Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

До суду звернулась позивач з вказаним позовом в якому просить визнати поширення інформації у газеті "Львівський залізничник"№45(7436) від 19.01.2001 року на третій сторінці в колонці під назвою "Вісті з лінійних відділів", а саме: "Сарненські транспортні правоохоронці притягують до відповідальності старшого товарного касира станції Сарни громадянку [PERSON] Вона давала вказівку прийомоздавачам товарним касирам переоформляти акти загальної форми відомостей бланків за користування вагонами, чим нанесла залізниці збиток на суму 36 497 гривень" , наклепницькою та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Рівненської області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000(двадцять тисяч) грн. та судовий збір пов"язаний з розглядом справи в розмірі 229, 41 грн.. В ході судового розгляду ухвалою суду від 27.11.2013 року було залучено до участі в даній справі - Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівський залізниці як співвідповідача який є джерелом інформації на яку посилається позивач. В обгрунтування своїх вимог [PERSON], вказує, що у газеті "Львівський залізничник №45(7436) від 19.10.2001 року надрукована та розповсюджена в черговому номері недостовірна та негативна інформація на третій сторінці в колонці під назвою: "Вісті з лінійних відділів". Автор наведеного - [PERSON] завідувач прес - центром Управління МВС України на Львівський залізниці. Автор наведеної інформації на мові оригіналу зазначила : "Сарненські транспортні правоохоронці притягують до відповідальності старшого товарного касира станції Сарни громадянку [PERSON] Вона давала вказівку прийомоздавачам, товарним касирам переоформлювати акти загальної форми відомостей бланків за користування вагонами, чим нанесла залізниці збиток на суму 36 497 грн.. Тираж газети №45(7436) від 19.10.2001 р. склав - 10 770 примірників, яка згідно даних газети розповсюджуєтья тільки за передоплатою (тобто всі 10770 примірників було розповсюджено), читачами цієї газети є трудовий колектив Львівської залізниці. Вважає, що наведена інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Надрукована інформація завдала негативного впливу на честь, гідність та ділову репутацію, оскільки було принижено її честь гідність та ділову репутацію як посадової особи станції Сарни . Поширена інформація стосується саме її . ЇЇ як персонажа статті ідентифікують ознаки, як "старший товарний касир - за посадою" та "місце роботи - станція Сарни", та тим, що саме на станції Сарни як і на інших станціях значиться лише єдина посада старшого товарного касира. Крім того, у даній статті зазначається і перша літера її прізвища [PERSON] [PERSON] Тому очевидним фактом є те, що негативна та неправдива інформація наведена у статті безпосередньо стосується - [PERSON], адже саме вона дійсно працювала на станції Сарни старшим товарним касиром тривалий період часу з 01.05.1994р. по 10.10.2001р.. Також вказує, що наведена про неї інформація негативного впливу, спростовується постановою про закриття кримінальної справи від 30.04.2002р.. Завідувач прес - центром УМВС України на Львівській залізниці, повинна була б керуватися вимогами ст. 26 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації в Україні", а саме зобов"язана подавати для публікації об"єктивну інформацію, оскільки не можна звинувачувати людину у вчиненні правопорушення без достатніх на те підстав, свідомо порушуючи цей правовий принцип. Поширена інформація стосовно неї не є оціночним судженням і формою громадського контролю та громадської критики за діяльністю в силу ст.47-1 ЗУ "Про інформацію", оскільки за своїм характером та змістом така інформація є звинуваченням, за які передбачена кримінальна відповідальність, і таку інформацію не можна вважати оціночними судженнями в розумінні ст.30 ЗУ "Про інформацію" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки такі висловлювання можуть бути витлумачені тільки як такі, що містять фактичні дані . Лише 27 грудня 2012року із повідомлення транспртної прокуратури дізналася що кримінальна справа закрита за відсутності в її діях складу злочину на підставі п.2 ст.6 КПК України. Від дня порушення кримінальної справи по 27 грудня 2012р. продовжувала вважати себе обвинуваченою, оскільки їй не було відомо про постанову про закриття кримінальної справи. Моральна шкода полягає в тому, що за цей час переживала значне приниження та ганьбу . Весь час з моменту поширення інформації знаходилась в стані психологічного стресу, втратила спокій,сон, погіршився стан здоров"я, суттєво знизився престиж і ділова репутація по місцю проживання та роботи, а також згубно позначилася на її здоров"ї що призвело до його різкого погіршення. Внаслідок поширення інформації у газеті "Львівський залізничник" ситуація зі здоров"ям погіршувалась що стверджується наданими суду медичними обстеженнями, діагнозами, заключеннями та довідками . Вважає, що наведені в позові захворювання знаходяться у прямому причинному зв"язку в наслідок поширення інформації . Тому поширення такої неправдивої інформації відповідачами їй завдано моральну шкоду розмір якої вказаний вище. В судовому засіданні представник позивача, надав суду письмові пояснення в порядку ст. 27 ЦПК України, та підтримав позов якого просить задовольнити повністю. Представники відповідачів - Прокуратури Рівненської області, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, в судовому засіданні заперечили позов [PERSON], просять суд у його задоволенні відмовити повністю. Від відповідача - МВСУ на Львівській залізниці надійшло до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність та заперечення на позов у якому просять у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши представників сторін в судовому засіданні дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у додатку до газети "Львівський залізничник" №45(7436) від 19.10.2001р. "Вартові магістралі" - видання управління МВС України на Львівській залізниці, в колонці під назвою "Вісті з лінійних відділів", автором - [PERSON] завідувачем прес-центром Управління МВС України на на Львівській залізниці, надруковано наступне: " Сарненські транспортні правоохоронці притягують до відповідальності старшого товарного касира станції Сарни громадянку [PERSON] Вона дала вказівку прийомоздавачам, товарним касирам переоформлювати акти загальної форми відомосттей бланків за користування вагонами, чим нанесла залізниці збиток на 36497 гривень". Позивач вказує, що наведена вище інформація є наклепницькою та такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2013 року позовну заяву [PERSON] до Головного управління державної казначейської служби України в Рівненській області, Рівненської прокуратури з нагляду за додерженням законів у транспртній сфері, Прокуратури Рівненської області, УМВС України на Львівській залізниці про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури - задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті позовних вимог відмовлено. Вказаним вище рішенням суду встановлено, що 07 вересня 2001 року Рівненським транспортним прокурором було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.. 03 грудня 2001 року постановою слідчого перекваліфіковано дії [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст.364 ч.2,366 ч.2 КК України на ст.367 ч.2 КК України. 06 грудня 2001 року слідчим винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченої в цій справі і пред"явлено їй обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України . Після судового розгляду справу повернуто на додаткове розслідування . 30 квітня 2002 року слідчим Рівненської транспортної прокуратури кримінальну справу відносно [PERSON] закрито за відсутності в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Строк перебування [PERSON] під слідством встановлений із моменту порушення кримінальної справи, тобто з 07 вересня 2001 року до закриття кримінально справи -30 квітня 2002 року. Суд не погоджується із покликаннями позивача. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2008 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи та ділової репктації фізичної та юридичної особи ", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності ; г) поширення інформаці, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно до ст.11 ЗУ "Про інформацію" інформація про фізичну особу - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належить, зокрема дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров"я , а також адреса, дата і місце народження . Суд вважає, що вищезазначена інформація щодо позивача, подана у друкованому засобі масової інформації, не може вважатися недостовірною, наклепницькою та не порушує його особисті немайнові права. Адже, [PERSON] на час здійсненої публікації в газеті, в дійсності притягувалась до кримінальної відповідальності . На думку сумку, наведені представлені позивачем документи з приводу її захворювань після публікації статті у газеті, не можуть бути використані як доказ у цій справі. Позивачем не доведено передбачених ст.23,1167 ЦК України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди. Зокрема [PERSON] не доведено прямого причинного зв"язку між її захворюваннями, які були виявлені у неї згідно із долученими до позовної заяви медичними документами , із публікацією у друкованому засобі масової інформації. Отже, виходячи із характеру надрукованої інформації у газеті "Львівський залізничник"№45(7436) від 19.10.2001р., завідувача прес - центром Управління МВСУ на Львівській залізниці [PERSON], не є такою, яка принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, за яку може бути покладено обов"язок відшкодувати моральну шкоду. Оскільки позивач вважає, що цією публікацією принижено його часть, гідність та ділову репутацію він може скористатися наданими йому правами визначених ч.1 ст. 277 ЦК України. Згідно якої, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено в наслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Представник позивач в судовому засіданні не довів ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог. Понесені позивачем судові витрати при подачі позову до суду які складаються із судового збору в сумі 229,41 грн. підлягають віднесенню за рахунок позивача. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2008 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи та ділової репктації фізичної та юридичної особи ",ЗУ "Про інформацію",ст.23, 277, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed