Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач КП КМР "Тепломережі" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП КМР "Тепломережі" заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 6512,39 грн. та сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 1762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] має заборгованість за період з лютого 2003 року по грудень 2017 року на суму 6512,39 грн. за послуги централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Про це свідчить виписка з особового рахунку. Квартира відповідача в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. 27.03.2018 року представником відповідача - адвокатом [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, що отриманий позивачем 27.03.2018 року, згідно якого відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог, вказує , що позивач просить стягнути заборгованість поза межами встановленого строку позовної давності, просить відмовити в задоволенні позову та стягнути заборгованість з відповідача в межах строків позовної давності за період з 01.02.2015 року по 01.02.2018 року в сумі 1604,73 грн. Від представника позивача Миткалик Є.В. 03.04.2018 року надійшла відповідь на відзив , в якому він заперечує проти застосування позовної давності посилаючись на відсутність механізму списання заборгованості за теплопостачання за минулі періоди.. В судовому засіданні представник позивача - Миткалик Є.В., який діє на підставі довіреності від 18.10.2017 року , підтримав доводи, викладені в позовній заяві та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання з лютого 2003 року по грудень 2017 року в розмірі 6512,39 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Вважає посилання на застосування строків позовної давності представником відповідача необґрунтованими, оскільки на їх підприємстві відсутній механізм списання боргів за минулі роки. Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 20.12.2017 року, просить застосувати до вимог позивача строки позовної давності , борг в межах якого за період з лютого 2015 року складає 1604,73 грн. та судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Суд, заслухав представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка про склад родини відповідача [PERSON] № 1/2787 від 26.01.2018 року (а.с.7) та виписка з особового рахунку 262739 за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-19) Основним предметом діяльності КП КМР «Тепломережі» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.10-17). На виконання статутної мети підприємство в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в вищезазначеному житловому будинку, на забезпечення їх здоров'я та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає право на житло, здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до будинку за адресою: [ADDRESS] , де знаходиться квартира відповідача, яка входить до невід'ємної частини системи опалення будинку. Зі сторони відповідачів на адресу КП КМР «Тепломережі» відмови від послуг з надання теплової енергії не надходило, іншого джерела отримання теплової енергії відповідачі не обирали, доказів про укладення договорів про надання теплої енергії з іншими установами не надавали. Як вбачається з виписки по особистому рахунку 262739 від 26.01.2018 року (а.с. 8-9), з лютого 2003 року по грудень 2017 року споживач [PERSON] має заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 6512,39 грн. Як встановлено судом, відповідач не здійснювала повну оплату послуг з централізованого теплопостання зазначеної квартири у період з лютого 2003 року по грудень 2017 року включно, її заборгованість перед КП КМР "Тепломережі" обрахована позивачем в сумі 6512,39 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку 262739 по розрахункам за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24 червня 2004 року N1875-IV "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з ч.ч.1-3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пп.1,2 ч.1 ст.14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Цим же Законом визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст.ст.5-7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до підп.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28 Закону України від 21 травня 1997 року N280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності. Крім того відповідно до ст. 4 Закону України від 3 грудня 1990 року N507-XII "Про ціни і ціноутворення" Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п.4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Для приміщень у житловому будинку, які не використовуються як житлові застосовується тариф для інших споживачів. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції," виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Заявлене представником відповідача [PERSON] клопотання про застосування строків позовної давності до пред'явленої суми заборгованості, суд вважає обґрунтованим виходячи з наступного. Як вбачається з виписки по особистому рахунку 262739 3 від 26.01.2018 року (а.с. 8-9), у період з лютого 2003 року по грудень 2017 року відповідач здійснювала не щомісячні періодичні платежі в сумах від 20 до 400 грн. на місяць. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки, позивачем суду не надано доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за межами строку позовної давності, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості починаючи з моменту звернення позивача до суду із позовною заявою , тобто з 01 лютого 2015 року по грудень 2017 року включно, що становитиме 1604грн.73 коп. (6512,39 грн. - 4907,66 грн. = 1604,73 грн.) З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за послуги з теплопостачання до квартири за адресою:Дніпропетровська область, м. Кам'янське, б -р Будівельників, б.30. кв.119 , у період з 01.02.2015 року по грудень 2017 включно в розмірі 1604,73 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial