Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач 31.082015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14148,48 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», та резидентом України [PERSON] був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 001-15528-181011 (надалі - Договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії, на суму 100 000 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору, та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10\~000 грн.. Також, відкрив на імя [PERSON] картковий рахунок № 26253905219259 в національній валюті України, надав [PERSON] (Держателю картки) платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснював обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 до вказаного договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до положень зазначеного договору [PERSON] зобовязаний щомісяця в строки, визнані правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Однак, через неналежне виконання [PERSON] умов договору, у нього, станом на 31.07.2015 року, утворилася заборгованість по оплаті передбачених договором платежів у загальному розмірі 14148,48 грн., про що він неодноразово повідомлявся, однак заборгованість не погасив. В судове засідання 17.12.2015 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] не зявився, але у позовній заяві є письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.2 зворот). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за його відсутності, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. №51 «про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» , згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА Банк», а саме [PERSON] Судом встановлено, що 18.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», та резидентом України [PERSON] був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 001-15528-181011 (надалі - Договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії, на суму 100 000 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору, та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10\~000 грн.. Також, відкрив на імя [PERSON] картковий рахунок № 26253905219259 в національній валюті України, надав [PERSON] (Держателю картки) платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснював обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 до вказаного договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до положень зазначеного договору [PERSON] кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору, держатель картки тобто відповідач зобов'язався щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання кредиту, що підтверджується його підписами на вказаному Договорі, затверджених Тарифах на обслуговування платіжних карток Visa Classic Тарифний пакет «Лояльна», анкеті позичальника та на анкеті клієнта-фізичної особи (а.с.5-6). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. З позову вбачається, що зобовязання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у сумі 10\~000,00 гривень. Відповідач в свою чергу зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно п. 2.3 кредитного договору Держатель, тобто позичальник, сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно п. 3.2 кредитного договору Банк забезпечує прийняття та зарахування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Згідно п. 3.6 кредитного договору Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Обовязковими складовими мінімального платежу є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу мінімального платежу можуть включатися інші платежі. Згідно п. 5.1 кредитного договору з підписанням цього договору Держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Згідно п. 5.11 кредитного договору з підписанням цього договору Держатель підтверджує, що один з оригіналів цього Договору був йому переданий. У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитним договором у відповідача перед позивачем, станом на 31.07.2015 року, виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14148 (чотирнадцять тисяч сто сорок вісім) гривень, 48 копійок, з яких: - тіло кредиту 2929,75 грн.; - прострочене тіло кредиту 8411,91 грн.; - заборгованість за комісіями та відсотками - 0,00 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові та міститься у матеріалах справи (а.с.2, 3, 3 вворот). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів по заборгованості за вказаним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має. На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заявлені позивачем обґрунтовано. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачка порушила не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором № 001-15528-181011 від 18.10.2011 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. ч. 1 та 2\~ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього\~Закону\~є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому\~Законом України "Про банки і банківську діяльність". Згідно з ч. 1\~ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ч.5\~\~ст.36 закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно п.6 цієї статті\~\~Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку (пункт 22); Враховуючі вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які ним були сплачені в ході подання та розгляду судом зазначеного позову. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved