Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку та зобов`язання вчинити певні дії, в якому вказав, що 08 квітня 2008 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № КТН3010000006828, відповідно до якого банк надав позивачу у кредит грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2023 року. 31 грудня 2009 року відповідачем в односторонньому порядку було змінено відсоткову ставку до 15.00 % річних. В подальшому, 08 лютого 2010 року відповідач вдруге в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку до 30.00 % річних, про що позичальника не повідомив. Про те, що відповідачем було двічі змінено відсоткову ставку у вище вказаних розмірах, позивачу стало відомо тільки в жовтні 2013 року при слуханні цивільної справи. Уточнивши позовні вимоги позивач просив визнати протиправними дії банку щодо змін в односторонньому порядку відсоткових ставок за вказаним кредитним договором з 12% до 15%, а потім до 30% річних, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за кредитним договором з урахуванням 12% річних, зарахувавши суму різниці по кредитним платежам, сплаченим внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 квітня 2014 року позов задоволено у повному обсязі, вирішено питання судового збору. Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування скарги вказав, що про збільшення відсоткової ставки позивачу стало відомо ще у 2010 році, однак з даним позовом він звернувся лише у лютому 2014 року, тобто з пропуском позовної давності. Підписавши кредитний договір, позивач погодився з усіма його умовами, в т.ч. і щодо права банку змінювати умови договору в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. На момент укладання кредитного договору ЦК України не містив статті 1056-1, недійсність договору в цій частині прямо не встановлена законом, тому досягнута умова не вважається нікчемною. Після проведених підвищень відсоткової ставки позивач до відповідача з заявою про незгоду з такими діями не звертався та не виявив бажання розірвати кредитний договір, тому умови договору слід вважати зміненими за взаємною згодою сторін. Посилання суду на відсутність доказів отримання позивачем повідомлень про збільшення відсоткової ставки є необгрунтованим, оскільки п.8.9 кредитного договору сторони погодили, що кредитор повідомляє позичальника про зміну відсоткової ставки шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного повідомлення. Оскільки повідомлення про зміну відсоткової ставки були направлені на адресу позивача, яка зазначена у договорі, а позивач не повідомляв про зміну своєї адреси, він вважається таким, що отримав їх. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю - доповідача дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Суд першої інстанції встановив, що 08 квітня 2008 року між позивачем та ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» укладений Кредитний договір. За цим договором відповідач надав позивачу грошові кошти у сумі 100 000 гривень зі сплатою 12 % річних, а позивач зобов'язався повернути суму заборгованості до 08 квітня 2023 року. Рекомендованими листами від 01 грудня 2009 року та 12 січня 2010 року банк повідомляв позивача про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. Ухвалюючи рішення про визнання дій банку щодо підвищення відсоткової ставки за укладеним з позивачем кредитним договором незаконними, суд першої інстанції виходив з того, що дії банку суперечать вимогам ст. 1056-1 ЦК України. Однак повністю з таким висновком погодитися не можна. Згідно п.8.9 вказаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі: порушення позичальником кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану позичальника, здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами або змін в грошово- кредитній політиці НБУ. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки не пізніше ніж за 14 днів до дня зміни відсоткової ставки в сторону збільшення (а.с. 4-7). Скориставшись своїм правом, банк збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за вищезазначеним договором, про що повідомив позивача. Так, 01 грудня 2009 року ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" було направлено лист [PERSON] про те, що згідно умов кредитного договору № КТН3010000006828 від 08 квітня 2008 року та у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, а саме неналежного виконання умов договору (несвоєчасне та не в повному обсязі погашення кредиту, відсутність перерахувань щорічних страхових внесків на страхування предмету іпотеки та особистого страхування), починаючи з 31 грудня 2009 року відсоткова ставка за кредитним договором складатиме 15, 00% на рік (а.с. 30). 12 січня 2010 року ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" було направлено лист [PERSON] про те, що згідно умов кредитного договору № КТН3010000006828 від 08 квітня 2008 року та у зв'язку з підвищенням ставки за кредитами Кредиторів України у гривні по статистиці НБУ починаючи з 08 лютого 2010 року відсоткова ставка за кредитним договором складатиме 30, 00% на рік (а.с. 23). В обох повідомленнях також зазначалось, що в разі незгоди зі зміною відсоткової ставки позивач повинен звернутись в відділення «Приват Банку» з письмовим повідомленням про незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитом. Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, якою було доповнено Кодекс Законом від 12 грудня 2008 року № 661-VI і яка набрала чинності 9 січня 2009 року, встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Установлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Порядок укладення договору визначено ст. ст. 638 - 650 ЦК України. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 28 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснив, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з п. 8.9 кредитного договору № КТН3010000006828 від 08 квітня 2008 року кредитор не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, зазначену у договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитора при зміні адреси. Новий розмір відсоткової ставки за цим договором починає застосовуватися з дати, що буде вказана у повідомленні кредитора позичальнику, без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору (а.с. 4-7). Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Апеляційним судом установлено, що 01 грудня 2009 року банком було прийняте рішення про підвищення з 31 грудня 2009 року процентної ставки за укладеним з [PERSON] 08 квітня 2008 року кредитним договором до 15 % у зв'язку з порушенням кредитної дисципліни, про що йому було надіслано повідомлення. Отже, банком рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором було прийнято у відповідності до укладеного договору з дотриманням процедури підвищення процентної ставки - рекомендованим повідомленням позичальника і у суду першої інстанції не було підстав для визнання цього підвищення протиправним. Позивачем суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання ним кредитної дисципліни. Не надано таких доказів і апеляційному суду. Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи щодо одностороннього підвищення процентної ставки за вказаним кредитом до 30 %. Давши поданим сторонами доказам правову оцінку згідно зі ст. ст. 58, 59, 212 ЦПК України, суди правильно дійшли висновку, що ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" не довів істотність передумов для одностороннього підвищення процентної ставки за кредитом до 30 % та порушив вимоги ст. 1056-1 ЦК України. При встановлені зазначеного факту судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині визнання дій ПАТ комерційного банку «ПриватБанк» по підвищенню процентної ставки по кредитному договору з 12 % на 15 % річних протиправними та зобов'язання провести перерахунок слід скасувати, відмовивши у задоволенні вказаних позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Outcome: dismissed