Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом, яким просила позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільного малолітнього сина - [PERSON] Як на підставу звернення до суду з даною заявою та в її обґрунтування позивач вказала, що після фактичного припинення стосунків між нею та відповідачем останній життям сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, не будучи при цьому позбавленим інформації стосовно місця перебування дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити з вищеназваних підстав. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, адже, на його переконання, позивачем та її представником не надано суду достатніх доказів факту ухилення його довірителя від виконання батьківських обов'язків. Більше того вказав, що відповідач періодично, в межах можливості, приймає участь у вихованні дитини, дарував сину подарунки та здійснював оплату медичних послуг при його лікуванні. Представник третьої особи у справі - служби у справах дітей, остаточного ставлення до позову в ході розгляду справи не виказав, оскільки вказав, що службою зроблено запити до відповідних органів державної влади стосовно особи відповідача, однак відповіді на даний час на них не надійшли, а тому дійти висновку про доцільність позбавлення останнього батьківських прав не може. Відповідач, в свою чергу, в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був оповіщений про час та місце розгляду справи. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб від 10 серпня 2010 року (а.с.7) шлюб між сторонами у справі розірвано. Від даного шлюбу в останніх народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). З 24 червня 2014 року та станом на 4 березня 2015 року малолітній [PERSON] відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад № 3. Як вбачається з довідки виданої даним дошкільним навчальним закладом (а.с.9) вихованням сина займається матір, яка приводить його та забирає його з дошкільного закладу, а батько та відповідач у справі, в свою чергу, участі у вихованні дитини не бере. Відповідно до довідки КП "ВЖРЕКП № 16" Житомирської міської ради від 3 березня 2015 року (а.с.10) малолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір'ю. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2012 року (а.с.46-48) з відповідача на користь позивача присуджені до стягнення аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) останнього до досягнення сином трирічного віку. Позивачем на ім'я начальника ВДВС Житомирського РУЮ були видані розписки від 26 червня 2013 року (а.с.43-44) про розрахунок з боку відповідача на користь позивача, станом на 1 червня 2013 року, по аліментам на її утримання до досягнення сином трирічного віку та по аліментам на утримання дитини до повноліття. У відповідності до акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання позивача від 25 травня 2015 року (а.с.60), складеного спеціалістом служби у справах дітей Житомирської міської ради і третьої особи у даній справі, поміж іншого вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 500 гривень, з дитиною не бачився протягом останніх півроку та до органу опіки та піклування з приводу визначення днів та годин побачень з нею не звертався. Допитані в ході розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення, якими вказали, що відповідач практично вихованням дитини не займається, а з останніх подій, що їм відомі та які пам'ятають, він навідувався до сина лише в день святкування першого його дня народження. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ст. 166 СК України). У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду та свідків в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки батько повноцінно вихованням та утриманням дитини не займається, а робить це досить нерегулярно і періодично, не проявляє батьківської турботи та піклування до сина, проживає окремо від нього, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. Відтак є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 гривні, адже позивача було звільнено від сплати такого збору на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved