Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-ЩИТ" про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що на підставі наказу № 30-к від 21.01.2015 року ТОВ "Альфа-щит" він був призначений на посаду охоронника. 14 серпня 2015 року на підставі наказу № 506-к його було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин з яким він був ознайомлений 07.09.2015 року та того ж дня отримав трудову книжку та ознайомившись із якою був поставлений перед фактом його звільнення. Вказані дії відповідача є порушенням КЗпП України, оскільки в разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення. На підставі цього вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити йому середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 14.08.2015 року по 07.09.2015 року. Також відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, так як він ознайомив його з наказом про звільнення не в триденний строк та взагалі не надав копію наказу про звільнення, в день звільнення не видав трудову книжку та не надіслав листа про необхідність її отримання. Законодавство передбачає можливість застосування до правопорушника не лише звільнення, як крайню міру впливу. Крім того, працювавши у відповідача на своїй посаді він сумлінно та професійно виконував покладені на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку обов'язки. За весь цей час, він жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності на підприємстві, а також не був притягнутий до будь-якої іншої відповідальності. Натомість, згідно наказу від 01.07.2015 року йому оголошена подяка, як кращому працівнику. Відповідачем не було витребувано від нього письмового пояснення з приводу причин відсутності на робочому місці, не було враховано, те, що його невихід на роботу було вчинене з поважних причин, оскільки він не був належним чином повідомлений про час початку зміни, а тому такі дії не можна розцінювати як дисциплінарний проступок та застосовувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Посада охоронника має змінний характер роботи. Кожного разу при здачі зміни, він здавав перепустку начальнику зміни та підписував графік на наступну зміну. 10 липня 2015 року він здав перепустку та не отримав графіку своєї наступної зміни. Начальник повідомив, що графіку ще не має і тому про час початку наступної зміни йому повідомлять. Через деякий час, не дочекавшись виклику на роботу, він приїхав на підприємство щоб з'ясувати коли йому приступати до роботи, а його поставили перед фактом його звільнення через прогул без поважних причин. В порушення вимог трудового законодавства відповідач виплатив йому заробітну плату лише 27.08.2015 року. Також його не було письмово повідомлено про нараховані суми, які підлягають виплаті при звільненні, у зв'язку з чим він не знає, чи виплатив відповідач всі суми, що належать йому. Таким чином, за затримку розрахунку при звільненні відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за період з 14.08..2015 року по 27.08.2015 року. Враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не було нарахована середньомісячна заробітна плата відповідач при поновленні його на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити середній заробіток на час вимушеного прогулу. Порушення його прав завдало йому душевних страждань, він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився. Його постійно переслідують думки про вчинене відповідачем щодо нього, що в свою чергу, призводить до його роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує його відносини з оточуючими його людьми, близькими та рідними. Він змушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що потребує додаткових, непередбачених раніш, зусиль. На підставі вищевикладеного просить визнати звільнення його з роботи незаконним та поновити його на роботі в ТОВ "Альфа-щит" на посаді охоронника, стягнути з ТОВ "Альфа-щит" середній заробіток на час вимушеного прогулу, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.08.2015 року по 27.08.2015 року; середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 14.08.2015 року по 07.09.2015 року та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 гривень. 28.12.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати звільнення з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити на роботі в ТОВ "Альфа-щит" та посаді охоронника, стягнути з ТОВ "Альфа-щит" середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.08.2015 року до ухвалення судового рішення по справі, заборгованість по компенсації за невикористану відпустку в розмірі 493,84 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 14.08.2015 року до ухвалення судового рішення по справі, середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 14.08.2015 року по 07.09.2015 року в розмірі 2 491,68 грн., компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. Позивач, його представник під час розгляду справи уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В наданих до суду запереченнях відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що на підставі наказу № 30-к від 21.01.2015 року [PERSON] був прийнятий на посаду охоронника регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ "Альфа-Щит" у м. Полтава. За час роботи на підприємстві [PERSON] на ряду інших працівників була оголошена подяка на підставі Наказу від 01.07.2015 року "щодо результатів роботи особистого складу ТОВ "Альфа-Щит" за червень 2015 року. Відповідно графіку знаходження на об'єкті та доповідної записки співробітника ТОВ "Альфа-Щит" [PERSON] який замінив [PERSON] останнім робочим днем останнього було 12 червня 2015 року. З дня останнього робочого дня позивача 12 червня 2015 року та появою його на підприємстві 07 вересня 2015 року пройшло 76 календарних днів. Зі слів командира відділення [PERSON] працівник [PERSON] пообіцяв не пізніше 01 липня з'ясувати свій графік для наступної зміни та прибути для його підписання. 29.06.2015 року [PERSON] зателефонував командиру відділення ТОВ «Альфа- Щит» [PERSON] та повідомив про те, що через розлучення з дружиною не зможе прибути 1 липня 2015 року та пообіцяв прибути на протязі тижня, проте не зателефонував та не з'являвся. У липні 2015 року [PERSON] неодноразово телефонували із проханням з'явитися до регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ «Альфа-Щит» у м. Полтава для з'ясування та підписання наступного графіку змінності та продовження роботи, проте позивач проігнорував звернення безпосередніх керівників. 24 липня 2015 року Начальником відділу кадрів регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ «Альфа-Щит» у м. Полтава [PERSON] були направлені рекомендовані листи на ім'я [PERSON] за адресами, які вказав позивач у анкеті, що заповнив особисто при працевлаштуванні. У листі № 272/15 від 24.07.2015 року, який позивач отримав особисто 01 серпня 2015 року, було викладено прохання з'явитися до регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ «Альфа-Щит» у м. Полтава та пояснити причину відсутності на робочому місці. Позивач проігнорував зазначений лист і з'явився на роботі лише через 36 календарних днів, а саме 07 вересня 2015 року. У зв'язку із тим, що після вручення 1 серпня 2014 року пройшло 12 днів, проте позивач досі не виходив на роботу та не дзвонив, 13 серпня 2015 року Керівник регіонального структурного підрозділу ТОВ "Альфа-Щит" [PERSON] був вимушений направити докладну записку на ім'я Генерального директора ТОВ "Альфа-Щит" у якій виклав вищезазначені обставини та клопотав про застосування до [PERSON] дисциплінарної відповідальності або звільнення останнього згідно п. 4 ст. 40 КЗпП. Оскільки застосовувати заходи дисциплінарного впливу, такі як зауваження, догану, сувору догану; до працівника який майже півтора місяця не виходить на роботу, не направляє виправдувальних документів та/або письмових пояснень з приводу відсутності на роботі, ігноруючи особисто отримані листи, є недоцільним, було прийнято рішення про звільнення [PERSON] згідно п. 4 ст. 40 КЗпП. 13 серпня 2015 року у зв'язку із тим, що не зважаючи на численні телефоні дзвінки, та на рекомендований лист отриманий особисто [PERSON], після 44 календарних днів фактичних прогулів з боку [PERSON], керівник ТОВ "Альфа-Щит" був вимушений звільнити його згідно п. 4. ст. 40 КЗпП Україн и. 07 вересня 2015 року Позивач з'явившись до відокремленого структурного підрозділу у м. Полтава не висловив жодних усних чи письмових заперечень з приводу свого звільнення та розрахунку з ним. Був ознайомлений із наказом про звільнення № 506-к від 14.08.2015 року, з чим погодився особисто підписавши наказ та отримавши трудову книжку. У зв'язку із вищевикладеним відповідач не погоджується з вимогами позивача: визнати його звільнення з п.4. ст. 40 КЗпП незаконним та поновити його на роботі та стягнення з ТОВ «Альфа-Щит» на користь позивача середній заробіток на час вимушеного прогулу. Враховуючи вищевикладені факти відповідач погоджується та визнає, що працівниками відділу кадрів ТОВ "Альфа-Щит" був порушений п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а тому компенсація за затримку видачі трудової книжки з 14.08.2015 року по 07.09.2015 року, яка склала 24 календарних дні складає: 66,38 *24 = 1 593, 12 грн. Відповідач визнає, що не провів розрахунок у день звільнення, оскільки позивач у день звільнення не працював та вимоги про розрахунок від нього не надходило. Листом № 371 від 14.08.2015 р. позивач був повідомлений про звільнення та розрахунок. Не зважаючи, на відсутність вимоги від позивача про розрахунок, відповідач розрахувався з ним 27 серпня 2015 року шляхом зарахування грошових коштів на банківську карту [PERSON], ще до того, як останній з'явився 7 вересня 2015 року на роботі.Таким чином, вимога про стягнення з ТОВ "Альфа-Щит" на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені за період з 14.07.2015 року по 27.08.2015 року є безпідставною та необґрунтованою. У позовній заяві міститься посилання на те, що позивачу завдана моральна шкода, однак ніде не зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди саме у розмірі 2 000 грн., а головне не визначено якими доказами це підтверджується. Позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди та не підтвердив наявність в нього психічних та душевних страждань. Позивач не зміг мотивувати заявлений розмір позовних вимог. Для кращого підтвердження розміру моральної шкоди доцільним є обґрунтування розміру позовних вимог про відшкодування моральної шкоди шляхом надання висновку спеціаліста-психолога або судово-психологічної експертизи, в рамках яких буде визначено, чому заявляється саме такий розмір моральної шкоди, чим він обґрунтовується. У рамках такого дослідження або експертизи визначаються індивідуально - психологічні особливості, риси характеру, провідні властивості особистості, фактори психічного життя і поведінки, емоційні реакції і стани, закономірності перебігу психічних процесів, рівень їх розвитку та індивідуальні їх властивості для постраждалої особи. Всі ці аспекти могли б більш точно визначити розмір моральної шкоди та стан [PERSON] Проте позивач таких висновків не надав, оскільки, напевно, усвідомлює необґрунтованість та вигаданість своїх вимог. Відповідно до записів у трудовій книжці № 12,13,19,20,27,28, неодноразово ставав на облік до Державного центру зайнятості України та отримував допомогу по безробіттю. Однак у той час, коли він у 2013 році отримував допомогу по безробіттю, він працював неофіційно, без оформлення, охоронником у нічних клубах м. Москва, Російська Федерація, про що власноручно написав у своїй анкеті та автобіографії.Таким чином, можна припустити, що працюючи охоронником, без оформлення, у нічних клубах м. Москва, Російська Федерація, він отримував грошову допомогу по безробіттю від України, що може стати проводом для подальшої перевірки правоохоронними органами та зацікавленістю з боку ЗМІ та проведення журналістського розслідування. Відповідно до записів у трудовій та автобіографії [PERSON] за останні роки замінює роботу по 4 рази на рік, що характеризує позивача не з кращої сторони. Згідно власної біографії, [PERSON] у 2013 році був прийнятий на посаду охоронника в ПП «Явір-2000» (Харківська обл.) та працював без оформлення, оскільки про це не має запису у трудовій книжці позивача. Крім того, визнаючи зі свого боку порушення, яке полягало у затримці видачі трудової книжки [PERSON], керівництво ТОВ "Альфа-Щит" пропонувало представнику [PERSON] врегулювати питання у досудовому порядку та пропонувало виплатити грошову компенсацію за затримку видачі трудової книжки. Проте представник позивача відмовився від цієї пропозиції. Представник позивача наполягав, на зміні запису у трудовій книжці [PERSON] за згодою сторін, можливо лише для того щоб [PERSON] міг знову вже в 4-й раз стати на облік до Державного центру зайнятості та отримувати грошову допомогу від держави та, можливо, знову працювати неофіційно. На підставі вищевикладеного, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 14.08.2015 року по 07.09.2015 року в сумі 1 593, 12 грн. В іншій частині позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача,який прибув у судове засідання перед закінченням дослідження доказів позовні вимоги визнав тільки частково,обгрунтовуючи свою позицію викладеними в письмових запереченнях обставинами. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне позов задовільнити частково , виходячи з наступного: Як вбачається з Наказу № 30-к від 21.01.2015 року, [PERSON] з 21 січня 2015 року прийнятий на посаду охоронника регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ "Альфа-Щит" в м. Полтава (.а.с 32). Наказом № 506-к від 14.08.2015 року Генерального директора ТОВ "Альфа-Щит" , [PERSON] 14 серпня 2015 року було звільнено з займаної посади охоронника регіонального структурного підрозділу охорони ТОВ "Альфа-Щит" в м. Полтава (а.с. 48). Листом № 371 від 14.08.2015 року заступника головного бухгалтера ТОВ "Альфа-Щит", [PERSON] було повідомлено про його звільнення за прогул без поважних причин та йому необхідно з'явитися у відділ кадрів ТОВ "Альфа-Щит" для отримання розрахунку (а.с.46). Виходячи з вимог п.4 ст.40 КЗпП прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Як встановлено судом позивач працював на посаді охоронника, яка носить змінний характер. Відповідно ж до вимог ст. 57 та 58 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. При змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Як вбачається з п.4.11 Колективного договору ТОВ "Альфа-щит" працівники охорони несуть службу відповідно до Статуту внутрішньої служби,який водночас є Правилами внутрішнього трудового порядку на Товаристві (а.с.79-93). Виходячи ж з вимог п.21 Статуту внутрішньої служби ТОВ режим роботи (тривалість,початок,закінчення роботи,перерви та приймання їжі) працівників підприємства,які несуть службу за змінним графіком, визначається графікамми, які затверджуються керівником за погодженням з дотриманням нормм тривалості робочого часу (а.с.119-125). Однак,як вбачається з наданих відповідачем доказів, зазначені положення Статуту відносно встановлення режиму роботи позивача дотримані не були. Так, з відгуку на позовну заяву вбачається,що після закінчення зміни [PERSON] 12 червня 2015 року дату початку слідуючої зміни відповіднимии посадовими особами позивачу належним чином доведено не було. Вказане дає підстави суду зробити висновок про неналежне виконання відповідачем вимог ст.29 КЗпП,згідно яких, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, що позбавило позивача виконати свої обов'язки за трудовим договором. При таких обставинах вважати,що позивач був відсутній на роботі у невизначений відповідачем робочий день без поважних причин у суду нема ніяких підстав. Крім того, із наказу про звільнення позивача не вбачається, які конкретно факти свідчать про його відсутність на роботі, на яку його було прийнято та абсолютно відсутня описова частина із зазначенням конкретного часу(дати) відсутності на роботі. Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом,який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Порядок розрахунку середнього заробітку встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (з наступними змінами та доповненнями). Так, відповідно до п.8 розділу IV цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. З трудової книжки позивача вбачається, що з часу звільнення по сьогоднішній день він не працевлаштований (а.с.10-11). Середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяця перед звільненням складала 103 гривні 82 копійки (2333,01+1716,00:39 робочих дня). Оскільки з часу звільнення, тобто з 14 серпня 2015 року \~до моменту винесення рішення суду, тобто до 22 січня 2016 року \~робочих днів було 112 , середній заробіток за цей час складе 11 627,84 грн. (112 днів х 103,82 грн.). який і підлягає стягненню з відповідача. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до п. 7 розділу IV \~Порядку нарахування виплат за час щорічної \~відпустки, \~додаткових відпусток у зв'язку з \~навчанням, \~творчої \~відпустки, \~додаткової відпустки працівникам, \~які \~мають \~дітей, \~або \~компенсації \~\~за невикористані \~відпустки, \~\~тривалість \~\~яких розраховується \~\~в календарних днях провадиться шляхом \~ділення \~сумарного \~заробітку за останні перед наданням \~відпустки \~12 \~місяців \~або \~за \~менший відпрацьований \~\~період \~\~на відповідну \~\~\~кількість календарних днів \~року \~чи \~меншого відпрацьованого \~періоду \~(за винятком \~\~\~святкових \~\~\~і \~\~\~неробочих \~\~\~\~днів, \~\~\~\~встановлених законодавством). Одержаний результат \~перемножується \~на \~\~число календарних днів відпустки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з розрахунку компенсації за невикористані відпустки [PERSON] нараховано 867 грн. 60 коп. за 12 днів невикористаної відпустки (а.с.49). З довідки про доходи вбачається, що зазначена сума позивачу виплачена в серпні 2015 року (а.с.50). Однак,з банківської виписки по картці вбачається, що 27.08.2015 року позивачу було перераховано зарплата "Альфа-Щит" в сумі 373 грн. 76 коп., до сьогоднішнього дня повний розрахунок по компенсеції за невикористану відпустку не проведено (а.с.153-154). За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача, в частині стягнення заборгованості по компенсації за невикористану відпустку в розмірі 493 грн. 84 коп., такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку,що позивачем не доведено,що наслідком його звільнення стали моральні страждання, або якісь інші негативні наслідки, передбачені ст.237-1 КЗпП України, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Оскільки на користь відповідача стягується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, його вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за затримку в видачі трудової книжки задоволенню не підлягають, оскільки одночасне стягнення цих сум не передбачене. А тому,

Outcome: approved