Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] пред"явила позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя нажитого сторонами за період проживання в шлюбі з червня 2011 року по 22 липня 2014 року. До складу майна яке підлягає поділу, вартість якого визначена позивачкою і з якою в судовому засіданні погодився відповідач, входить: холодильник - 1700 грн., пральна машина - 800 грн., духова шафа - 400 грн., пилосос - 550 грн., набір кастрюль - 580 грн., набір кастрюль - 450 грн., набір тарілок - 400 грн., ковдра вовняна - 250 грн., простиня махрова - 280 грн., постільний набір - 200 грн., ковдра - 120 грн., ковдра 180 грн., спальня (стінка) - 3500 грн., штучна ялинка - 160 грн., набір тарілок - 70 грн., тюлі - 250 грн., альбом для фотографій - 200 грн., весільні фотографії - 250 грн., ДВД плеєр - 160 грн., термовентилятор - 180 грн., чайник - 100 грн., сковорода - 260 грн., праска - 100 грн., спільні (подаровані на весіллі) грошові кошти - 14000 грн., а всього рухомого майна та грошових коштів на загальну суму 25140 грн. Окрім того, до складу майна яке підлягає поділу також входять грошові кошти отримані під час шлюбу сторін за кредитними договорами укладеними від імені позивачки [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" 06.11.2012 року за номерами 009-01040-061112 та 007-01040-061112 заборгованість по яких станом на момент розгляду справи відповідно складає 7044,35 грн. та 6399,14 грн. Оскільки сторони в добровільному порядку згоди щодо поділу спірного майна не дійшли, останнє є подільним, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі відповідачу все вищевказане рухоме майно та спільні (подаровані на весіллі) грошові кошти в сумі 14000 грн., а всього рухомого майна та грошових коштів на загальну суму 25140 грн. Зобов"язати позивачку сплатити на користь ПАТ "Дельта Банк" непогашену заборгованість за кредитами укладеними між Банком та позивачкою 06.11.2012 року за номерами 009-01040-061112 та 007-01040-061112 заборгованість по яких станом на момент розгляду справи відповідно складає 7044,35 грн. та 6399,14 грн. Стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію у належній їй ? частині спільного майна подружжя на загальну суму 19609,93 грн., з яких 12570 грн. вартість рухомого майна та подарованих на весіллі грошових коштів, 7039,93 грн. заборгованості за кредитними договорами, і розподілити судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Не заперечує той факт, що за час розгляду справи відповідачем в добровільному порядку передано ій в натурі наступне спірне майно: пральну машину; ковдру вовняну; штучну ялинку; тюлі; альбом для фотографій з весільними фотографіями; ДВД плеєр; сковороду. В судові засідання, які відбувалися, починаючи з 30.07.2014 року відповідач [PERSON] не з"являвся, не повідомляючи суд про причини неявки, в зв"язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Разом з тим, приймаючи участь в судовому засіданні, яке відбувалося 15.07.2014 року відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечує в поділі спірного майна між сторонами в натурі й не погоджується на сплату грошової компенсації за належну позивачці частку у спірному майні. З часу фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, тобто з серпня 2013 року він на власний розсуд розпорядився, а саме продав за половину вартості наступне спірне майно: холодильник, духову шафу, пилосос, простиню махрову, дві ковдри, термовентилятор, праску. Погоджується повернути позивачці в натурі будь-яке оспорюване нею спільне майно за її вибором. Окрім того, просить суд визнавати спільним майном подружжя грошові кошти отримані за кредитним договором укладеним з ПАТ КБ "ПриватБанк" за №5168755376964520, заборгованість по якому станом на момент розгляду справи складає 2320 грн. Разом з тим, не підлягають визнанню спільною сумісною власністю, яке підлягає поділу між сторонами подаровані в день весілля кошти, які позивачкою визначені в сумі 14000 грн., так як за ці кошти й було придбано сторонами спірне рухоме майно, яке підлягає поділу між сторонами. Крім того, коли сторони припинили шлюбні стосунки між собою, то позивачка, покидаючи сім"ю, забрала з собою постільний набір вартістю 200 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя . Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов"язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов"язань за кредитом. Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 3 ст. 71 СК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України . Згідно зі ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із роз"ясненнями даними в пунктах 19,22,23,24,25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При цьому, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже, у силу наведеного можна дійти висновку, що при вирішенні справи про поділ спільного сумісного майна подружжя для суду має першочергове значення з'ясування питання, чи є спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, який його обсяг, джерела і час його придбання, чи є воно подільним або неподільним, чи знаходиться воно у власності третіх осіб, чи мається згода другого з подружжя на сплату грошової компенсації за належну частку у спільному сумісному майні подружжя. При цьому суд уважає, що допустимими доказами у даній цивільній справі, за винятком пояснень сторін, можуть бути лише письмові докази, якими відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що з червня 2011 року сторони перебували у шлюбі від якого спільних дітей не має. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Томашпільського районного суду від 22.07.2014 року, хоча фактично припинили сімейні стосунки, чого не заперечили в судовому засіданні сторони, в кінці серпня 2013 року. За час шлюбу сторонами придбано наступне рухоме майно, вартість якого визначена позивачкою і з якою в судовому засіданні погодився відповідач: холодильник - 1700 грн., пральну машину - 800 грн., духову шафу - 400 грн., пилосос - 550 грн., набір кастрюль - 580 грн., набір кастрюль - 450 грн., набір тарілок - 400 грн., ковдру вовняну - 250 грн., простиню махрову - 280 грн., постільний набір - 200 грн., ковдру - 120 грн., ковдру - 180 грн., спальню (стінку) - 3500 грн., штучну ялинку - 160 грн., набір тарілок - 70 грн., тюлі - 250 грн., альбом для фотографій - 200 грн., весільні фотографії - 250 грн., ДВД плеєр - 160 грн., термовентилятор - 180 грн., чайник - 100 грн., сковороду - 260 грн., праску - 100 грн., а всього рухомого майна на загальну суму 11140 грн. Враховуючи ту обставину, що шлюб між сторонами тривав незначний період часу, тобто з червня 2011 року по кінець серпня 2013 року, сторонами не надано суду будь-яких доказів щодо їх доходи отримані за час шлюбу, окрім як укладення кредитних угод з установами банків, за період шлюбу придбано рухомого майна яке підлягає поділу на загальну суму 11140 грн., до складу якого, зокрема входять й весільні фотографії та альбом для них, постільні приналежності, посуда, тощо, тому суд погоджується з доводами відповідача, які в свою чергу не спростувала будь-якими доказами позивачка, що джерелом придбання цього майна стали подаровані на весіллі сторін кошти у сумі 14000 грн., а тому не вбачає підстав для визнання цих коштів спільною сумісною власністю сторін, які підлягають поділу між ними. Окрім того, до складу майна яке підлягає поділу належить віднести грошові кошти отримані під час шлюбу сторін за кредитними договорами укладеними від імені позивачки [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" 06.11.2012 року за номерами 009-01040-061112 та 007-01040-061112 заборгованість по яких станом на момент розгляду справи відповідно складає 7044,35 грн. та 6399,14 грн., що стверджується виданими на ім"я позивачки довідками Банку від 07.05.2014 року відповідно за вихідними номерами 05-2128729 та 05-2128742 (а.с.7,8). В судовому засіданні 15.07.2014 року відповідачем [PERSON] надана довідка ПАТ КБ "ПриватБанк" від 23.06.2014 р. №1581225 з якої вбачається, що між Банком та [PERSON] укладена кредитна угода №5168755376964520 і станом на момент розгляду справи в суді заборгованість Камінського перед Банком по цій угоді складає 2320 грн. (а.с.13). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо визнання грошових коштів отриманих відповідачем за цією угодою спільною сумісною власністю подружжя, так як угода між відповідачем і Банком укладена після фактичного припинення сімейних стосунків між сторонами у даній цивільній справі. Цих тверджень позивачки відповідач [PERSON] не спростував, так як не надав суду самої кредитної угоди з якої вбачалася би дата її укладення. У вищевказаній довідці Банку зазначено лише номер угоди без вказівки на дату укладення. За клопотанням відповідача судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України вживалися заходи щодо витребування копії цієї угоди з Банку (запит про надання інформації від 17.07.2014 року за №4067 (а.с.21), відповідь на яку судом не отримано. Відповідач, починаючи з 30.07.2014 року став ухилятися від явки до суду, що суд розцінює як зловживання наданими йому процесуальними правами, а тому не вбачає підстав для визнання вищевказаних кредитних коштів спільною сумісною власністю сторін, які підлягають поділу між ними, як не забезпечену відповідачем належними і допустими доказами про це. Таким чином, загальна вартість придбаного сторонами у шлюбі рухомого майна, яке підлягає визнанню їх спільною сумісною власністю та поділу між ними складає 11140 грн., боргових зобов"язань за кредитними договорами - 13443,49 грн. Таким чином, у грошовому виразі частка майна сторін, яке підлягає поділу буде становити 5570 (11140:2=5570), боргових зобов"язань за кредитними договорами 6721,75 (13443,49:2=6721,75). Судом встановлено, і це підтвердила в судовому засіданні позивачка, що в процесі розгляду справи відповідачем добровільно передано позивачці рухомого майна на загальну вартість 2530 грн., а саме: пральну машину - 800 грн., ковдру вовняну - 250 грн., штучну ялинку - 160 грн., тюлі - 250 грн., альбом для фотографій з весільними фотографіями - 450 грн., ДВД плеєр - 160 грн. сковороду - 260 грн., а коли у серпні 2013 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, то вона забрала з собою постільний набір вартістю 200 грн. Окрім того, з часу фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, тобто з серпня 2013 року відповідач на власний розсуд розпорядився, а саме продав за половину вартості наступне спірне майно: холодильник -1700 грн., духову шафу - 400 грн., пилосос - 550 грн., простиню махрову - 280 грн., дві ковдри - загальною вартістю 300 грн., термовентилятор - 180 грн., праску - 100 грн., а всього майна на загальну суму 3510 грн. З огляду на вищенаведене суд уважає, що за повичкою підлягає визнанню право власності і виділ в натурі натупне спільно нажите у шлюбі рухоме майно: спальню (стінку) - 3500 грн., пральну машину - 800 грн., ковдру вовняну - 250 грн., штучну ялинку - 160 грн., тюлі - 250 грн., альбом для фотографій з весільними фотографіями - 450 грн., ДВД плеєр - 160 грн. сковороду - 260 грн., постільний набір - 200 грн., а всього майна на загальну суму 6030 грн., що на 460 грн. більше від нанежної їй частки майна у грошовому виразі (6030-5570=460). Окрім того, суд уважає, що зобов"язання за кредитним договором №009-01040-061112 укладеним 06.11.2012 року між [PERSON] і ПАТ "Дельта Банк" м. Київ і сума заборгованості за яким станом на момент розгляду справи складає 7044,35 грн. підлягає стягненню з позивачки на користь Банку, що на 322,60 грн. більше від боргових зобов"язань подружжя у належній позивачці частці (7044,35-6721,75=322,60). Звідси різниця вартості у присудженому позивачці рухому майні та боргових зобов"язань буде складати на 137,40 грн. більше ніж у відповідача (460-322,60=137,40), з яких 68,70 грн. (137,40:2=68,70) підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача. На все інше спірне рухоме майно підлягає визнанню право власності і виділенню його в натурі відповідачеві вартість якого в грошовому виразі буде становити 5110 грн. Окрім того, суд уважає, що зобов"язання за кредитним договором №007-01040-061112 укладеним 06.11.2012 року між [PERSON] і ПАТ "Дельта Банк" м. Київ і сума заборгованості за яким станом на момент розгляду справи складає 6399,14 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з 243,60 грн. сплаченого судового збору підлягають поділу між сторонами у рівних частках, тобто по ? частині. На підставі викладеного і

Outcome: approved