Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2000 року в Василівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей. Проживають за однією адресою, але відповідач постійно безпричинно вчиняє сварки, ображає її та дітей, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року сторонам у справі було надано час на примирення, строком на один місяць. В судове засідання 23 березня 2020 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка, в раніше поданій до суду заяві від 12 грудня 2019 року (а.с.21), просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі за припинення спільного проживання з вересня 2019 року, понесені судові витрати з відповідача просила не стягувати. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, та вказав що за наданий час судом з позивачкою не примирилися (а.с.37). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 22 червня 2000 року Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №2); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 22 червня 2000 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який на час звернення позивачки до суду був неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 04 грудня 2001 року серії [NUMBER] за актовим записом №16 (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони проживають за однією адресою, але подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільне проживання припинили з вересня 2019 року, за наданий час судом не примирилися. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved