Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб. 06.11.2019 до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що з вересня 2019 року мати не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] , не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення матері від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею, не відвідує КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради»; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання її освіти, що порушує її нормальний розвиток. Батько [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Малолітня [PERSON] не відвідує заклади дошкільної освіти. Дівчинка 16.09.2019 влаштована до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Згідно з характеристиками голів вуличних комітетів [PERSON] , яка прописана за адресою: [ADDRESS] проживає за адресою: [ADDRESS] ніде не працює, зі слів сусідів на час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони: веде аморальний спосіб життя, часто вживає алкоголь, залишає дитину без нагляду, легковажна, безвідповідальна. На засіданні комісії опікунської ради Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 10.10.2019 відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини. Встановлено, що мати життям дитини та станом її здоров`я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з дитиною не спілкується. Враховуючи інтереси дитини, комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 18.10.2019 № 426. Діючи в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , з метою визначення правового статусу малолітньої, забезпечення захисту її прав та інтересів, орган опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади просить вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без його участі, вказала що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не подав. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.11.2019 було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 20.02.2020 було закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 20.02.2020 було вирішено розглянути справу заочно у відсутність відповідача. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження від серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №31. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, № витягу [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №31. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини записані на підставі ст.135 СК України (а.с. 3). Згідно з наказом КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» Черкаської обласної ради від 01.08.2019 було зараховано [PERSON] та її доньку [PERSON] , [INFO] , до тимчасового проживання у Центрі у зв`язку зі складними сімейними стосунками з матір`ю, відсутністю власного житла з 01.08.2019 (а.с. 8). Відповідно до характеристики голови вуличного комітету вул. Толстого Мельника С.М . [PERSON] , 1994 року народження, разом з матір`ю та малолітньою дочкою тимчасово проживає в [ADDRESS] з серпня 2017 року. Зі слів сусідів за цей час вела аморальний спосіб життя, часто вживала алкоголь, залишала дитину без догляду. Легковажна, безвідповідальна, в побуті неохайна. Інколи буває нестримана. Постійної роботи не має (а.с. 9). Згідно з характеристикою голови вуличного комітету вул. Калинова Дубини В.О . [PERSON] постійно проживає в м. Шпола. За час проживання, за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з негативної сторони, про що свідчать неодноразові звернення сусідів. Незаміжня, має доньку [PERSON] , 2015 року народження. Скарги на порушення громадського спокою надходили не систематично (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області 29.07.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області направлено для розгляду протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КупАП, складеного щодо [PERSON] . До адміністративної чи кримінальної відповідальності [PERSON] Шполянським ВП не притягувалася (а.с. 11). Згідно з характеристикою КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» Черкаської обласної ради [PERSON] була зарахована на тимчасове проживання до комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» Черкаської обласної ради за направленням Шполянської міської ради від 01.08.2019 № 56/07-17 у зв`язку зі складними стосунками з матір`ю клієнтки і відсутністю власного житла. Протягом першого місяця перебування в Центрі [PERSON] намагалась зарекомендувати себе з позитивного боку, налагодити стосунки з іншими мешканцями Центру, виявила зацікавленість у спілкуванні з фахівцями та брала активну участь в різних формах роботи психокорекційного спрямування. Час від часу клієнтка у вечірній час разом з малолітньою дитиною відлучалась із закладу, і поверталась пізно увечері із запахом алкоголю. Крім цього, не дивлячись на рекомендацію адміністрації закладу не спілкуватись із особами чоловічої статі, потайки у вечірній час покидала межі Центру. Поступово поведінка клієнтки змінювалась у негативний бік. [PERSON] залишала дитину зачиненою в кімнаті без догляду. Особа схильна до бродяжництва та деструктивного способу життя, що шкодить нормальному вихованню та розвитку малолітньої доньки. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, палить. Кімната [PERSON] має занедбаний захаращений вигляд. Речі у хаотичному порядку розкидані по всій кімнаті. Постільна білизна брудна, непрасована. За ліжками в районі підвіконня сліди від рвотних мас та недопалки, що свідчить про те що в кімнаті клієнтці було зле, а в нічний час у присутності дитини вона палила прямо у кімнаті через відчинене вікно. Кошти, які [PERSON] одержує на утримання дитини в якості державної допомоги одинокій матері, використовуються не призначенням. Більшість з них клієнтка витрачає на власні потреби. Її вміння входити довіру до оточуючих та викликати співчуття призвело до появи боргів певних зобов`язань. [PERSON] неодноразово виносилось попередження недопущення подібної поведінки в закладі та поза його межами. Враховуючи поведінку та негативне соціальне оточення клієнтки, її тривалі відлучення ставлять під загрозу безпеку життя і здоров`я малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сім`ї, сім`ї (особи) (комплексна оцінка) КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги» Черкаської обласної ради від 20.09.2019 за результатами проведених досліджень склав висновок про те, що у зв`язку з критичною ситуацією, яка склалася станом на 16.09.2019, є гостра потреба вилучення малолітньої дитини із сім`ї та розпочати збір пакету документів на позбавлення матері батьківських прав (а.с. 15-20). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ №426 від 18.10.2019, [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Малолітня [PERSON] не відвідує заклади дошкільної освіти. Дівчинка 16.09.2019 влаштована до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Згідно з характеристиками голів вуличних комітетів [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] проживає за адресою: [ADDRESS] ніде не працює, зі слів сусідів на час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони: веде аморальний спосіб життя, часто вживає алкоголь, залишає дитину без нагляду, легковажна, безвідповідальна. Спеціалісти служби у справах дітей неодноразово відвідували сім`ю за місцем проживання. Під час кожного візиту проводилися профілактичні бесіди з матір`ю та попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак, мати не реагувала на зауваження, не виконувала рекомендації та поради спеціалістів служби. Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів. [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про підготовку до самостійного життя, не виявляє інтереси до її внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не забезпечує необхідним харчуванням. Враховуючи вищевказане, виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , відносно її малолітньої дитини (а.с. 22-24). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] не виконує вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 15 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01.01.2020 становить - 1779,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто [INFO] . З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», - суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 2102,00 на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved