Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що судовим рішенням від 19 липня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Розмір аліментів визначено в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно і до повноліття дитини. На даний час встановленого розміру аліментів не вистачає. Син з 2006 року має інвалідність, постійно хворіє, йому періодично проводиться оперативне втручання. Забезпечити дитину матеріально з урахуванням розміру стягуваних аліментів не має можливості. Оскільки розмір витрат на утримання дитини збільшився, просила змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, на 2000 грн. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Поліщука А.С. від 29 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. 30 жовтня 2018 року відповідно до розпорядження керівника апарату Миронівського районного суду Київської області справу передано для розгляду судді Капшук Л.О. у звязку з закінченням повноважень судді Поліщука А.С. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не зявилась, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилися. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлений належно, що підтверджується телефонограмою. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] являється батьком сина позивача [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ОК № 022716, виданим 15 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Дитина проживає з матірю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2011 року, яким з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно і до його повноліття. Такі обставини підтверджені даними рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2011 року. Малолітній син сторін народився з тяжкою вадою : вроджене двостороннє незрощення верхньої губи, альвеолярного відростка твердого і мякого піднебення, 25 квітня 2006 року йому встановлено групу інвалідності. Неодноразово лікувався у УДСБ «Охматдет». На підтвердження вказаних обставин позивач надала виписки з медичної карти хворого, видані УДСБ «Охматдет». Після прийняття рішення про стягнення аліментів дитина неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідками Київської дитячої клінічної лікарні № 7 від 25 жовтня 2013 року, 27 червня 2014 року, 02 березня 2017 року, 13 жовтня 2017 року. Згідно відомостей, наданих Миронівським управлінням ПСНЗ позивач отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1806 грн. 90 коп. Такі фактичні дані підтверджуються довідкою ПСНЗ № 05-5/155 від 28 листопада 2017 року. Отримувана соціальна допомога є недостатньою для утримання хворої дитини. Дитині сторін бракує коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності та, зокрема, отримання належного лікування. Як вбачається\~з правової\~позиції Верховного\~Суду України\~у справі\~за №\~143цс13 від 05.02.2014, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). На підставі статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами статті 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно правил статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України та вказані розяснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя. Судом встановлені підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила розмір аліментів, посилаючись на перебування у скрутному матеріальному становищі, недостатність отримуваної державної допомоги, збільшенням витрат на лікування хворої дитини. Позивач надала докази, які підтверджують погіршення її матеріального становища сімї у звязку з витратами на лікування дитини. Суд враховує, що за останні роки в країні погіршилась економічна ситуація, при цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину значно збільшився. Відповідно до\~;an=29">статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на місяць складає з 01 грудня по 31 грудня 2018 року 2027 гривень. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд дійшов висновку, що внесок відповідача на утримання дитини, не є вагомим, та підлягає збільшенню. Відповідно до\~статті 12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків,\~повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, мають місце. Встановлені факти вказують на те, що наявні обставини, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, встановлені статтею 192 СК України, оскільки у звязку з лікуванням дитини сторін, збільшенням цін на придбання необхідних речей та ліків, розмір аліментів, визначений судом в сумі 500 гривень, є недостатнім для утримання дитини. З огляду на справедливі й розумні критерії визначення належного розміру аліментів, такий розмір може бути визначений в розмірі, вказаному позивачем. Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі статті 141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved