Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

В листопаді 2021 року представник позивача ТОВ "Вердикт Капітал" в особі генерального директора Іжаковського О.В. звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.10.2020 року між ТОВ "Слон кредит" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 385987 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому надано грошові кошти в розмірі 50\~000, 00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 13.10.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. ТОВ "Слон кредит" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Вердикт Капітал" 30.06.2021 було укладено договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило, а позивач набув право вимоги заборгованості за кредитними договорами, зокрема щодо кредитного договору, укладеного з відповідачем. Таким чином ТОВ "Вердикт Капітал" наділено правом грошової вимоги до відповідача у справі. Позивач визначає заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.10.2021 у загальному розмірі 76\~717, 65 грн.. З огляду на викладене позивач ТОВ "Вердикт Капітал" просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором № 385987 про надання споживчого кредиту від 13.10.2020 року в розмірі 76 717, 65 грн., з яких, 48 620, 42 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 15 124, 83 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 12 972, 40 грн. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту, та понесених судових витрат: на сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн., на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.. Ухвалою від 07.12.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ "Вердикт Капітал" у судове засідання не зявився, із позовом подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами рекомендованого повідомлення поштового звязку та оголошенням про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, у тому числі, договори та інші правочини. Судом встановлено, що 13.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон кредит" та [PERSON] укладено Договір № 385987 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого загальний розмір кредиту складає 50\~000,00 грн.. Позичальник (споживач) зобов`язався повернути використану суму в строк до 13.10.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що відсоткова ставка за договором про надання споживчого кредиту є фіксованою, а розмір ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: - за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня ( включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Відповідно до пунккту 3.1 договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобовязання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2 договору кредиту нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Крім договору про надання споживчого кредиту матеріали також містять підписані відповідачем Анкету-заяву від 13.10.2020 та Паспорт споживчого кредиту, у яких також визначено умови щодо розміру кредиту, строку кредитування, виду та розміру процентної ставки, графіку погашення кредиту та нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору. Своїм підписом у Додатку № 1 до договору відповідач [PERSON] погодив Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 385987, з якого вбачається що погашення мало відбуватися щомісячно. Згідно пункту 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Товариство з обмеженою відповідальністю "Слон кредит" належним чином виконало свої зобов`язання за договором № 385987 про надання споживчого кредиту. Кредитні кошти надані споживачу [PERSON] , в порядку передбачному умовами договорому, в безготівковій формі, шляхом перерахування на його поточний рахунок коштів в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 843924\~ від\~13.10.2020\~ року\~(платіжне\~ доручення\~№ 3502\~ від\~13\~жовтня 2020\~року). Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] взятих на себе за договором зобов`язань не виконує. 30.06.2021 року згідно договору факторингу № 30-06/2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Слон кредит" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" підписали договір та погодили порядок передачі права вимоги фактору та інші умови. У визначеному договором факторингу порядку, позивач ТОВ "Вердикт Капітал" прийняв реєстр боржників у загальній кількості 976 осіб та права вимоги до них у загальному розмірі 20848758,00 грн.. ТОВ "Слон кредит" передав новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивач на виконання умов вказаного договору факторингу сплатив на користь ТОВ "Слон кредит" грошові кошти у розмірі 1841030,52 грн., що підтверджується наявною у справі копією платіжного доручення від 30.06.2021 № 263230010 . З Витягу з Додатку № 3 "Реєстр Боржників до договору факторингу № 30-06/2021" вбачається, що серед боржників під номером 709 у реєстрі зазначено відповідача [PERSON] . Таким чином, ТОВ "Слон кредит" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі й за договором № 385987 про надання споживчого кредиту від 13.10.2020 року, що укладений між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України). В пункті 1.6. укладеного кредитного договору, передбачено, що з метою отримання кредиту у даному випадку є споживчі (особисті) потреби відповідача [PERSON] .. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до приписів статті 18 цього закону, у редакції, яка застосовувалася до 13.07.2021, тобто на час укладання договору факторингу від 30.06.2021, відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства. Наведену статтю 18 викладено у новій редакції законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості" від 19.03.2021 № 1349-IX, відповідно до якої зобов`язано кредитодавця повідомляти споживача про відступлення права вимоги, проте вказані зміни були введені в дію лише з 14.07.2021, отже на дату укладення договору факторингу застосуванню не підлягали. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Ураховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивач ТОВ "Вердикт Капітал" з дотриманням вимог законодавства отримав право вимоги за договором № 385987 про надання споживчого кредиту, укладеним 13.10.2020 року між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] .. Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] кредитних зобовязань від 13.10.2020 року виникла заборгованість на дату відступлення вимоги у розмірі 76\~717,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 48\~620,42 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15\~124,83 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 12\~972,40 грн.. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Даних, що свідчать про сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до статті 617 ЦК України. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобовязань. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved