Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

19 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 26391, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № ID8056836 від 9 грудня 2020 року. На підставі вказаного виконавчого напису 6 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем було відкрито виконавче провадження № 67068149. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис був вчинений без дотримання вимог п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме зазначені у виконавчому написі суми не є безспірними. Також, вказаний виконавчий напис було здійснено не на оригіналі договору у вигляді електронного документа, а на його копії виготовленій у письмовій формі. 3 листопада 2021 року позивач надала до суду заяву про зміну підстав позову, в якій вказала, що повністю підтримує свої позовні вимоги, разом з тим вважає за необхідне доповнити подану позовну заяву наступним. Оскільки у судовому порядку постанову Кабінету міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", нотаріальний напис № 26391 не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом вимог ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" та Переліку документів. Також, позивач просить стягнути із відповідача на її користь судові витрати, що складаються із судового збору та оплати правової допомоги адвоката. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 26391 вчиненого 10 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем. Ухвалою від 21 жовтня 2021 року позов забезпечено шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом до набрання законної сили судовим рішенням ухваленим за наслідками вирішення даного позову. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву. Відповідач та треті особи у встановлений законом строк відзиву, заяв чи клопотань до суду не подали. При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович надав копії виконавчого напису, а також документів, на підставі яких його було вчинено. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 10 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26391, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Інстафінанс" заборгованості за кредитним договором № ID8056836 від 9 грудня 2020 року за період з 1 січня 2021 року по 6 серпня 2021 року в загальній сумі 40 520 грн, з якої: 11 000 грн. - заборгованість з тіла кредиту; 28 870 грн. заборгованості за несплаченими відсотками; 650 грн. - плата за вчинення нотаріального напису. 6 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем відкрито виконавче провадження № 67068149 з виконання вищевказаного виконавчого напису. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із ст. 88 Закону України "Про нотаріат" вбачається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Із вищевказаного вбачається, що виконавчий напис було вчинено 10 вересня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в справі №826/20084/14. Укладений договір № ID8056836 від 9 грудня 2020 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом установлено, що позивач заперечує суму заборгованості, посилається на те, що відповідно до п. 2.2, 2.3, 2.5 Договору та Додатку № 1 "Графік розрахунків" позивачу було надано кредит в сумі 11 000 грн, строком на 7 днів під 1,78 % за користування ним. Отже, позивач зобов`язувалась сплатити кредитору отриману суму кредиту та відсотки за користування ним на загальну суму 12 370 грн. На виконання вказаних зобов`язань позивач сплатила кошти на загальну суму 5 280 грн. Таким чином, розмір заборгованості, на її думку, становить 7 090 грн. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 5 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового з бору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено про врахування судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу, при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію витягу з договору про правову допомогу № 94 від 12 жовтня 2021 року, квитанцію б/н від 8 листопада 2021 року про сплату адвокату гонорару в сумі 4 000 грн, розрахунок судових витрат та акт виконаних робіт від 8 листопада 2021 року. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем вказаних послуг адвоката та понесення нею витрат стосовно зазначених в акті виконаних робіт послуг. За наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved