержавши при поділі частку меншу від встановленої законом або заповітом, а вимагає проведення поділу у суворій відповідності із спадковими частками. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України,\~кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved