Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області про звернення стягнення. Предствник позивача Тимчик Б.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснив, що відповідно до укладеного договору мотивуючи свої вимоги тим, що 16.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIOWGK00001371, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 55000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2017 року. Відповідно Кредитного договору позивач зобов'язаний видати Позичальнику кредит на умовах передбачених кредитним договором. Позичальник зобов'язаний своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначений Кредитним договором термін, а також виконати інші свої зобов'язання згідно Кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі та відкрив Позичальнику поточний рахунок, на який надав позичальнику кредит відповідно до умов Кредитного договору. Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.02.2014 року має заборгованість - 216683,50 грн., яка складається з наступного: 47635,82 грн. - заборгованість за кредитом; 69042,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 903,57 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 83545,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 10306,36 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 16.05.2007 року уклали договір іпотеки № VIOWGK00001371. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 68,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу за реєстром № 452. У відповідності до ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить винести заочне рішення, яким звернути стягнення житловий будинок загальною площею 68,40 кв.м., житловою площею 39,20 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VIOWGK00001371 від 16.05.2007 р.) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки, з початковою ціною вартості реалізації предмета іпотеки нарівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності4 виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предметі іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаного будинку; стягнути з відповідачів судові витрати. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області Мартиновська Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала висновок про недоцільність виселення дітей [PERSON] та [PERSON], який підтримала в судовому засіданні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до норм ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кретитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 16.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIOWGK00001371, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 55000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2017 року. Відповідно Кредитного договору позивач зобов'язаний видати позичальнику кредит на умовах передбачених кредитним договором. Позичальник зобов'язаний своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначений Кредитним договором термін, а також виконати інші свої зобов'язання згідно Кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі та відкрив позичальнику поточний рахунок, на який надав позичальнику кредит відповідно до умов Кредитного договору. Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 16.05.2007 року уклали договір іпотеки № VIOWGK00001371. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 68,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу за реєстром № 452. Позичальником, в порушення своїх зобов'язань, визначених Кредитним договором, не сплачено плату за користування кредитом (процентів) та заборгованість по кредиту в порядку та на умовах, встановленими Кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином встановлено, що сторони перебували у договірних відносинах, але відповідач [PERSON] не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором № VIOWGK0000137 від 16.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір , внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.02.2014 року становить 216683 грн. 50 коп. На виконання умов кредитного договору № VIOWGK0000137 від 16.05.2007 року між Публічним (стара назва - Закрите) акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] 16.05.2007 року було укладено іпотечний договір. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку майно, а саме, будинок загальною площею 68,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу за реєстром № 452. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно- правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки №322 від 07.04.2014 року в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживають слідуючі особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстрована, але не проживає. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України 'Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Як вбачається з копії листа ПАТ КБ "ПриватБанк" від 28.04.2014 року відповідачам була надіслана письмова вимога про поверненя суми заборгованості по кредиту в повному обсязі та виселення в добровільному порядку із житлового будинку, що є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS], яку вони отримали 09.05.2014 року, що підтверджується поштовими повідомленнями. Однак у визначений законом тридцятиденний термін відповідачі не звільнили нерухоме майно та не погасили заборгованість за кредитним договором. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що сторони фактично домовилися стосовно всіх умов договору іпотеки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір у сумі 2166 грн. 00 коп.

Outcome: approved