Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], 23 липня 2001 року; стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином віку повноліття. На обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2006 року по 07 жовтня 2008 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з нею, вона повністю взяла на себе обовязки по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини. Відповідач з моменту припинення між ними шлюбних відносин життям та розвитком сина не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, повністю усунувся від виконання своїх батьківських обовязків. У 2014 році вони з сином були вимушені залишити своє постійне місце проживання у м. Ясинувата через проведення антитерористичної операції та переїхали до м. Кам'янське, де були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи. Відповідач залишився проживати у [INFO]. 23 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], та змінила прізвище з "Бенсон" на "Бровченко". 19 листопада 2015 вона народила дочку [PERSON]. ЇЇ чоловік [PERSON] відноситься до сина [PERSON], як до рідної дитини, займається його вихованням. Вони з чоловіком та дітьми мешкають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Син [PERSON] має хороші побутові умови, відвідує школу. Вона постійно контролює навчальний процес сина, займається його вихованням та оздоровленням. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. В звязку з тим, що відповідач не виконує свої батьківські обовязки по відношенню до сина, не утримує дитину, вважає, що його належить позбавити батьківських прав. Також вважає, що з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти на утримання сина, оскільки в добровільному порядку [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримувала, надала пояснення аналогічні його обґрунтуванню, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2008 рік. Ще до реєстрації шлюбу, коли відповідач перебував у місцях позбавлення волі, в них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки вона не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і мала на той час прізвище Ястремська, відомості про батька дитини, були записані з її слів, а її прізвище у графі мати було зазначено "Ястремська". На прохання відповідача та за його заявою про визнання батьківства, відомості про відповідача [PERSON], як про батька, були внесені до актового запису про народження сина [PERSON] та до свідоцтва про народження. Відповідач визнав своє батьківство по відношенню до сина [PERSON], так як сподівався на помякшення покарання, що повинно було бути призначено йому за скоєння злочину, при тому що на момент визнання батьківства він перебував у шлюбі з іншою жінкою. Після звільнення відповідача із місць позбавлення волі вони з ним у 2006 році одружилися, а в 2008 році їх шлюб, за її позовом, було розірвано. З 2008 року вони з відповідачем більше разом не проживали, син [PERSON] залишився на її вихованні та утриманні. Інколи відповідач відвідував сина, забирав до своєї матері, але самостійно вихованням сина не займався. Відповідач двічі був засуджений, відбував покарання у місцях позбавлення волі з 1988 року по 1998 рік та з 2001 року по 2003 рік. Під час спільного проживання відповідач бив її та сина, нецензурно ображав, принижував. [PERSON] ніколи не допомагав матеріально утримувати сина, не займався його оздоровленням, не цікавився навчанням сина, його інтересами. Вона вимушена постійно просити відповідача надати дозвіл на виїзд сина за кордон для оздоровлення, оплачувати нотаріальні послуги та проїзд відповідача до нотаріуса. З травня 2014 року вона стала підтримувати шлюбні відносини з [PERSON], влітку 2014 року разом з сином виїхала з м. Ясинувата до м. Дніпродзержинськ. Відповідач знайшов їх з сином, щоб забрати дитину до м. Київ. Протягом вересня та жовтня 2015 року син [PERSON] проживав разом з відповідачем у м. Київ, змінив дві школи, при цьому відповідач не займався сином, ображав його. Син приїхав на канікули до неї у Кам'янське і більше до батька не повернувся. Відповідач декілька разів телефонував сину, але до м. Кам'янське не приїздив. В теперішній час відповідач знаходиться у м. Донецьку, матеріальну допомогу на утримання сина не надає. З 2015 року син з батьком не бачився і не спілкувався. Вона вважає, що в інтересах дитини відповідача належить позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], що надасть можливість дитині виїжджати за межі України без дозволу батька для оздоровлення та навчання. Також в судовому засіданні був опитаний неповнолітній [PERSON], який пояснив, що він підтримує позов про позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав, оскільки батько не займався і не займається його вихованням, не утримує його, не цікавиться його навчанням. Протягом вересня - жовтня 2015 року він проживав разом із батьком у м. Києві, оскільки повірив батькові, що в м. Київ більше можливостей для навчання та розвитку. Проте, під час перебування у м. Київ батько його навчанням не цікавився, займався вирішенням особистих питань. Вони проживали в орендованій квартирі, де були погані житлові умови. Тому він повернувся до матері до м. Кам'янське. З того часу батько ніякої участі у його вихованні не приймає, не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його життям та планами на майбутнє. В той час, коли вони проживали у м. Ясинувата, батько також не займався його вихованням, тільки запитував, як в нього справи, не утримував його матеріально. Бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування, а також висновок відносно доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та представників третіх осіб на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши позивача, неповнолітнього [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2006 року по 07 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.10, 12). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON] (а.с.11). 23 жовтня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище "Бенсон" на "Бровченко", що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). 03 грудня 2015 року у них народилася дочка [PERSON] (а.с. 14). Згідно довідок від 08 лютого 2017 року № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 16, 17), позивач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], квартал 102[ADDRESS], є внутрішньо переміщеними особами, перебувають на обліку в Департаменті охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS]. Як пояснила в судовому засіданні позивач, з 2008 року її неповнолітній син [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, не цікавиться життям, навчанням та здоровям дитини. З жовтня 2015 року жодного разу не зустрічався із сином. Те, що відповідач не спілкується з сином, не цікавиться його життям, навчанням, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила суду, що вона знайома з [PERSON] 3 роки. Їй відомо, що у [PERSON] є батько, проте до м. Камянське він не приїздив. Він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Їй відомо, що позивачу дуже складно отримувати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон для оздоровлення та навчання, оскільки відповідач не бажає його надавати. Зі слів позивача та її сина [PERSON] їй відомо, що відповідач був засуджений, відбував покарання в місцях позбавлення волі, і понад рік взагалі не спілкується з сином. Також факт ухилення відповідача від своїх батьківських обовязків підтвердив в судовому засіданні неповнолітній [PERSON], який бажає, щоб його батько був позбавлений батьківських прав. Згідно характеристики, наданої директором КЗ "СЗШ № 44" Камянської міської ради (а.с. 36), неповнолітній [PERSON] навчається у 11-А класі, його мати та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу вихованню та навчанню дитини, планують продовжити навчання сина у Чехії. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем, знаходиться на її вихованні та утриманні. Позивач та її чоловік [PERSON] піклуються про стан здоровя дитини, його фізичний та духовний розвиток, забезпечують неповнолітньому [PERSON] гідні умови для існування та навчання. Відповідач [PERSON] не цікавиться життям, навчанням, здоровям та інтересами сина, не приймає ніякої участі у його вихованні та утриманні. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 22 вересня 2017 року (а.с. 31-32), з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини від 12 вересня 2017 року, захищаючи інтереси неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухового та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 08 липня 2017 року - не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини, та приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що відповідача належить позбавити батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON]. Суд вважає також, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі зазначеному в позові. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору та на користь держави судовий збір в розмірі640,00 грн. за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved