Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

08.05.2020 позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк» по оформленню на її (позивачки) ім`я кредитів через сервіси Приват24, нарахування та списання відсотків та комісій за користування такими кредитами, невжиття заходів щодо негайного відновлення залишку коштів на рахунку № [NUMBER] [PERSON] до стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих нею операцій; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти у розмірі 7994,35 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 453,75 грн, 3% річних у розмірі 89,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 103,92 грн, всього в сумі 8641,99 грн та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що згідно анкети-заяви від 23.11.2010 на її ім`я у АТ КБ «ПриватБанк» було відкрито кредитну карту № [NUMBER] , на яку 24.10.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 грн. Станом на 18.12.2018 року її заборгованість перед банком становила 2439,65 грн., відповідно залишок коштів на кредитній карті складав 560,35 грн. Вночі 19.12.2018 року з її карткового рахунку невідомими особами знято грошові кошти. Вранці наступного дня вона ( [PERSON] ) з метою блокування та заміни карток звернулася до оператора відділення АТ КБ «ПриватБанк», який повідомив, що вночі на її ім`я через систему інтернет-банкінгу Приват24 відкрито картку VISA Інтернет картка, оформлено декілька кредитів в сервісі «Миттєва розстрочка» на загальну суму 11006,00 грн., з них : 5506 грн. депозит через POS-термінал, 5000,00 грн. - кредит в сервісі Moneyveo та використано кошти з її кредитного карткового рахунку в сумі 500,00 грн. 19.12.2018 року за вказаним фактом позивачка звернулася з заявою до Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, яку 20.12.2018 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №12018200060000828, де її визнано потерпілою. Крім того, відповідну заяву про вчинення стосовно неї шахрайських дій вона направила на електронну пошту Департаменту кіберполіції та 19.12.2018 року невідкладно повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про факти несанкціонованого використання її кредитної картки. В подальшому, вона (позивачка) неодноразово зверталася до відповідача з проханням відмінити нарахування відсотків на суми, які обраховуються як кредитні кошти на її ім`я на рахунках банку з 19.12.2018 року та дозволити погасити заборгованість за кредитною картою, на що отримала відповідь про неможливість задоволення її вимоги та про те, що вона зобов`язана повернути кошти за кредитами зі сплатою нарахованих відсотків. Однак, 15.05.2019 року на її картку банком повернуто 663,00 грн. та 1836,00 грн., як неправомірні платежі здійснені шахраями. 13.09.2019 р. з метою зменшення заборгованості за кредитним лімітом та кредитами «Миттєва розстрочка», вона ( [PERSON] ) внесла на свій картковий рахунок кошти в сумі 9634,00 грн., у зв`язку з чим станом на 17.10.2019 року заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у неї була відсутня. АТ КБ «ПриватБанк» не забезпечив збереження коштів на її картковому рахунку, чим порушив законодавство про захист прав споживачів, положення договору про надання банківських послуг та приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки кредитні кошти з 18.12.2018 по 19.12.2018 року за рахунок банку нею не отримувались, а надання кредитної послуги не замовлялось, вважає, що правомірним буде стягнення з неї кредитної заборгованості лише в частині стягнення боргу в сумі 2439,65 грн., який виник до 18.12.2018 року. Посилаючись на вищевикладене, вважає, що з відповідача підлягає поверненню надмірно сплачена сума у розмірі 7994,35 грн. У визначений законом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. [PERSON] зазначила, що вночі 19.12.2018 на її мобільному телефоні припинила працювати сім-карта [NUMBER] , саме цей номер телефону був встановлений як "фінансовий" в ПриватБанку, тобто з його допомогою клієнт мала можливість користуватися, і зокрема й віддаленими послугами банку. Оператор мобільного зв`язку МТС клієнтці повідомив, що була проведена перереєстрація даної сім-картки на іншу особу, тобто з 23:22 год. 18.12.2018 до 09:11 год. 19.12.2018 доступ до "фінансового" номеру телефону мали треті особи. Проведеною в банку перевіркою встановлено, що в період часу з 23:53 год. 18.12.2018 по 01:24 год. 19.12.2018 з картки Універсальної № [NUMBER] та картки для виплат № [NUMBER] клієнта [PERSON] дійсно здійснювались перерахування грошових коштів шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією даного клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить до Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та додаткової конфіденційної інформації, що має бути відомою лише клієнту особисто. Крім цього, щодо зміни паролю для входу в сервіс Приват24, то для проведення такої операції необхідна конфіденційна інформація, зокрема й пін код картки клієнта. Здійснювались перерахування грошових коштів за допомогою сервісу «IVR - меню». Дані платежі створені шляхом віддалених команд з телефону - дзвінки з "фінансового" номеру телефону клієнта на сервісний телефон "3700". При цьому, прийом дзвінка та замовлення послуги відбувається в автоматичному режимі, без зв`язку з оператором кол-центру. Також, по картці Універсальній № [NUMBER] через «IVR- меню» оформлено "Миттєві розстрочки". З повідомленням до банку про отримання доступу третіми особами (шахраями) до її фінансового номеру телефону, остання звернулася уже після проведення оспорюваних нею списань з її карткових рахунків, внаслідок чого було проведено негайне блокування всіх рахунків даної клієнтки і жодні списання більше не проводились. Тобто, проведення зазначених вище шахрайських (несанкціонованих) операцій по картках клієнта [PERSON] стало можливим з вини самого клієнта, оскільки до фактичного проведення шахрайських операцій, банк не було проінформовано про отримання доступу шахраями до фінансового номеру та конфіденційних даних даного клієнта, що й призвело до проведення спірних транзакцій у вказаний період. Крім цього, клієнтом [PERSON] не було вжито заходів щодо запобігання перевипуску сім-карти її телефонного номеру третіми особами (прив`язка сім-карти до паспортних даних, підключення до контракту з мобільним оператором зв`язку, тощо), а також не вжито заходів щодо негайного блокування перевипущеної сім-карти оператором мобільного зв`язку, адже з огляду на зазначене, доступ в третіх осіб до "фінасового" номеру [NUMBER] був протягом тривалого часу, щонайменше з 23:22 год. 18.12.2018 до 09:11 год. 19.12.2018 року. 19.12.2018 року на підставі першого ж звернення клієнта до банку про несанкціоновані списання грошових коштів з її карткових рахунків, було сформовано відповідні претензії (заявки) на повернення списаних коштів, оскільки операцію здійснено в мережі іншого банку. Подано претензії: № [NUMBER] на суму 1836 UAH (15.05.2019 грошові кошти повернуто на картку [NUMBER] ); № [NUMBER] на суму 663 UAH (15.05.2019 грошові кошти повернуто на картку [NUMBER] ); № [NUMBER] на суму 510 UAH (Відмова -введено 3D-secure); № 806598 на суму 1632 UAH (Відмова - було введено 3D-secure); №806599 на суму 62 UAH (Відмова - безакцептне списання). Тобто, після звернення клієнта про шахрайство, банком проведено комплекс заходів по поверненню несанкціоновано списаних коштів з рахунків даного клієнта. IVR- меню або платежі по телефону - це послуга ПриватБанку, яка дозволяє здійснити будь-який платіж, використовуючи тільки телефон. Для здійснення платежу між своїми рахунками/картками через IVR-меню клієнту необхідно знати 4 останні цифри номерів карток, між якими здійснюється операція. Тобто, особа яка здійснює переказ повинна знати 4 цифри номеру картки з якої здійснює переказ та 4 цифри номеру картки та яку гроші будуть переведенні. Отже, шахраю були відомі номери карток Позивача, а за розголошення даних відомостей несе відповідальність тільки позивач. Не маючи картки, але маючи фінансовий номер телефону не можна зняти кошти не знаючи ПІН-коду картки. За розголошення ПІН-коду несе відповідальність [PERSON] . Щоб змінити фінансовий номер телефону необхідно ввести ПІН-код „активної" картки. За розголошення ПІН-коду картки несе відповідальність тільки [PERSON] . Щодо зміни логіну в Приват24, то його можливо змінити лише після того, як було здійснено вхід до Приват24. Щоб зайти до Приват24 необхідно не лише мати номер телефону, але й знати пароль входу або ж у випадку його зміни знати ПІН-код будь-якої своєї активної картки. Тобто, недостатньо лише перевипустити сім-картку Клієнта або мати фінансовий телефон клієнта, потрібно ще обов`язково знати пароль входу до Приват24 або щоб його змінити знати ПІН - код картки Клієнта, щоб зняти кошти в Банкоматі без картки необхідно також знати ПІН-код картки з якої знімаються кошти, для того щоб змінити фінансовий номер необхідно в обов`язковому випадку вводити ПІН-код картки, для того, щоб перевести гроші через IVR- меню необхідно знати 4 цифри карток. Без розголошення з боку [PERSON] ПІН-коду своєї картки, номеру своїх карток, інша особа навіть перевипустивши сім-картку або маючи фінансовий телефон клієнта не змогла б ні зайти до Приват24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти. Позивач приховала від суду, що вона передала особисту конфіденційну інформацію третім особам, якими в подальшому і було знято кошти з її рахунку. Пунктом 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71 цс 15. Отже, саме Позивач повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій. У ПриватБанку існує доволі надійна систему захисту рахунків Клієнтів Банку і без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку. Враховуючи, що зняття коштів стало можливим у зв`язку з розголошенням [PERSON] персональних даних третім особам та до повідомлення Позивача про блокування рахунку, тому АТ КБ "ПриватБанк" не повинен нести відповідальність за дану операцію. Банком не порушено жодних вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. З огляду на викладене, підстави для звільнення Позивача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг, відсутні. В зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити. Згідно з ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2020 р. залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 453,75 грн., 3% річних у розмірі 89,97 грн. та інфляційні втрати у розмірі 103,92 грн. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Грибовод В.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Крім того, представник позивача вказав, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила Банк та правоохоронні органи про цей факт, на даний час наявне кримінальне провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими кошами, тому позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 23.11.2010 [PERSON] підписавши анкету-заяву, погодилась та ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», надала свою згоду, що заява з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір, укладений між нею та відповідачем. На підставі вищевказаної заяви [PERSON] було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку. Таким чином, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якого банк надав позивачці кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 24-26). 19.12.2018 року [PERSON] звернулася до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про викрадення 19.12.2018 невідомими особами грошових коштів в сумі 5500,00 грн з її банківського рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 65). Відомості за вказаною заявою [PERSON] 20.12.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018200060000828 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження [PERSON] допитано в якості потерпілої. (а.с. 66, 68-70). В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12018200060000828 від 20.12.2018, на виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.04.2019, ПрАТ «ВФ Україна» надано інформацію, з якої вбачається, що на номер мобільного оператора [NUMBER] , користувачем якого є [PERSON] , у період з 23.22 години 18.12.2018 по 09.11 годину 19.12.2018, дзвінки на інші номери абонентів та вхід до всесвітньої мережі Інтернет відбувалися за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Металургів, 28. (а.с. 71-83). Згідно рапорту інспектора ВПК в Харківській області Слобожанського УКП ДКП НП України Реви М.В. від 12.06.2019 р. перевипуск та користування сім-карткою мобільного телефону за номером [NUMBER] відбувалося в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. (а.с. 91). Відповідно до довідки Охтирського відділення №1 Сумської філії АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] є клієнтом банку та користується банківським картками: № [NUMBER] , № [NUMBER] . З доданої до зазначеної довідки виписки про рух коштів по вказаним банківським карткам клієнта [PERSON] вбачається, що за період з 18.12.2018 по 19.12.2018 відбувалося зняття коштів на придбання товарів через: LIQPAY PRIVAT24 WEB MT, DN SK, UA; PORTMONE LTD VODAFONЕ1; EASYPAY MOBILE PAYMENT; EASYPAY UTILITYPAYM_RC. (а.с. 87-88). Крім того, в матеріалах справи містяться копії чеків на покупку товарів, здійснених у період часу з 00.01 години по 01.24 години 19.12.2018 року за допомогою картки № [NUMBER] на загальну суму 6131,28 грн. (а.с. 55-64). 20.12.2018 року позивачка звернулася на адресу голови правління АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомила, що є потерпілою від шахрайських дій невстановлених осіб, в результаті яких на її ім`я було оформлено декілька кредитів та знято кошти з її особового кредитного рахунку. [PERSON] просила посприяти в питанні щодо відміни транзакцій по оформленню кредитів на її ім`я та надати інформацію з питання оформлених кредитів за той час, коли у [PERSON] не було можливості користуватися своєю sim-карткою та оформляти кредити. (а.с. 27-28). Цього ж дня із заявою аналогічного змісту [PERSON] звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с. 29-30). У відповідь на вказану заяву позивачка отримала лист від 09.01.2019 року вих. № 10008, згідно якого за результатами внутрішньої перевірки не виявлено ознак вчинення шахрайських дій при укладенні договору від 19.12.2018 року № 578723243 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за яким відбулося перерахування коштів в розмірі 5000 грн на належну їй банківську карту. (а.с. 52). 28.12.2018 та 02.02.2019 року позивачка повторно звернулася до голови правління АТ КБ «ПриватБанк» із заявами, в яких просила зупинити нарахування відсотків за сумами, які обраховуються як кредитні кошти на її ім`я на рахунках банку з 19.12.2018 до з`ясування обставин оформлення кредитів в рамках відкритого кримінального провадження з цією справою; дозволити в виключному порядку внести кошти в сумі 3000,00 грн., які обліковуються як кредитний ліміт на її платіжну карту, для погашення кредитної лінії і закрити кредитну лінію на цю суму та надати детальне роз`яснення щодо процедури закриття кредитного ліміту на вказану суму. (а.с. 35-37). Протягом січня-лютого 2019 року від уповноважених посадових осіб АТ КБ «ПриватБанк» позивачка отримала на свої звернення письмові відповіді, у яких зазначалося про її обов`язок погасити кредит та про відсутність законних підстав для припинення нарахування відсотків за ними за кредитом, а також анулювання заборгованості. Крім того, позивачці було запропоновано звернутися до органів поліції з приводу вчинення стосовно неї шахрайських дій. (а.с. 40-46). 15.05.2019 року на належну [PERSON] картку універсальна Gold надійшли кошти в сумі 663 грн. та 1836 грн., з приводу чого 13.09.2019 року вона звернулася із заявою до Охтирського відділення № 1 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій просила надати їй детальну інформацію стосовно джерела походження вказаних грошових коштів на загальну суму 2499,00 грн. та на покриття якого кредиту вони були зараховані. Крім того, просила провести розрахунок по рахунках, що обліковуються на її ім`я станом на 13.09.2019 року з урахуванням внесених коштів за період з 01.01.2019 по 13.09.2019 року для погашення заборгованості в повному обсязі перед АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 39). 16.10.2019 року [PERSON] отримала лист від АТ КБ «ПриватБанк» на її звернення стосовно підстав списання грошових коштів за її картковим рахунком, банком була ініційована претензійна робота за правилами Міжнародної платіжної системи MasterCard. Повернення по претензійній роботі № 806595, № 806596 проведено на її карту в сумі 663,00 грн. та 1836,00 грн. За заявками на проведення претензійної роботи № 806597, № 806598, № 806599 отримано відмову. (а.с. 48-49). 13.08.2019 року відповідачем на адресу [PERSON] направлено повідомлення за вих. № 326603, відповідно до якого станом на 13.08.2019 сума боргу становила 810 грн. З огляду на порушення графіку оплат, позивачка повідомлялася про запланований візит кредитних інспекторів за адресою її проживання. (а.с. 47). Відповідно до квитанції від 13.09.2019 року № АС_ОCRA35R514BTFX183PX8J [PERSON] перерахувала на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 9634,00 грн. (а.с. 53). Згідно довідки Охтирського відділення № 1 Сумської філії АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] станом на 17.10.2019 року не має заборгованості перед банком. (а.с.54). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, спірні правовідносини щодо списання грошових коштів з банківського рахунка без розпорядження клієнта, що виникли між сторонами, регулюються нормами ст. 1071 ЦК України, відповідно до положень якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно вимог ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. На правовідносини сторін про відкриття банківського рахунку з використанням електронної платіжної картки розповсюджується дія Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який відповідно до його преамбули визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Згідно вимог п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Згідно з п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з п. 1, 2 розділу розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 р. в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Згідно з п. 3 розділу VІ «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» № 705 від 05.11.2014 Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем;4) Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Відповідно до п. 5 розділу VІ «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» № 705 від 05.11.2014 року Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Згідно з п. 6 розділу VІ «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» № 705 від 05.11.2014 Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Згідно з п. 7,8 розділу VІ вищевказаного Положення Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно з п. 9 розділу VІ вищевказаного Положення Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до п. 14.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Таким чином, наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно доводять те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Аналогічний правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15. Доводи представника відповідача, що позивачка повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій та що зняття коштів з рахунку позивачки стало можливим у зв`язку з розголошенням [PERSON] персональних даних третім особам та до повідомлення Позивача про блокування рахунку, а тому АТ КБ "ПриватБанк" не повинен нести відповідальність за дану операцію, - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Під час розгляду справи судом не було встановлено, що позивачка вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів та вчиняла будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунку. Навпаки, позивачка після несанкціонованої транзакції повідомила відповідача про вчинені неналежні перекази та заявила клопотання про блокування рахунку, що і було здійснено. Крім того, за заявою позивачки про вчинене кримінальне правопорушення уповноваженими особами Охтирського ВП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України та позивачка негайно повідомила посадових осіб фінансової установи про вказані обставини. З виписки по картковому рахунку [PERSON] та роздруківки телефонних дзвінків по належному їй телефонному номеру оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» встановлено, що у період з 23.22 години 18.12.2018 року по 09.11 години 19.12.2018 року операції з коштами, які містяться на рахунку позивачки, проводились з номеру її мобільного телефону у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Позивачка зазначала, що при знятті коштів із вказаного карткового рахунку жодних текстових або голосових повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» на належний їй номер телефону, який зазначений як фінансовий, не надходило. У здійсненні платіжних операцій - покупок товарів та перерахувань, які мали місце 19.12.2018 року, [PERSON] особисто не використовувала електронний платіжний засіб та не вчиняла розпорядження щодо перерахунку коштів, а також будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунку. Фактично невстановлені особи одержали кошти, використавши VISA Інтернет карту, яку позивачка не одержувала, що банком також не спростовано. Висновків службового розслідування про те, що жодний працівник банку не допустив розголошення персональних даних відповідача, банком суду надано не було. При цьому, суд враховує, що [PERSON] при виявленні несанкціонованого використання її карткового рахунку повідомила банк, тобто виконала вимоги розділу VI Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, за змістом якого користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувались користувачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка умови договору про обслуговування карткового рахунку не порушувала, тоді як відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачкою, як володільцем банківського рахунку, що сприяло незаконному використанню персональної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Крім того, беручи до уваги, що [PERSON] , виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила АТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронні органи про вказаний факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Статтею 1073 ЦК України у випадку безпідставного списання коштів банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Отже, положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Цивільного Кодексу України, Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів передбачають прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. За приписами ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. Отже, банк не надав доказів, які б спростували доводи позивачки про те, що банківську картку позивачка не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-кду нікому не повідомляла, а тому банк повинен сплатити позивачу безпідставно отримані кошти. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, з АТ КБ «ПриатБанк» на користь позивачки слід стягнути безпідставно отримані кошти в розмірі 7994,35 грн., враховуючи, що на погашення заборгованості позивачкою сплачено 10434,00 грн. (800 грн. + 9634 грн.), та за мінусом 2439,65 грн. боргу позивачки перед Банком станом на 18.12.2018. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved