Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився та надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заперечення проти позову, в яких посилається на те, що термін дії договору між сторонами не закінчився, оскільки відповідачка в повному обсязі за договором не розрахувалася. Вважає, що банк правомірно звернувся за вчиненням виконавчого напису і надав приватному нотаріусу всі необхідні документи. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з`явився. Письмові пояснення не надав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився. Позов заявлений з тих підстав, що позивачка не укладала будь-яких договорів з відповідачем, відповідач звернувся до нотаріусу поза межами трирічного строку, правовідносини між сторонами мають спірний характер. 24 січня 2020 року судом витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. завірену копію нотаріальної справи за виконавчим написом від 31 жовтня 2017 року зареєстрованим в реєстрі за №17393. 24 січня 2020 року судом винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що 09 січня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ „ПриватБанк" було укладено кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] було надано строковий кредит в сумі 2568 гривень на строк з 09 січня 2008 року по 08 січня 2010 року, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 93 гривні 73 копійки, та одноразової винагороди за давання фінансового інструменту в сумі 428 гривень. 11 жовтня 2017 року представник ПАТ Комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швеця Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору від 09 січня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ „ПриватБанк" для стягнення боргу частинами за кредитним договором , а саме 22769 гривень 74 копійки, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8562 гривні 97 копійок, нарахованих відсотків у розмірі 4965 гривень 07 копійок, пені у розмірі 7681 гривня 24 копійки, заборгованості по штрафах (фіксована частина) у розмірі 500 гривень та заборгованості по штрафах (відсоток від суми заборгованості ) у розмірі 1060 гривень 46 копійок. До заяви було додано копію анкети [PERSON] , копію заяви позивальника [PERSON] , розрахунок заборгованості за договором від 09.01.2008 року між ПриватБанком і [PERSON] станом на 31 травня 2015 року. 31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис яким пропонує стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь ПАТ Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" з [PERSON] за кредитним договором від 09.01.2008 року в сумі 22769 гривень 74 копійки. Строк за який проводить стягнення 3536 днів, а саме з 09.01.2008 року по 14.09.2017 року. 30 січня 2018 року головним державним виконавцем Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Холявчуком А.І. було відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Вказані обставини стверджуються копією виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року, копією заяви представника ПАТ Комерційни банк „ПриватБанк" від 11.10.2017 року, копією анкети [PERSON] , копією заяви позивальника [PERSON] , копією розрахунку заборгованості за договором від 09.01.2008 року між ПриватБанком і [PERSON] станом на 31 травня 2015 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином між сторонами склалися кредитні правовідносини. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України „Про нотаріат" належить до компетенції нотаріусів. При цьому, законодавець визначив, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною першою статті 88 Закону України „Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ „Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною першою статті 87 Закону України „Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України „Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (1172-99-п) (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (z0282-12) (в редакції чинній станом на 20.02.2017 року - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Судом встановлено, і цей факт відповідачем не заперечувався, що кредитний договір від 09.01.2008 року між сторонами нотаріально не посвідчувався, що виключає надання відповідачем оригіналу такого договору нотаріусу. А тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Отже, станом на 31.10.2018 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій інших договорів (укладених в простій письмовій формі) чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд звертає увагу на те, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (ч.1 ст.88 Закону України „Про нотаріат" та пункт 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296\\5 від 22.02.2012 року). Пунктом 3.4. вказаного вище Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з оспорюваного Позивачем виконавчого напису виданого 31.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., стягнення заборгованості проводиться за період з 09.01.2008 року по 14.09.2017 року. Згідно до заяви позичальника, яка була надана представником банку нотаріусу у якості кредитного договору, повернення кредиту мало відбутися в строк до 08 січня 2010 року. Отже нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було враховано, що право вимоги у стягувача виникає з моменту невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений строк, а тому невірно застосовано норми статті 88 Закону України „Про нотаріат". Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Зокрема, що представником позивача доведено, що представником банку нотаріусу не були подані документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також , що виконавчий напис було вчинено після того як з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Позивачка та її представник не надали суду доказів, які б підтверджували, що між позивачкою та відповідачем у 2008 році не укладався кредитний договір. Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1152 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст.ст. 16,18,ЦК України, статті 34,87,88 Закону України „Про нотаріат", п.п.1.1., 1.2., 3.2., 3.4, 3.5 глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року,

Outcome: partial