Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

30 квітня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Бібліотека вина" до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 16 лютого 2021 року у магазині-барі ТОВ "Бібліотека вина" відповідачем було придбано товар (алкогольні напої) на суму 7 960,00 грн. Дані алкогольні напої були спожиті відповідачем на місці, проте їх вартість оплачена не була. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість спожитого товару у сумі 7 960, 00 грн., інфляційні витрати у розмірі 135, 32 грн. та проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі 45, 14 грн., а всього - 8 140, 46 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2021 року цивільну справу № 753/8858/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 07 травня 2021 року. 31 травня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 3 серпня 2021 року. У судове засіданні 3 серпня 2021 року з`явився відповідач, представник позивача не з`явився, судом було відкладено розгляд справи на 18 жовтня 2021 року через відсутність підтвердження належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи. У судовому засіданні 18 жовтня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, вказав, що відповідач не хотів сплачувати кошти за чеком за вжиті алкогольні напої, вказав, що у нього немає грошей та не заперечував проти виклику працівників поліції. Працівники поліції відібрали пояснення у відповідача коли приїхали, кримінальна справа не порушувалась. Оскільки відповідач не захотів у добровільному порядку сплатити кошти за алкогольні напої, позивач був змушений звернутись до суду. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що це була дегустація алкогольних напоїв, його ніхто не попереджував, що за це треба платити. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. За клопотанням представника позивача у справі було оголошено перерву для виклику свідка до 1 грудня 2021 року. У судовому засіданні 1 грудня 2021 року представник позивача вказав, що не може забезпечити явку свідка у судове засідання, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не може з`явитись до суду. Провести засідання за допомогою системи "EasyCon" не виявляється можливим, через відсутність у свідка ключа ЕЦП. Учасниками справи були надані додаткові пояснення щодо заявлених вимог. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 лютого 2021 року [PERSON] (відповідач) у магазині-барі ТОВ «Бібліотека вина» за адресою: [ADDRESS] придбав та спожив на місці алкогольні напої на розлив на загальну суму 7960 грн, які зазначені у чеку від 16 лютого 2021 року № 2-988 та відмовився сплачувати вартість спожитих напоїв. Відповідно до договору оренди приміщень від 14 серпня 2020 року № 227/2020/1/ДО, укладений між ТОВ «Перший універмаг» та ТОВ «Бібліотека вина» орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення для мети дозволеного використання на умовах, передбачених договором (а.с. 6-8) Згідно із додатку № 1 до договору оренди приміщень від 14 серпня 2020 року № 227/2020/1/ДО орендар орендує приміщення на 6 поверсі, номер 6.52-1.2., строк оренди 12 місяців, дата відкриття приміщення не пізніше 15 жовтня 2020 року, асортимент: алкогольні напої, торгова марка Glenfiddich (а.с.9). 9 листопада 2020 року ТОВ «Бібліотека вина» отримала ліцензію строком на 1 рік на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Місце здійснення торгівельної діяльності: [ADDRESS] (магазин-бар) (а.с. 11). Згідно із товарного чеку від 16 лютого 2021 року № 2-988 [PERSON] були вжиті алкогольні напої (віскі) загальною кількістю 7 позицій по 50мл на загальну суму 7960 грн. (а.с. 15). Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував факту перебування 16 лютого 2020 року у вказаному магазині-барі за адресою: [ADDRESS] , не заперечував факту вживання алкогольних напоїв у кількості та за найменуваннями, що зазначені у товарному чеку. В той же час відповідач вказував, що то була саме дегустація, і ніхто не попереджав його, що за неї необхідно платити. Як вбачається із довідки, складеної ДОП ВП 3 4 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, 16 лютого 2021 року до відділку поліції надійшло звернення [PERSON] про те, що клієнт на ім`я [PERSON] , відмовляється платити кошти за замовлені алкогольні напої в магазині-барі за адресою: [ADDRESS] . Вказана заява була зареєстрована у журналі за номером 9730. Під час вивчення СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві вказаних матеріалів, встановлено відсутність підстав для внесення інформації до ЄРДР. При цьому з довідки вбачається, що [PERSON] був опитаний працівниками поліції та надав пояснення, що його запросили на дегустацію алкогольних напоїв, після чого пред`явили рахунок до сплати на загальну суму 7960 грн, проте він відмовився його сплачувати, через відсутність коштів. В ході відпрацювання матеріалів справи виникла необхідність в отриманні додаткових пояснень від [PERSON] , проте телефони за відомими працівникам поліції номерам 0939079593 та 0683697372 були вимкнені. Згідно статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 699 ЦК України визначено, що пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу. Як вбачається з меню магазину-бару, копія якого долучена до матеріалів справи, в ньому викладено ассортимент товару, кількість, яку можна придбати та вартість такого товару (13-14). Придбавши та споживши товар у магазині-барі, відповідач [PERSON] прийняв умови публічного договору. Статтею 706 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина друга статті 692 ЦК). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтями 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано суду жодних доказів, відповідно до приписів ЦПК України на спростування вимог позивача, зазначено лише, що то була дегустація алкогольних напоїв. При цьому відповідачем окрім його слів жодних доказів (фото/відео з магазину-бару, з якого б можна було встановити наявність повідомлення чи об`яви про те, що проводиться дегустація і на неї запрошуються всі бажаючи, свідків, які б підтвердили слова відповідача щодо проведення в магазині-барі саме дегустації тощо) суду надано не було. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Відповідачем не подавалось суду клопотання та не надавалась згода на допит його у справі як свідка, з метою підтвердження його пояснень. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані, а отже порушені права позивача підлягають судовому захисту. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених вимог, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, не заперечував факт вживання 16 лютого 2021 року у магазині-барі за адресою: [ADDRESS] вказаних у позовній заяві та товарному чеку алкогольних напоїв у відповідній кількості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву в частині стягнення суми 7960 грн. необхідно задовольнити. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення сплати суми 7960 грн. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних наданий позивачем, період за який він здійснений, приймає вказаний розрахунок до уваги, як арифметично вірний та обґрунтований. А отже вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 135,32 грн та 3% річних в розмірі 45,14 грн. підлягають задоволенню. З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved