Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Статус" на користь [PERSON] 4872 грн. у відшкодування моральної шкоди, 80300 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у зв'язку з втратою годувальника, всього стягнуто 85172 грн. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Статус" на користь [PERSON] 4872 грн. у відшкодування моральної шкоди, 8850 грн. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам'ятника, всього стягнуто 13722 грн. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Статус" в дохід держави 2723 грн. 00 коп. судового збору. На адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] від 11.07.2017, у якій позивач просить ухвалити додаткове рішення, де вказати про прийняте рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що згідно уточнень до позовної заяви від 29.11.2016 року, однією з вимог було стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Оскільки у резолютивній частині не зазначено про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, проте у мотивувальній частині суд вказує що не вбачає підстав для стягнення з відповідача таких витрат, то є необхідність в ухваленні додаткового рішення, де буде вказано про таку відмову саме у резолютивній частині. Сторони у судове засідання не прибули, були належно повідомлені про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, що не перешкоджає розгляду даної заяви відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Оглянувши заяву та матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява позивача підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів цивільної справи вбачається, що представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 25.08.2016, направив на адресу суду письмове уточнення до позовної заяви від 29.11.2016, у якому просив «Стягнути з ПрАТ «СК «Статус» витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.». Як вбачається з заочного рішення суду від 22 червня 2017 року, судом вирішувалося питання щодо витрат на правову допомогу. Зокрема, у мотивувальній частині рішення суд обґрунтував причини, з яких не вбачає підстав для стягнення з відповідача оплачених [PERSON] 4 000 грн. як витрат на правову допомогу. Зокрема, суд у рішенні зазначив, що нормами ЦПК України передбачено компенсацію витрат на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги не з адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, а з юридичною особою - ТОВ «Автопоміч». Вказаний договір було підписано [PERSON] як директором товариства. Крім цього, з копії акту виконаних робіт від 02.11.2016, копії рахунку-фактури вбачається, що виконавцем послуг з надання [PERSON] правової допомоги було саме ТзОВ «Автопоміч», а вказані документи підписані [PERSON] як керівником цієї юридичної особи. Таким чином, поданими документами не підтверджено надання позивачу правової допомоги саме адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, а наявність у справі копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім'я [PERSON] саме по собі не підтверджує цього факту. Однак, фактично відмовивши у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу, суд не зазначив про це у резолютивній частині заочного рішення суду. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є підстави для ухвалення у справі додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved