Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогами: - визначити, що частка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 1/3 (одну третю) її частини кожного; - визнати за позивачем право власності на 1/3 (одну третю) частки квартири загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину квартири загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира, крім [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1995, також належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування спадщину прийняла, оскільки проживала з померлою до дня її смерті, без реєстрації, так як здійснювала її догляд. Після смерті [PERSON] позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак нотаріус надав відповідний лист-роз`яснення від 05.05.2020, яким відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні, а також в свідоцтві про право власності на житло від 05.06.1995 вбачаються виправлення (дописи) без належних на те застережень. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 15.07.2021 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, за клопотання представника відповідача було витребувано від Липовецької нотаріальної контори матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак, через представника, було подано до суду заяву зі змісту якої вбачається визнання відповідачем позову. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 9). Згідно свідоцтва про одруження (а.с.10) позивач змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка " [PERSON] ". [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 8), а після смерті останньої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину квартири загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказаний квартира, крім [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1995, також належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності (а.с. 7, 11). Із відомостей наданих нотаріальною установою встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена (а.с. 32-33). Позивач, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування спадщину прийняла, оскільки проживала з померлою до дня її смерті, без реєстрації, так як здійснювала її догляд, що підтверджується довідкою Турбівської селищної ради від 19.03.2019 за №924 (а.с. 19). Однак, нотаріус надав відповідний лист-роз`яснення від 05.05.2020, яким відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні, а також в свідоцтві про право власності на житло від 05.06.1995 вбачаються виправлення (дописи) без належних на те застережень, а саме невірно вказано по батькові спадкоємця [PERSON] , тобто зазначено " [PERSON] ", потім перекреслено і записано " [PERSON] ", однак будь-яких застережень не зроблено. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що позивач будучи дочкою померлої [INFO] [PERSON] , а значить спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла за законом. До спадкової маси після смерті [PERSON] входило належне їй нерухоме майно, а саме частина квартири, яку крім неї, згідно згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1995, також належала [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22.03.2021 визнано за [PERSON] право власності на праві часткової власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 15-17). Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У силу приписів ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом дійшов висновку, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , становила 1/3 (одну третю) її частину. Інших доказів та аргументів, які б свідчили про протилежне зазначеному висновку суду в матеріалах даної цивільної справи не має. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визначення того, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , становила 1/3 (одну третю) її частину, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що листом-роз`ясненням від 05.05.2020 державний нотаріус Липовецької державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні, а також в свідоцтві про право власності на житло від 05.06.1995 вбачаються виправлення (дописи) без належних на те застережень. Суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування від своєї матері право власності на 1/3 частки загальною площею 28 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , а відмова нотаріуса через вищезазначені причини, позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права. Суд зауважує, що відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У постанові Пленуму ВСУ за №14 від 18.12.2009 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved