Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 15304,31 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2270 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за вказаною адресою, становм на 1 жовтня 2020 року виникла заборгованість за надані послуги в сумі 15304,39 грн. Відповідач є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення, а тому зобов`язана оплатити заборгованість. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється. Ухвалою від 3 лютого 2021 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 13 квітня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Якщо квартира належить на праві приватної власності декільком особам, то позов про стягнення заборгованості має бути пре`явлений до всіх співвласників квартири, а позовні вимоги про стягнення заборгованості мають пред`являтися в розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири. Будь-яких договорів з ТОВ "Рівнетеплоенерго" не укладала. Нарахування здійснюється на загальну площу 20,45 кв.м, але невідомо з чого виходить позивач, здійснюючи розрахунок саме на цю площу. Позивачем пропущено без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. 16 квітня 2021 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 24 листопада 2011 року в справі № 2-1789/11 та наказом виконавчого комітету Рівненської міської ради управління житлово-комунального господарсьва від 27 грудня 2011 року № 749/01 особові рахунки за адресою [ADDRESS] було розподілено між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (один особовий рахунок) та [PERSON] (окремий особовий рахунок). Заборгованість виникла на особовому рахунку № [NUMBER] , який оформлений на відповідача. Відповідач, отримавши від товариства пропозицію про укладення договору, розробленого на основі типового договору про надання послуг, продовжує і надалі користуватися послугами теплопостачання, а тому договір слід вважати укладеним як договір приєднання, в силу вимог закону. Відповідно до рішення суду [PERSON] виділено у володіння та користування кімнату житловою площею 9,7 кв.м, а допоміжні приміщення: кухню, коридор, ванну та туалет - залишено у спільному користуванні співмешканців. Загальна площа приміщент, що залишилися у спільному користуванні, складає 21,50 кв.м, яка надалі розділяється між двома особовими рахунками,та половина цієї площі додається до площі, виділеній [PERSON] (10,75 кв.м). Площа, на яку здійснюється нарахування, становить 20,45 кв.м, що відповідає інформації, зазначеній в оборотній відомості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнала частково в частині заборгованості, що нарахована на площу, розмір якої відповідає належній їй 1/4 частці у праві спільної власності на квартиру (16,02 кв.м), та з врахуванням строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] (відповідачу) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованим Рівненським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 189-314-52874. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі з 4 листопада 1997 року, про що свідчить адресна картка м.Рівне № 17125 від 13 квітня 2021 року, та проживає в ній. Відповідно до ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.68 Житлового кодексу Української РСР Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До житлово-комунальних послуг відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" належать, серед іншого, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), споживачем якої є відповідач. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Норми цього закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води (ст.2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України "Про теплопостачання", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції, чинній на час розгляду справи) споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у\~ст.162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах, затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» № 449 від 23 квітня 2014 року, № 569 від 23 травня 2014 року, № 664 від 13 червня 2014 року, № 792 від 27 червня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 174 від 21 травня 2015 року, № 1101 від 9 червня 2016 року, № 1536 від 28 грудня 2017 року та № 1791 від 11 грудня 2018 року. Відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Суд також встановив, що наказом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 749/01 від 27 грудня 2011 року на підставі рішення Рівненського міського суду від 24 листопада 2011 року про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] дозволено житлово-комунальним підприємствам переоформити особові рахунки на квартиру. Згідно з наданим позивачем витягом з оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленому на ім`я відповідача, станом на 1 жовтня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 15304,31 грн за період з березня 2012 року до жовтня 2020 року. У вказаній оборотній відомості опалювальна площа, на яку здійснювалося нарахування, зазначена 20,45 кв.м. Нарахування розмірів споживання за централізоване опалення позивачем здійснено на площу житлової кімнати, яка виділена [PERSON] у володіння та користування за рішенням суду, - 9,7 кв.м та 1/2 площі приміщень, які залишилися у спільному користуванні, -10,75 кв.м. Однак, суд вважає такий розрахунок позивача неправильним, оскільки площу приміщень, які залишилися у спільному користуванні, необхідно було розділити не між двома особовими рахунками, а між всіма співвласниками квартири, тобто позивачу до площі виділеної у володіння та користування жилої кімнати 9,7 кв.м додається 1/4 площі приміщень, які перебувають у спільному користуванні - 5,375 кв.м. Занальна площа, на яку мали б здійснюватися нарахування на особовий рахунок позивача, становитиме 15,075 кв.м. Відповідно до ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизовані житлові приміщення передаються у спільну часткову або спільну сумісну власність, а утримання приватизованпих житлових приміщень здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється, зокрема за послуги з централізованого опалення - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Сторони в судовому засіданні не заперечували, що після розподілу особових рахункі за спірною квартирою позивач не укладав з відповідачем окремого договору про надання послуг з теплопостачання з визначенням площі приміщень, якими фактично користується [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про застосування в такому випадку положень ст.360 ЦК України, згідно з яким співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майні, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, відповідач як власник 1/4 частки у спільній частковій власності на спірну квартиру несе обов`язок щодо утримання нерухомого майна відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено та договором не визначено конкретної житлової площі, якою користується відповідач. Відтак, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі нарахувань, які здійснені на 1/4 частину загальної опалювальної площі квартири [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями ч.1, 5\~ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.3, 4\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вказані норми закону позовна давність спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 21 січня 2021 року. Згідно з наданим позивачем перерахунком суми за опалення за адресою [ADDRESS] за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року (особовий рахунок № [NUMBER] ), здійсненим з врахуванням строку позовної давності та опалювальної площі, заборгованість за послуги з централізованого опалення становить 4102,78 грн. Вказана сума заборгованості визнана відповідачем та підлягає стягненню. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з березня 2012 року по січень 2018 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. Таким чином, позов належить задовольнити частково. За правилами\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (4102,78 х 2270/15304,39). На підставі наведеного та

Outcome: partial