Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, уточнивши позовні вимоги просить: виділити в його особисту приватну власність автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 2.5 TD», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 105235,20 грн., зареєстрований за ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль «DAEWOO Lanos 1.5 ЗНГ», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 55370 грн., зареєстрованого за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.10.2011 року; Визнати за ним право власності на 1/2 частину нежилого приміщення (магазину), загальною площею 48,0 кв.м, по [ADDRESS], вартістю 96110,00 грн., що зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради 23.03.2009 р; стягнути з нього на користь [PERSON] 24950,60 грн. грошової компенсації за різницю в розмірі часток в майні, що виділяється; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати в понесених розмірах. Свої вимоги мотивує тим, що він з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2003 року, який рішення суду від 2 серпня 2013 року між ними розірвано. На даний час вони не пов'язані спільним побутом, спільного господарства та спільного бюджету не мають. Згоди щодо добровільного поділу майна подружжя вони не досягли, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] проти позову заперечувала і в свою чергу звернулася до суду із зустрічним позовом, уточнивши його, просить: визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на нежитлову будівлю, загальною площею 283,7 кв.м, кафе «[INFO]», розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на вбудоване нежиле приміщення, більярдний зал, загальною площею 163,7 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на вбудоване нежиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]; поділити спільне сумісне майно подружжя і визнати за нею: - право власності на вбудоване нежиле приміщення, більярдний зал, загальною площею 163,7 кв.м., розташоване за адресою [ADDRESS]; - право власності на вбудоване нежиле приміщення - магазин, загальною площею 48,0 кв.м, розташоване в [ADDRESS]; Визнати за відповідачем [PERSON]: - право власності на нежитлову будівлю загальною площею 283,7 кв.м., кафе «[INFO]», розташовану за адресою [ADDRESS]; - право власності на вбудоване нежиле приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS]; - виділити [PERSON] в особисту приватну власність об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою [ADDRESS]. Судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що предметом первісного позову є поділ спільного сумісного майна подружжя: нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 48,0 кв. м, розташованого в [ADDRESS], зареєстрованого за нею, автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 2.5 TD», зареєстрованого за позивачем та автомобіля «DAEWOO Lanos 1.5 ЗНГ», зареєстрованого за нею. Проте ними під час шлюбу за спільні кошти було придбано і інше нерухоме майно, яке за їхньою з позивачем згодою було зареєстроване за позивачем, а саме: вбудоване нежиле приміщення, більярдний зал, загальною площею 163,7 кв. м, розташоване за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.03.2006 року. Крім того, підчас шлюбу, за спільні кошти ними було розпочато будівництво нежитлового будинку в [ADDRESS], тому вважає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2003 року, відповідачу [PERSON] на праві власності також належить нежитлова будівля, загальною площею 283,7 кв.м, кафе «[INFO]» в [ADDRESS]. За [PERSON] також зареєстроване вбудоване нежиле приміщення, розташоване в [ADDRESS]. За час проживання у шлюбі, внаслідок спільних трудових та грошових затрат ними було проведено повну перебудову нежитлової будівлі, загальною площею 283,7 кв.м, кафе «[INFO]», розташованої в [ADDRESS], та проведено капітальний ремонт нежитлового приміщення, розташованого в [ADDRESS]. Внаслідок цього вартість цих нежитлових будівель істотно збільшилася. Кожна річ, яка була вкладена в поліпшення нерухомого майна за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, вона, як і відповідач являється суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою - підприємцем, і згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2009 року їй належить нежиле приміщення (магазин) в [ADDRESS]. Однак [PERSON] вважає вказане нежиле приміщення (магазин) спільною сумісною власністю і звернувся з позовом про його поділ. Поряд з цим нежитлова будівля загальною площею 283,7 кв.м, кафе «[INFO]» в [ADDRESS]; вбудоване нежиле приміщення в [ADDRESS] та вбудоване нежиле приміщення, більярдний зал, загальною площею 163,7 кв.м, в [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON], а не суб'єктом підприємницької діяльності. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первинний позов підтримали, просили його задовольнити, проти зустрічного позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити, підтримали заперечення на зустрічний позов, пояснили про обставини, викладені в позовній заяві та запереченні на зустрічний позов ( т. 1, а.с. 43 - 46, 74 - 79). Також пояснив, що приміщення по [ADDRESS] було придбане в 1998 році, там було обладнане кафе, де він здійснював підприємницьку діяльність. Приміщення було відремонтоване під кафе. Після 2003 року змінив вид підприємницької діяльності, тому приміщення здав у оренду іншим підприємцям, які обладнали його під свої потреби і за свої кошти. Ніяких коштів у переобладнання цього приміщення під час оренди особистих і [PERSON] туди не вкладалось. Що стосується приміщення по [ADDRESS], тобто літнє кафе "[INFO]", то спочатку ( в 2001 році) там був літній майданчик, а в 2003 році над майданчиком згідно виготовленого у 2002 році проекту, встановили залізну конструкцію з утепленням, накрили дах та застеклили дві стіни. В 2004 році скляні стіни заклали цеглою, але це переобладнання робилося ним самовільно, воно і на даний час не узаконено. В теперішній час він подав заявку на реконструкцію, тобто поруч з літнім майданчиком будується нова споруда, з окремим фундаментом, двоповерхова, а існуюча підлягає знесенню, виготовлений відповідний проект. Перебудова здійснюється ним як приватним підприємцем, а не фізичною особою. З цією метою він отримав від [PERSON] та [PERSON] у борг будівельні матеріали, будує за свої кошти, отримані від підприємницької діяльності, збирався брати кредит у банку, але у зв'язку з сімейними обставинами в 2013 році будівництво зупинив. Не заперечує, що деякий час на [PERSON] була оформлена ліцензія на лікеро-горілчані вироби для здійснення підприємницької діяльності в кафе "[INFO]", але вона ніколи там не працювала фактично, а ліцензію оформили, бо не можна було оформити ліцензію на кухню і на горілку на одного підприємця. Ніяких її грошей до підприємницької діяльності в кафе "[INFO]" не залучалось. Усі чотири квартири по [ADDRESS], які потім були переобладнані у більярдний зал, а згодом - у три окремі магазини, були придбані також до шлюбу з [PERSON] Хотіли придбати і п'яту квартиру, але її купили інші люди, тому затягнули з прийманням в експлуатацію реконструйованого більярдного залу, хоча відразу після їх придбання велося переобладнання їх у більярдний зал, таким чином Акт державної комісії про прийняття більярдного залу виданий у грудні 2005 року. Більярдний зал потім теж здали в оренду і орендарі вже переобладнували за свої кошти. Всі вищевказані об'єкти поліпшені за рахунок його підприємницької діяльності та його матері. Квартиру по Калнишевського 2/3 купувала в 2009 році його мати [PERSON], але оформили на дружину. Чи давав він згоду на придбання дружиною цієї квартири він не пам'ятає, але оформляв особисто документи на виведення цього приміщення із житлового фонду. Також пояснив, що [PERSON] підприємницької діяльності там не здійснювала. Відповідачка по первинному позову, вона ж позивачка по зустрічному позову [PERSON] проти первинного позову не заперечувала, але без виділу 1/2 частини квартири по [ADDRESS] в натурі. Свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що не заперечує, що на фототаблиці приміщення кафе по [ADDRESS] станом на 2003 рік і що там існував на той час косметичний ремонт. Також пояснила, що коли вона приїхала в Україну в 1998 році, це приміщення було вже придбано [PERSON], звідки були кошти на придбання їй не відомо. Там був зроблений капітальний ремонт: пробиті стіни, тобто проводилось перепланування за рахунок якого збільшилась площа зали - розширювалась площа комерційної діяльності у зв'язку з цим рівнялась підлога, це був обмін приміщеннями з Вовченком у 2003 році, коли поміняли "некомерційну" площу: туалет та "страшні і драні стіни" на "комерційну". Чи платний був обмін їй не відомо. В 1998 році там була барна стойка і косметичний ремонт. Не може пояснити скільки разів по [ADDRESS] робився ремонт, але пам'ятає, що з 2003 року до розлучення там міняли підлогу, тобто слали ковралін на цемент, а до цього була недорога плитка, переклеїли шпалери на стінах, на стелі залишилась ліпнина, а фарбу обновили, не пам'ятає якого кольору і скільки було фарби. Не заперечує, що деякі ремонтні роботи робили орендарі, але точно не може відокремити які роботи по переобладнанню, зроблені орендарями за власні кошти, а які - за рахунок орендної плати. Щодо літнього кафе "[INFO]" по [ADDRESS] в м.Ромнах, воно було придбане в 2003 році на ім'я [PERSON], але за сумісні кошти, коли вони вже жили в цивільному шлюбі від якого народився старший син. Придбали приміщення площею 42,2 кв.м для ведення бізнесу, там вона і [PERSON] здійснювали підприємницьку діяльність з 2004 року, земля була орендована. Договір оренди укладений [PERSON], не знає чи як підприємцем чи як фізичною особою. ВУ 2003 - 2004 роках літній майданчик поступово переобладнували, поставили стіни, зробили стелю, все зробили. Зараз там, можливо, добудова, точно назвати не може, бо не має архітектурної освіти, можливо і реконструкція. [PERSON] почав роботи по розбудові літнього кафе у приміщення площею 283,7 кв.м. приблизно в 2010-2011 роках за спільні кошти, отримані від здійснення ними обома підприємницької діяльності, та кошти, отримані від оренди приміщень по [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS]. На кого офіційно оформлено будівництво, вона не знає, але гроші заробляли спільно. Котлован під нове приміщення вирили під час шлюбу, точно сказати не може коли, бо це чоловіча робота, будівництвом також займався чоловік, а вона займалась дітьми. Потім будівництво заморозили на 3 роки, в 2011-2013 роках продовжили - поставили стіни, балки для стелі. Хто виконував ці будівельні роботи не знає. На розбудову було витрачено сотні тисяч гривень сімейного бюджету, скільки точно, сказати не може. Брали кредит на будівництво, вона давала дозвіл на його отримання. Приміщення по [ADDRESS], це чотири окремі квартири, які були придбані на ім'я [PERSON] до шлюбу. Але вже в період шлюбу з кінця 2003 по червень 2004 року вони були переобладнані в більярдний зал за спільні сімейні кошти. Не володіє будівельною інформацією, оскільки займалась вихованням дітей, а будівництвом займався чоловік. У більярдному залі "невеличкий" ремонт був, а в 2007 - 2008 роках приміщення переобладнали в три окремі магазини, зробили другий вхід з двору (до цього був один), також за спільні кошти, це не орендарями робилось. Магазини були здані в оренду, а чоловік забирав орендну плату, ці гроші у сімейний бюджет він не вносив, повністю витрачав їх на бізнес, хоча це є доходом від підприємницької діяльності і повинно було ділитись пополам. Під час шлюбу з [PERSON] вони удвох займались підприємницькою діяльністю, був спільний бюджет, куди входили також і кошти, отримані ними від підприємницької діяльності і які витрачались на потреби сім'ї та на розвиток бізнесу, в тому числі і на покращення вищевказаного майна. Чоловіку довіряла, тому не вимагала від нього звіту на що конкретно витрачені гроші, знала, що на переоблаштування вищевказаних приміщень. З 2001 року вона займалась неофіційно підприємницькою діяльністю - роздрібною торгівлею, оформляла патенти на інших людей, а саме: Вінник, Шпирко та Олійник, бо не являється громадянкою України, а з 2004 року офіційно зареєстрована як приватний підприємець. Представник відповідача по первинному позову [PERSON] позов первинний визнав без поділу квартири в натурі, зустрічні позовні вимоги та обставини, викладені в зустрічному позові, підтримав. Крім того пояснив, що сторони під час шлюбу були приватними підприємцями, обоє отримували доходи від підприємницької діяльності, тому і майно, покращене та придбане за рахунок цих доходів є спільним майном подружжя. Згідно Акту про прийняття в експлуатацію приміщення по [ADDRESS], роботи закінчені в червні 2006 року, отже в період шлюбу. Сукупна вартість квартир до переобладнання становила 34523 грн., а в теперішній час - 1 млн. грн., тобто вартість істотно збільшилась в період шлюбу сторін. Покращувальні роботи по [ADDRESS] проводились у 2003 - 2004 роках, але розмежувати які до шлюбу сторін, а які - під час шлюбу не можливо без проектно-кошторисної документації, якої немає. Вихідні дані для проведення експертизи надані повні. В усіх трьох приміщеннях (по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]) [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність на правах дружини, не була орендарем цих приміщень, що свідчить про сумісну підприємницьку діяльність і спільний дохід. До того ж, договори на придбання вищепереліченого майна укладались між громадянами, а не суб'єктами підприємницької діяльності, тому не можна вважати це майно майном приватного підприємства. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу сумісного майна подружжя, які регулюються Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо майно було особистою власністю одного з подружжя, то, згідно зі статтею 62 СК, його можливо визнати спільною власністю подружжя в тому разі, коли за час шлюбу воно істотно збільшилося внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Одним із видів розпорядження власністю відповідно до ст. 320 ЦК України, є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Окремою формою підприємницької діяльності є підприємницька діяльність фізичних осіб. Жодних спеціальних умов чи обмежень використання фізичною особою, яка перебуває у шлюбі, свого майна для здійснення підприємницької діяльності законом не встановлено. Як зазначено у ч. 2 ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. На підставі цього положення, а також норм ст. ст. 57, 61 СК України слід дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Така практика відповідає також вимогам роз'ясненням Пленуму Верховного суду України, зокрема п.29 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, та не спростовується Посилання на рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України при вирішенні питання відносно правового режиму майна фізичної особи - підприємця, оскільки в цьому рішенні мова йде виключно про статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 1 грудня 2003 року (т. 1 а.с. 5). З договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року вбачається, що [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS], житловою площею 26,5 кв.м, загальною площею 46,2 кв. м. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано в ДКП «Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації» 21.04.2008 року (т. 1 а.с.218-219). З експлікації внутрішніх площ до плану жилого будинку вбачається що більярний зал 1 переобладнаний в магазин, бар 3 - у кладову, більярдні зали 4 і 5 у магазини відповдно 5 і 6, більярдна 9 - у магазин 10 і зроблена вбиральня 4, зміни зареєстровано 28 листопада 2008 року (а.і.с. 3), 18.02.2009 року зареєстровано наступні зміни магазин, вбиральня, кладова, загальною площею 48,0 кв.м. (а.і.с. 7) та складено Акт поточних змін де 17.12.2008 року зроблено запис, що квартира переобладнана під магазин, рішення № 356 (а.і.с. 10). З наведеного вбачається, що спірна квартира придбана та виведена із житлового фонду в період шлюбу сторін, отже є спільною сумісною власністю подружжя, тому за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину даного приміщення. Автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 2.5 TD», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 105235,20 грн., зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 7, 10 Автомобіль «DAEWOO Lanos 1.5 ЗНГ», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 55370 грн., зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.10.2011 року (т. 1 а.с. 8, 11). Суд вважає за доцільним розділити транспортні засоби у спосіб, який фактично склався між стронами по користуванню автомобілями: виділити в його особисту приватну власність автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 2.5 TD», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 105235,20 грн., зареєстрований за ним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль «DAEWOO Lanos 1.5 ЗНГ», д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER], вартістю 55370 грн., зареєстрованого за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.10.2011 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24950,60 грн. грошової компенсації за різницю в розмірі часток в майні, що виділяється. Згідно договору купівлі-продажу приміщення від 04 березня 1998 року гр. [PERSON] придбав у ПП «Фірми «Тандем» 1/25 частину приміщення за адресою: м. Ромни Сумської області, бульвар Шевченка 8, а саме: 1/2 частина приміщення 1-1 площею 12,1 кв.м, приміщення 1-4 площею 2,0 кв.м, приміщення 1-5 площею 2,1 кв. м, приміщення 1-6 площею 23,4 кв. м, приміщення 1-7 площею 71,5 кв. м, приміщення 1-12 площею 6,8 кв. м, загальною площею 117,9 кв.м (том 1 а.с.42). З Інвентарної справи № 90, [ADDRESS] вбачається, згідно Акту від 04.07.2002 року на 1-му поверсі будівлі у користуванні [PERSON] знаходяться кімнати з 3-1 по 3-8, 1/2 частина вестибюля,загальною площею 116,2 кв.м. (а.інв.с. 101). В технічних умовах на водопостачання об'єкта по бульвару Шевченка 8-а в м. Ромни кафе літнє від 25 липня 2001 року замовником зазначений ПП [PERSON] (а.с.131). Дозвіл ДІОПВПН на подачу напруги на ввідний пристрій та струмоприймачі № 340 від 4 червня 2002 року виданий ПП [PERSON] на приміщення по [ADDRESS], 8 в м.Ромнах (т.1 а.с. 169). Відповідно Акту поточних змін від 09.03.2004 року нерухоме майно, що належить [PERSON] без змін (а.інв.с. 124). В Акті техніка від 18.11.2004 року відображено, що [PERSON] відчужується 1/2 приміщення кімнати 1-1 пл. 12.1 кв.м, приміщення 1-4 пл. 2.0 кв.м. І 1-5 пл. 2.1 кв.м., загальна площа - 16.2 кв.м. (а.і.с. 142), в Акті від 23.11.2004 року відображено, що [PERSON] Відчужено ПП "Тандем" кімнату 1-7 площею 16,4 кв. м (а.і.с. 146) аналогічні відомості містяться в Акті техніка ДКП "Роменське МБТІ" від 09.02.2006 року. Майно сторони передали одна одній відповідно Акту прийому-передачі приміщень нерухомого майна від 16 березня 2006 року ( Інвентарна справа № 90, [ADDRESS], а.с. 179, 184, 208). З договору міни від 16 березня 2006 року вбачається, що гр. [PERSON] передав ПП «Фірма «Тандем» у власність належні йому 3/500 частини нерухомого майна, а ПП «Фірма «Тандем» взамін передало у власність 3/100 частини нерухомого майна під [ADDRESS] без грошової доплати. (том 1 а.с.162). 27 березня 2006 року [PERSON] зареєстроване право власності на отримане по договору майно (т. 1 а.с. 163). Згідно Акту конкретного користування [PERSON] у 2006 році використовувались: коридор 3-1, роздягальня 3-2, кабінет 3-3, зал 3-4, умивальник 3-5, кухня 3-6, кабінет 1-7, загальною площею 116,4 кв.м, що підтверджується також висновком від 03.05.2006 року (Інвентарна справа № 90, [ADDRESS], (а.інв.с. 231, 242). З договору про поділ майна від 12 жовтня 2006 року вбачається, що внаслідок поділу майна, яка є об'єктом спільної часткової власності, що складається із нежитлової будівлі цегляної А-3 і знаходиться в [ADDRESS], розміщене на земельній ділянці Роменської міської ради, у власність гр. [PERSON] переходить приміщення загальною площею 116,4 кв.м (том 1 а.с. 37-38). 19.06.2006 р. виконавчим комітетом Роменської міської ради в порядку заміни правовстановлюючих документів [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого його частка у праві власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] в м.Ромни становить 1/25 (т. 1 а.с. 166, 167, 168) та зареєстроване за гр. [PERSON] в державному комунальному підприємстві «Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації» відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 липня 2007 року в реєстровій книзі № 93, номер запису 901 за реєстраційним номером 17679214 (том 1 а.с. 39). Таким чином даний обмін не можна вважати істотним збільшенням майна, оскільки різниця між відчуженою і придбаною за правочином площею є незначною. Зі свідоцтва про державну реєстрацією фізичної особи-підприємця вбачається, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець з 27.09.2004 року (том 1 а.с. 199). У справі є висновок Роменської державної санепідемстанції на початок роботи кафе "Марія" (відділ по реалізації лікеро-горілчаних виробів) ПП [PERSON] за адресою [ADDRESS], виданий 12 листопада 2004 року, умови дії "постійно" (т. 1 а.с. 200). У 2008 - 2011 роках [PERSON] продовжувала підприємницьку діяльність, з якої отримувала значні прибутки, що вбачається зі звітів малого підприємництва - фізичної особи - платника податку (т. 1 а.с. 221 - 235). До Акту поточних змін внесено запис 10.08.2006 року, згідно якого в приміщеннях, що належать [PERSON] зроблено перепланування, зроблено окремий вихід на вулицю на ганок, що підтверджується ескізом змін (Інвентарна справа № 90, б-р [ADDRESS], а.с. 245, 249). При цьому суд не бере до уваги пояснення свідка [PERSON] про те, що ганок зробив Вовченко за свої кошти, оскільки дані показання свідка не підтверджуються наявними в справі письмовими доказами, а сам [PERSON] про це не пояснював. Враховуючи, викладене суд вважає, що дане поліпшення майна проводилось за рахунок спільних коштів подружжя, які являлись на цей час фізичними особами-підприємцями і здійснювали підприємницьку діяльність у вищевказаному приміщенні, однак таке поліпшення не є істотним. З договору оренди між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останній орендував приміщення по [ADDRESS] з 01.01.2002 року по 01.01.2007 року без орендної плати за умови утримання приміщення (т. 1 а.с. 154). Однак суд не приймає до уваги даний доказ, оскільки договір набраний на комп'ютері не містить ідентифікуючих даних за якими фактично можливо встановити дату його дійсного написання. Крім того, враховуючи родинні зв'язки [PERSON] з [PERSON], про що зазначено в самому договорі, а також те, що строк дії договору, а саме з 2002 року не узгоджуються з поясненнями самого [PERSON], який у суді пояснив, що приміщення здав у оренду після 2003 року. Крім того, в договорі йде мова саме про утримання приміщення, а не про ремонт приміщення за рахунок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що приміщення по [ADDRESS] купили в 1999 році за її кошти, оформили на сина [PERSON] до шлюбу сторін, приміщення було запущене, вони зробили там ремонт, має на увазі син, зробили барну стойку, потім приміщення здали в оренду, орендарі перефарбували стіни в усьому приміщенні, постелили ковралін, зробили туалет та умивальник, не знає точно, що ще робили, але знає, що з орендної плати ці кошти не відраховували. Заходила в кафе "[INFO]" по [ADDRESS] приблизно раз на місяць. Шпалери там зараз не того кольору, що були, але не може сказати чи це ті самі перефарбовані чи інші. Кухня була окремо, її потім переробили орендарі під туалет і раковину. Також був обмін між її сином [PERSON] та Вовченком внутрішніми приміщеннями, син віддав Вовченку свій вхід, а Вовченко зробив за це східці синові, оскільки на міці входу поставили стіну і східці залишились у Вовченка. Свідок [PERSON] пояснив, що сторони знає давно, [PERSON] Є його кумою, тому знає як відбувались події щодо спірного майна. Кафе по [ADDRESS] в 2000 році вже працювало. Там був хороший ремонт, барна стойка. Потім [PERSON] здав це приміщення в оренду, там були ігрові автомати і орендарі в 2012 році зробили ремонт, тобто застелили підлогу ковраліном. Більше не бачив, щоб щось робили. Лепніна на стелі залишилась стара, ремонт зробили орендарі косметичний, він суттєво нічим не відрізняється. Свідок [PERSON] пояснив, що в кафе по [ADDRESS] бував приблизно раз на місяць. З 2000 року там стояла барна стойка, на підлозі - плитка, поклеєні шпалери. Потім орендарі перекрасили шпалери у вишневий колір, зробили туалет. Свідок [PERSON] пояснив, що приміщення по [ADDRESS] було придбане позивачем до шлюбу, за його поясненнями, на кошти його матері [PERSON]. Він здійснював там деякі ремонтні роботи, тому знає, що після придбання відразу [PERSON] зробив там ремонт: обідрали стару краску, поштукатурили стіни та поклеїли шпалери, паркет замінили на плитку, стелю покрасили водоемульсіонною фарбою. Це було зроблено до кінця грудня 1999 року, бо 1 січня 2000 року було відкриття кафе. З того часу часто бував у кафе, бо забирав харчові відходи для худоби десь до 2008-2009 року, поки не закрилося кафе. На кухні стояло 2 плити, 2 мойки, бойлер та холодильника. Туалет був у коридорі між "Торговим рядом" і "Родником". Знає, що потім орендарями стіни були перефарбовані у вишневий колір. Зараз на місці кухні зроблений туалет та кладову, розділивши колишню кухню гіпсокартонною перегородкою. Пояснення вищевказаних свідків щодо оплати ремонтних робіт за рахунок особистих коштів орендарів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються іншими матеріалами справи, а самі свідки безпоседньо участі при домовленості [PERSON] з орендарями не приймали, навіть не назвали їх прізвищ. Таким чином, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, [PERSON] не надав доказів того, що ремонтні роботи у приміщенні по [ADDRESS] проводилась за рахунок особистих коштів орендарів. З наведеного судом встановлено, що в приміщенні по [ADDRESS] проводились ремонтні роботи у період перебування сторін у шлюбі за сумісні кошти, які на той час були приватними підприємцями, отримували доходи, отже мали право на частку одержаних доходів від діяльності один одного. З фототаблиці (а.с. 220) вбачається, що станом на 04.09.2003 року ремонт у приміщенні по [ADDRESS] вже існував, що визнала і відповідачка у судовому засіданні. З висновку експерта № 64 та фототаблиці до нього, письмового роз'яснення висновку № 64 вбачається, що в середині проведено косметичний ремонт, об'ємно-планувальні показники суттєво не відрізняються від об'єкта з поліпшеннями, вартість об'єкта нерухомого майна до поліпшень становила 529800 грн., внаслідок поліпшень збільшилась на 167700 грн. (т. 1 а.с. 95-116, т. 2 а.с. 22), тобто значно менше ніж на половину. З наведеного суд дійшов висновку, що ремонтні роботи, які проводились у вищевказаному нежитловому приміщенні, не свідчать про істотне збільшення його вартості внаслідок якого воно могло б бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки ні технічні, ні якісні характеристики зазначеного приміщення за час шлюбу сторін не змінились, при цьому судом також враховано, що поліпшення вносились за рахунок обох сторін, відповідно, частка грошових коштів, внесених [PERSON] у поліпшення, зменшується. Значних трудових затрат [PERSON] у поліпшенні приміщення судом також не встановлено, оскільки сторони визнали, що ремонтними роботами вона особисто не займалась у зв'язку з доглядом за дітьми. Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2003 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на кафе «[INFO]» А, загальною площею 283,7 кв.м (том 1 а.с. 27). Рішенням виконкому Роменської міської ради від 20 червня 2001 року № 267 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 269 кв.м ПП [PERSON] для розміщення літнього кафе по бульвару Шевченка [ADDRESS] та надано ПП [PERSON] земельну ділянку по бульвару Шевченка [ADDRESS] площею 220 кв.м в дострокову оренду терміном на 25 років, площею 49 кв.м в тимчасове користування на правах оренди терміном на 5 років (том 1 а.с.126). З договору оренди земельної ділянки від 22 січня 2002 року вбачається, що Орендодавець, Роменська міська рада, на підставі Рішення Роменської міської ради № 262 від 20.06.2001 р. передав, а Орендар - ПП [PERSON] прийняв в платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с 127). Робочий проект літнього кафе по [ADDRESS], розроблений на замовлення ПП [PERSON], затверджений 15 листопада 2003 року, в якому вказано основні характеристики об'єкта метало-пластикове покриття над літнім кафе "Джерело", характеристик земельної ділянки - площадка 269,2 кв.м передбачав внутрішнє і зовнішнє здоблення, вікна пластикові двойний склопакет, облаштування тамбуру центрального входу (том 1 а.с.170-192). З копії Книги № 1 обліку доходів і витрат, які ведуть громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року вбачається, що після 01.01.2008 року [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] (т. 1 а.с. 203). У 2008 - 2011 роках [PERSON] продовжувала підприємницьку діяльність, з якої отримувала значні прибутки, що вбачається зі звітів малого підприємництва - фізичної особи - платника податку (т. 1 а.с. 221 - 235). Свідок [PERSON] пояснила, що спочатку по б-ру Шевченка, 6 б була літня площадка, а вони, має на увазі свого сина, відкрили літнє кафе. В 2003 році над площадкою зробили дах і постеклили стіни, а в 2004 році заклали цеглою не демонтуючи скла. Гроші на кришу вона давала і "на все". Допомагала їм, бо [PERSON] з дитиною вже жила з її сином [PERSON], але [PERSON] ніде не працювала. Підприємницькою діяльністю невістка почала займатись у 2004 році. Скільки давала грошей на покрівлю та стіни сказати не може, не рахувала. Після того, як "[INFO]" здали в оренду, наймач зробив пластикову перегородку там. Зараз здійснюється будівництво нової споруди. Там усе позичене, збирались брати кредит на будівництво, син. Літній майданчик був зареєстрований в МБТІ, а в 2008 році робили повторну інвентаризацію, бо самовільно закрили вікна. Свідок [PERSON] пояснила, що до недавнього часу працювала начальником інспекції Архітектурно-будівельного контролю, тому знає як переобладнувалось спірне майно. В 2002-2003 роках по [ADDRESS] був літній майданчик і металева огорожа, яку потім застеклили, накрили дах, згідно проекту в 2003 році. Під час реконструції у 2004 році заклали скляні стіни (передню і бокову) цеглою не демонтуючи їх, це вже було самочинне будівництво, яке і на даний час не узаконено у зв'язку з тим, що спотворює зовнішній вигляд вулиці. Знає, бо контролювала це будівництво. Також там робились ремонтні роботи в середині - розширювалась площа шляхом знесення перегородок. Свідок [PERSON] пояснив, що в 2001 року було літнє кафе "[INFO]" перед яким був майданчик, огороджений низьким залізним парканчиком. В 2003 році вже стояли стовпи, між ними скляні стіни і зверху - дах. Стін скляних було дві і дві цегляних. В 2004 році заклали скляні стіни цеглою по існуючим стовпам, при цьому скляні стіни не руйнували. З того часу в кафе "[INFO]" ніяких робіт не проводилось. Позаду літнього кафе будується нова споруда. Ранньою весною 2013 року під неї вирили котлован. Свідок [PERSON] пояснив, що в 2000 року було літнє кафе "[INFO]" перед яким був майданчик, огорожений низьким залізним парканчиком. В кафе була невеличка кухня. В 2003 році вже стояли стовпи, між ними скляні стіни і зверху - дах. Стін скляних було дві і дві цегляних, в 2004 році скляні стіни між стовпами, на яких тримався дах, заклали цеглою. Після цього там нічого не робили. Свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення. При цьому пояснив, що брав участь у будівельних роботах по переобладнанню кафе, тому знає, коли що будувалось. Після 2004 року в середині кафе [PERSON] ніяких ремонтних робіт не проводив, туалет був на вулиці окремо. Свідок [PERSON] пояснила, що працює техніком Роменського МБТІ. В травні 2002 року звернувся [PERSON] з приводу проведення інвентаризації приміщення 42,2 кв. м та майданчика 206,6 кв.м., що і було зроблено. Після цього, Рішенням виконкому 31 жовтня 2002 року був затверджений Акт приймання в експлуатацію будівлі, оскільки літній майданчик за вимогами законодавства в експлуатацію не здається. Крім того, є прибудова 28,8 кв.м, яка самочинна, вона відображена в техдокументації, відмітки про те, що самочинна немає, але і дозвільних документів немає. В 2003 році, коли видавалось свідоцтво на право власності, не переміряли, оскільки не було звернення. Обміри велися по внутрішнім площадям, а свідоцтво про право власності видано на 283,7 кв. м, оскільки міряли по зовнішній площі будівлю і майданчик, тому така різниця, а будівлі площею 283,7 кв.м. не було. Свідоцтво видавалось з урахуванням будівлі і майданчика. Звернувся позивач тільки в 2008 році, тоді було встановлено техніком, що побудовано кафе на місці літнього майданчика, виготовлена технічна документація, але дозвільні документи на нього відсутні, площа після перебудови становила 265,4кв.м. По МБТІ воно проходить я самочинне будівництво, оскільки на нього немає дозвільних документів, хоча і відмітки в інвентарній справі про те, що будівництво самочинне також немає. Оформлення документів проводиться після звернення, а не після фактичного побудування. Показання свідків про те, що роботи, які вони перелічували, були виконані в 2003 році суд не приймає до уваги, враховуючи, що минуло багато часу від подій про які вони повідомляли, крім того їх пояснення не узгоджуються з матеріалами Інвентарної справи на нежиле приміщення по [ADDRESS] в м.Ромни. Зокрема з Акту поточних змін вбачається, що станом на 05.06.2003 року змін не було, а станом на 03.04.2008 року літній майданчик знесено, на тому місці побудовано кафе та прибудову літ "а" (а.і.с. 9), площею 28.8 кв.м. (а.і.с. 3). Згідно внесених у Експлікацію внутрішніх площ змін від 03.04.2008 року на місці бар-стійки, кладової та кухні - майданчик, на місці кафе-бару, кладових 3, 4 - торгівельний зал, загальна площа 265,4 кв.м. (а.і.с. 5). Земельна ділянка по [ADDRESS] надана ПП [PERSON] в довгострокову оренду рішенням виконкому Роменської міської ради від 20 червня 2001 року № 262 (а.і.с. 17). Сторони зареєстрували шлюб 1 грудня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1 а.с. 5). З наведеного судом встановлено, що в приміщенні по б-ру Шевченка, 6 -б проводились ремонтні роботи та переобладнання у період перебування сторін у шлюбі за сумісні кошти, які на той час були приватними підприємцями, отримували доходи, отже мали право на частку одержаних доходів від діяльності один одного. При цьому судом не встановлено, що вони є самочинним будівництвом, оскільки в інвентарній справі на дане нежиле приміщення такі відомості відсутні. З висновку експерта № 64 та фототаблиці до нього, вбачається, що вартість об'єкта нерухомого майна до поліпшень становила 451800 грн, внаслідок поліпшень збільшилась на 179300 грн. (т. 1 а.с. 95-116), тобто значно менше ніж на половину. З наведеного суд дійшов висновку, що ремонтні роботи, які проводились у вищевказаному нежитловому приміщенні, не свідчать про істотне збільшення його вартості внаслідок якого воно могло б бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, при цьому судом також враховано, що поліпшення вносились за рахунок обох сторін, відповідно, частка грошових коштів, внесених [PERSON] у поліпшення, зменшується. Значних трудових затрат [PERSON] у поліпшенні приміщення судом також не встановлено, оскільки сторони визнали, що ремонтними роботами вона особисто не займалась. В справі є копія титульної сторінки Робочого проекту реконструкції магазину з двоповерховою добудовою по б-ру Шевченка, 6 Б в м.Ромни за 2012 рік та Декларація про початок виконання будівельних робіт, виготовлена на замовлення ФОП [PERSON], зареєстрована в інспекції ДАБК у Сумській області 07.03.2012 р., та відповідно до робочого проекту реконструкції магазину з двоповерховою добудовою, виконаного у 2012 р. ПП «Комунсервіс А» (т. 1 а.с. 81, 82-84). Тобто будівництво за вказаною адресою ведеться не в порядку створення нового об'єкта нерухомого майна, а в порядку реконструкції майна, яке належить [PERSON] як суб'єкту підприємницької діяльності, що вбачається з режиму використання майна. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Грошова оцінка об'єкту незавершеного будівництва не визначена, тому не може бути включена до поділу, до того ж вимога про визнання об'єктом спільної сумісної власності об'єкту незавершеного будівництва по [ADDRESS] не заявлена. [ADDRESS] З договору купівлі-продажу від 01 жовтня 1999 року вбачається, що [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.144). З договору купівлі-продажу від 27 листопада 2001 року вбачається, що [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.146). 04 травня 2001 року СДПЧ-9 по охороні м. Ромни надано дозвіл № 996 ПП [PERSON] надано дозвіл на початок роботи, оренди до 04.05.2002 рку та 06 листопада 2001 року Роменською районною державною санітарно-епідеміологічною станцією надано висновок ПП [PERSON] на початок роботи більярдного залу в м. Ромни по [ADDRESS] (а.с.152-153). З договору купівлі-продажу від 02 липня 2002 року вбачається, що [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.145). Рішенням виконкому Роменської міської ради від 20.03.2002 року № 104 [PERSON] дозволено проектування та переобладнання житлової квартири [ADDRESS] зал (том 1 а.с.148). З договору купівлі-продажу від 03 грудня 2002 року вбачається, що [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с.147). Рішенням виконкому Роменської міської ради від 24 січня 2002 року № 39 ПП [PERSON] надано в тимчасове користування на правах оренди терміном на 5 років земельні ділянки із земель міської ради для комерційних цілей по [ADDRESS], для обслуговування більярдного залу площею 87 кв.м (т. 1 а.с. 158). З копії проекту вбачається, що переобладнання квартир [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в буд.[ADDRESS] запроектовано в квітні 2003 року (а.с. 159). Свідок [PERSON] пояснила, що всі квартири придбані за кошти, які вона заробила на Півночі, але оформляли їх на сина. Першу квартиру купили у [PERSON] за 1,5 тис. доларів США. Там знесли перегородки, зробили туалет і барну стойку, проектні роботи виготовляв Зінченко. Другу квартиру купили у Соколових 2 липня 2001 року приблизно за таку ж ціну. З неї пробили прохід у першу квартиру, поставили там більярдний стіл. 27 листопада 2002 року придбали у Коляди третю квартиру також за 1500 дол. США, розвалили перегородки та поставили більярдні столи. Останню двокімнатну квартиру 3 грудня 2002 року купили у Антоненко. Ремонт зробили в усіх картирах протягом місяця після придбання останньої квартири, тобто ще до реєстрації шлюбу сторін, а Акт прийомки зробили в 2006 році на увесь об'єкт, бо хотіли купити ще п'яту квартиру, тому і не здавали документи в МБТІ. У цьому кафе "Більярдний зал" з 2007 року здійснював підприємницьку діяльність її співмешканець [PERSON] на правах орендаря. Вона орендувала приміщення у сина [PERSON] і здавала їх у суборенду. Потім орендар [PERSON] і вона в квартирах [NUMBER] і [NUMBER] поміняли стелі, зробили перебудову приміщення в три окремих магазини. [PERSON] підприємницької діяльності у цьому приміщенні не здійснювала, в ремонт коштів не вкладала. Свідок [PERSON] пояснила, що в листопаді-грудні 2003 року до неї звернулась [PERSON] з питанням щодо здачі в експлуатацію приміщення по [ADDRESS]. Взяла перелік документів, необхідних для цього, а фактично приміщення було здане в експлуатацію через 1,5 - 2 роки після цього, хоча його експлуатували не здавши офіційно. Строку за який потрібно зібрати документи законодавчо не встановлено. В дозволі було написано, що забудовником є [PERSON] [PERSON] давали дозвіл на проектування четвертої квартири. Відповідно проектної схеми, роботи у кв. [NUMBER] були виконані в травні 2003 року - червні 2004 року. Дата закінчення робіт вказується зі слів забудовника. Свідок [PERSON] пояснив, що всі чотири квартири по [ADDRESS] куплені ще до 2003 року. [PERSON] в той час розповідав, що купила його мати [PERSON] за свої гроші, а оформили на нього. Мати там постійно була. В 2003 році вже функціоувало кафе "Більярдний зал", пам'ятає, бо ,приблизно раз на місяць, ходив туди грати. У 4-й квартирі, яка була куплена останньою, стояв стіл "Американка". В теперішній час приміщення переобладнали в три окремі магазини. Спочатку позакладали двері між квартирами, а що далі - не знає. В одному з приміщень, де взуттєвий магазин орендарями переклеєні шпалери, перефарбовані стіни та зроблені полиці - косметичний ремонт. Звертав увагу, бо це його конкуренти. Ремонт від того, що був у більярдному залі не дуже відрізняється. [PERSON] підприємницькою діяльністю у цьому приміщенні не займалась. Свідок [PERSON] пояснив, що всі чотири квартири по [ADDRESS], були придбані ще до шлюбу, за поясненнями [PERSON], на кошти його матері [PERSON]. Першу квартиру у першому під'їзді придбали приблизно у 1999 році, там демонтували перегородки, поклеїли шпалери і постелили ковралін, у 2001 році купили ще дві квартири, там також демонтували перегородки, поклеїли шпалери, положили плитку і ковралін. Стелі робили в стилі "Армстронг" з плиток з пресованого паперу. Прорубали проходи між квартирами та поставили більярдні столи. Останню квартиру, четверту, купили в кінці 2002 року. В 2003 році більярд вже функціонував. Коли робили ремонт, заходив туди близько 3-х разів, увесь час, і при ремонті, і потім, як більярдний зал працював, там була мати позивача [PERSON], коли він перетягував сукно на столах, то вона з ним розраховувалась, виходячи з цього зробив висновок, що вона здійснювала там підприємницьку діяльність і переобладнання робилося за її кошти. Свідок [PERSON] пояснив, що в 2003 році за зверненням [PERSON] він робив допроектування приміщення по [ADDRESS] в м.Ромни. На той час уже функціонував більярдний зал, але була докуплена ще одна квртира. Тоді були жорсткі вимоги до проектування, без техумов не мали права виготовлювати проект, тому були і техумови і Акт обстеження. Без дозволу на переобладнання його б не зробили. При особистому обстеженні вищевказаного приміщення бачив, що в приміщенні була вентиляція, туалет, більярдні столи, в приєднаній квартирі зробили вентиляцію, поставили один більярдний стіл, закрили один пройом, бо був не потрібен, а інший прорубали в несучій стіні, щоб з'єднати з приміщенням більярду, зробили підвісну стелю "Армстронг", поклеїли шпалери та застелили ковралін, всі ці роботи зайняли приблизно місяць. Електрика, водопостачання і газ на час проведення перепланування вже були. Раз на місяць відповідно до посадових обов'язків здійснював технічний нагляд за виконанням проекту, вівся відповідний журнал, але його термін зберігання 5 років, тому журнала вже немає, та як і договора із замовником, бо дрібні проекти не зберігаються, але складали смету на проектні роботи, які [PERSON] у 2003 році оплачував через банк. Після проведення ремонтних робіт, за заявою замовника робиться ДАБК комісійне обстеження і тільки потім приймається в експлуатацію. Коли здійснювалось приєднання четвертої квартири [PERSON] казав йому, що збирається придбати ще одну квартиру, розмовляли, бо [PERSON] був його постійним клієнтом, він виготовляв проекти на весь більярдний зал. З інвентарної справи на не жиле приміщення по [ADDRESS] (2, 3, 4) вбачається, що в Акті поточних змін, згідно запису від 27.07.2000 року в кв. [NUMBER] поточних змін немає; згідно запису від 22.12.2005 року квартири [NUMBER], [NUMBER], 3, 4 переобладнано під більярдну; згідно запису від 28.11.2008 року в кімнаті [NUMBER] побудовано вбиральню, прорізано і пробито вікна і двері, побудовано 2 ганки (а.і.с. 21). Рішенням виконкому Роменської міської ради від 14.05.2005 року № 401 затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого більярдного залу гр. [PERSON], загальною площею 163,7 кв.м. (а.і.с. 47). З Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію від 12.12.2005 року вбачається, що реконструйований більярдний зал по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію, серед членів комісії зазначені начальник інспекції ДАБК [PERSON], автор проекту [PERSON], виконано загальнобудівельні, спеціальні, опоряджувальні роботи, роботи з благоустрою, початок робіт 05.2003 року, закінчення обіт 06.2004 року (а.і.с. 48-50). Згідно висновку експерта № 64 та фототаблиці до нього від 21 листопада 2013 року, письмового роз'яснення висновку № 64, нежитлові приміщення, розташовані на 1 поверсі житлового п'ятиповерхового будинку складаються з 3 окремих блоків (магазинів) 43,9/45,4/74 кв. м, з окремими санвузлами та входами з вулиці. Раніше це були житлові квартири. Вікна металопластикові з ролетами, вхідні двері броньовані. Загальний стан об'єкта віднесено до 3 категорії «Проведено косметичний ремонт» (том 1 а.с.109, т. 2 а.с. 22). Вартість поліпшень експертизою не визначалась, визначена лише ціна об'єкту після поліпшень, при цьому вказано, що були три окремі квартири, в той час як судом встановлено, що на час укладення сторонами шлюбу, тобто станом на 1 грудня 2003 році більярдний зал вже функціонував. Отже судом не може бути прийнятий до уваги висновок експерта в цій частині, до того ж вихідні дані для проведення експертизи надані представником позивачки, в той час як в судовому засіданні позивачка не змогла конкретно пояснити які роботи і в який час проводились у даному приміщенні. До того ж не можна визнати істотним збільшенням вартості вбудованого нежилого приміщення, більярдний зал, загальною площею 163,7 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS], ринкова вартість якого становить згідно висновку експерта ТОВ «Суми-Експерт МС» № 21 від 26 травня 2014 р. становить 1 583 800 грн., збільшення вартості внаслідок перебудови становить 533 100 грн., частка [PERSON] у збільшенні вартості вказаної нежитлової будівлі, на яку вона претендує, становить 266 550 грн. (533 100:2=266 550), що у порівнянні з ринковою вартістю вказаного нежитлового приміщення (1 583 800 грн.) не може вважатись істотним збільшенням вартості, яке могло б бути підставою визнання його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Значних трудових затрат [PERSON] у поліпшенні приміщення судом також не встановлено, оскільки сама позивачка пояснила, що особисто ремонтними роботами не займалась. В той же час [PERSON] не надано доказів щодо переобладнання даного приміщення за рахунок особистих коштів орендарів, оскільки пояснення свідків суд вважає недостатнім доказом для підтвердження даної обставини. [PERSON] також не надала доказів, щодо здійснення нею особисто підприємницької діяльності по [ADDRESS] в м.Ромни, оскільки зі звітів малого підприємництва - фізичної особи - платника податку не можна встановити за якою адресою [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність, в той час як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували зворотнє. Пояснення даних свідків суд не ставить під сумнів, оскільки вони узгоджуються з поясненнями [PERSON], не спростовуються матеріалами справи, підстав обмовляти [PERSON] свідками - не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1764 грн. 13 коп. сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved