Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У червні 2018 р. заявник - Київський міський протитуберкульозний диспансер № 1 звернувся до суду із даною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] [INFO] хворий на туберкульоз та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Заявник зазначає, що заінтересовану особу необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте останній відмовляється від його проходження. Оскільки заінтересована особа - [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати його до Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1 на 3 міс., починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судовому засіданні представник заявника не з'явився. У відповідності до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, останній становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"). З матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа [PERSON] [INFO] перебуває на обліку з 2018 р. та хворий на МРТБ (20.03.2018 р.), верхньої долі легень Дестр+, МБТ+, М-, МГ +, Риф, Р1+, (HRES), Р2о Го, кат. 4 (ВДТБ), ког. 1 (2018). Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, тому підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу/ За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1, примусово госпіталізувати [PERSON] [INFO] до Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1 на строк, необхідний для лікування - 3 міс., починаючи з дня фактичної госпіталізації. У відповідності до норми ст. 346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст. 1, 11, 20, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз",

Outcome: approved