Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначили, що 18.03.2015 року відповідачем і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» укладено договір №101193/11/Ф строкового банківського вкладу «Сучасний», згідно якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок [NUMBER], прийняв грошові кошти 55004,89 доларів США та зобов'язувався повернути суму вкладу та нараховані відсотки. 03.07.2015 року між сторонами укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно п.п.1,2 Договору в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачами в порядку та на умовах, визначених цим Договором, відповідач відступив в певній частині позивачам, а позивачі набули в певній частині право вимоги грошових коштів, належних відповідачу, у зв'язку з чим позивачі стали кредиторами в частині, зазначеній в договорі банківського вкладу, тобто за вказаним договором кожен з позивачів набув право вимагати від банку сплатити суму боргу в розмірі: [PERSON] - 9100 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складав 191205 грн. 56 коп.; [PERSON] - 8900 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складав 187003 грн. 24 коп.; [PERSON]- 9050 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складав 190154 грн. 98 коп.,; [PERSON] - 9200 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складав 193306 грн. 72 коп.,; [PERSON] - 9250 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складав 194357 грн. 03 коп.. Пунктом 4 Договору передбачено, що право власності на суму боргу визначену у п.2 цього Договору, перейшло від відповідача до позивачів з моменту підписання цього Договору сторонами, тобто з 03.07.2015 року. Разом з тим, 26.08.2015 року відповідач надав письмове повідомлення «Про розірвання Договору», в якому вказав, що він вважає помилковим укладення Договору, розриває його та вважає припиненим з 26.08.2015 року, а у зв'язку з припиненням вказаного Договору грошові кошти, право вимоги на які він раніше відступив вважає своєю власністю, грошові кошти з банку має намір отримати самостійно, щодо погашення заборгованості пропонує розглянути інші варіанти. Відповідач без відома позивачів самостійно звернувся до Банку з вимогами про видачу йому грошових коштів за вищевказаним Договором банківського вкладу, право власності на які він втратив 03.07.2015 року. Листом від 30.10.2015 року відповідач повторно повідомив позивачів про розірвання Договору з 26.08.2015 року, надав копію виписки з Банку станом на 29.10.2015 рік по депозитному рахунку [NUMBER], поточного рахунку [NUMBER], відкритому згідно вказаного Договору банківського вкладу, де знаходяться грошові кошти 55882,41 доларів США. Позивачі вважають дії відповідача незаконними і такими, що суперечать нормам чинного законодавства України та порушують їх право власності, тому просять визнати за [PERSON] з 03.07.2015 року право власності на грошові кошти в розмірі 9100 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складає 191205 грн. 56 коп., які [PERSON] набув відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.07.2015 року за договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) (рахунки на яких обліковувались грошові кошти: [NUMBER], [NUMBER]), укладеним між [PERSON] і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з набуттям [PERSON] за вказаним договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року на суму 9100 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складає 191205 грн. 56 коп., статусу вкладника у зазначенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 27.02.2014 року; визнати за [PERSON] з 03.07.2015 року право власності на грошові кошти в розмірі 8900 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складає 187003 грн. 24 коп., які [PERSON] набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.07.2015 року за договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року (рахунки на яких обліковувались грошові кошти: [NUMBER], [NUMBER]), укладеним між [PERSON] і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з набуттям [PERSON] за вказаним договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року на суму 8900 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складає 187003 грн. 24 коп., статусу вкладника у зазначенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 27.02.2014 року; визнати за [PERSON] з 03.07.2015 року право власності на грошові кошти в розмірі 9050 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 190154 грн. 98 коп., які [PERSON] набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.07.2015 року за договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року (рахунки на яких обліковувались грошові кошти: [NUMBER], [NUMBER]), укладеним між [PERSON] і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з набуттям [PERSON] за вказаним договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року на суму в розмірі 9050 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 190154 грн. 98 коп., статусу вкладника у зазначенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 27.02.2014 року; визнати за [PERSON] з 03.07.2015 року право власності на грошові кошти в розмірі 9200 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 193306 грн. 72 коп., які [PERSON] набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.07.2015 року за договором (рахунки на яких обліковувались грошові кошти: [NUMBER], [NUMBER]), укладеним між [PERSON] і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з набуттям [PERSON] за вказаним договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року на суму 9200 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 193306 грн. 72 коп., статусу вкладника у зазначенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 27.02.2014 року; визнати за [PERSON] з 03.07.2015 року право власності на грошові кошти в розмірі 9250 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 194357 грн. 03 коп., які [PERSON] набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.07.2015 року за договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 (рахунки на яких обліковувались грошові кошти: [NUMBER], [NUMBER]), укладеним між [PERSON] і ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з набуттям [PERSON] за вказаним договором №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний» (виплата відсотків щомісяця) від 18.03.2015 року на суму 9250 доларів США, що за курсом НБУ на день укладень Договору складав 194357 грн. 03 коп., статусу вкладника у зазначенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 27.02.2014 року. В ході розгляду справи позивачі, посилаючись на технічну помилку, вимоги уточнили та просили визнати набуття позивачами статусу вкладників з 03 липня 2015 року. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов повністю з підстав наведених в ньому. Пояснив, що відповідач в рахунок погашення заборгованості перед позивачами відступив останнім право вимоги за договором банківського вкладу про що 03 липня 2015 року було укладено договір цесії. Вже після укладення вказаного договору відповідач відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань, вважає укладений договір припиненим, не визнає право власності позивачів на кошти, які знаходяться на депозитному рахунку ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» згідно договору банківського вкладу від 18.03.2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа Публічне акціонерне товариство «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2015 року між ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та [PERSON] укладено договір №101193/11/Ф банківського вкладу «Сучасний», згідно якого Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] та приймає грошові кошти 55004,89 доларів США строком на 180 днів та зобов'язується повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Згідно пункту 2.1. датою повернення вкладу є 14 вересня 2015 року. 03.07.2015 року між позивачами та відповідачем укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого кожен позивач (цесіонарій) набуває право вимагати від боржника сплатити суму боргу в розмірі: [PERSON] - 9100 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складає 191205 грн. 56 коп., який виник у зв'язку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з Банком; [PERSON] - 8900 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення Договору складає 187003 грн. 24 коп., який виник у зв'язку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з банком; [PERSON]- 9050 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору складає 190154 грн. 98 коп., який виник у зв'язку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з банком; [PERSON] - 9200 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору складає 193306 грн. 72 коп., який виник у зв'язку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з банком; [PERSON]. - 9250 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору складає 194357 грн. 03 коп., який виник у зв'язку з наданням цедентом боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором з банком. Згідно п.3 вказаного договору із моменту підписання цього договору сторонами кожен з цесіонаріїв набуває статус вкладника стосовно грошових коштів, зазначених в п.1,2 договору, а згідно п.4 того ж договору паво власності на суму боргу переходить від відповідача до кожного з позивачів з моменту підписання цього договору сторонами і кожен з позивачів з цього моменту має право вкладника стосовно вищевказаних грошових коштів і набуває право вимагати їх виплати боржником. Правлінням Національного банку України 17 вересня 2015 року прийнято рішення про віднесення АТ "Банк "Національні інвестиції" до категорії неплатоспроможних". Постановою Правління Національного банку України № 853 від 01 грудня 2015 року прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції". На виконання вимог статті 34 розділу VII закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) на наступний робочий день введена тимчасова адміністрація та призначено уповноважена особа фонду для її здійснення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. У відповідності до ч.1, п.п.1, 2 ч.5 ст.36 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення під час тимчасової адміністрації не здійснюється : 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку). Тобто, в зв'язку із виведенням банку з ринку встановлюється особливий порядок відшкодування коштів для вкладників і кредиторів банку. Банк не може здійснювати індивідуальне задоволення вимог вкладників та кредиторів банку, оскільки управління банком здійснюється уповноваженим представником влади. А отже він зобов'язаний діяти лише у спосіб та порядок, визначений Законодавством України. А отже здійснювати відшкодування коштів лише з дотриманням процедури та черговості, визначеної Законом. У відповідності до п.1 частини першої ст.512 ЦК України, на яку посилаються позивачі в обґрунтування заявлених вимог, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) В той же час, ч.3 ст.512 ЦК України містить застереження про те, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таке обмеження встановлено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Саме цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (частина перша та друга ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Позивачі не укладали з банком договорів банківського вкладу або рахунку і не є власниками іменних депозитних сертифікатів. З урахуванням наведених приписів Закону, суд вважає, що Позивачі не є вкладниками Банку. Розширене тлумачення поняття «вкладник» поза межами визначення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не допускається. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог по суті заявленого позову.

Outcome: dismissed