Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

04 січня 2017 року позивач, [PERSON]М, звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просить постановити судове рішення, яким (дослівно) зобов'язати ПрАТ "СК "Енергополіс" видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Стягнути з ПрАТ "СК "Енергополіс" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 21.08.2016 року по 22.12.2016 року у розмірі 4200,76 грн., допомогу по вагітності та пологам з 03.06.2013 року по 06.10.2013 року у розмірі 6031,90 грн. та моральну шкоду за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 10 000 грн. Разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду з даним позовом. 12 липня 2017 року позивачка подала уточнену позовну заяву із збільшенням розміру позовних вимог та просила: розірвати трудовий договір між [PERSON] та ПрАТ «СК «Енергополіс»; зобовязати відповідача видати наказ про звільнення; виплатити допомогу по вагітності і пологам; середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 21.08.2016 року; та моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. за час порушення щодо неї Відповідачем законодавства, які прийняті судом. 30 листопада 2017 року суд своєю ухвалою прийняв відмову позивача, [PERSON], від частини позовних вимог, а саме, в частині зобовязання відповідача видати наказ про звільнення та виплати середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з 21.08.2016 року. Провадження в цій частині позовних вимог закрито. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 23.05.2005 року, вона була прийнята на посаду спеціаліста філії ВАТ «АСК Енергополіс» в м. Жовті Води постійно. 15.01.2006 року вона була переведена на посаду провідного спеціаліста цієї ж філії. З 01.07.2007 року по 21.04.3013 року вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 27.04.2011 року ВАТ «АСК Енергополіс» перейменована на [PERSON] акціонерне товариство «Страхова Компанія «Енергополіс». 15.10.2012 року вона була переведена на посаду провідного спеціаліста відділу особистого страхування та врегулювання страхових подій ПрАТ «СК «Енергополіс». До закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років, вона завагітніла і вирішила приєднати щорічну відпустку до відпустки у звязку з вагітністю та пологами. Відповідно до наказу №156-к від 01.07.2010 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2010 року по 21.04.2013 року. В подальшому нею був отриманий лікарняний лист у звязку з вагітністю та пологами та було написано заяву про надання відпустки у звязку з вагітністю та пологами. Але, за інформацією Укрпошти її лист із вказаною заявою відповідачу вручений не був з причини відсутності отримувача. В подальшому на її неодноразові письмові вимоги їй було надіслано поштою копію наказу №23 від 07 жовтня 2013 року про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 жовтня 2013 року по 20 серпня 2016 року. Але у звязку з тим, що відповідачем не було надано заяви-розрахунку на фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення, до якої було б включено нараховану їй суму допомоги, вона не має можливості отримати допомогу по вагітності та пологам. У звязку з грубим порушенням відповідачем щодо неї законодавства про працю вона була вимушена написати заяву про звільнення її з роботи за ч.3 ст. 38 Кодексу Законів про працю України з 21 серпня 2016 року. В письмовій заяві про звільнення вона вказала свої вимоги, а саме: провести з нею розрахунок відповідно до ст. 44 КЗпП України, сплатити в повному обсязі допомогу по вагітності та пологам, компенсацію за невикористану відпустку, направити належним чином оформлену трудову книжку із вказанням підстави звільнення, та надати завірену копію трудової книжки. Дана заява була направлена на адресу відповідача 18 серпня 2016 року рекомендованим листом. Але до теперішнього часу відповідач не видав їй належним чином оформленої трудової книжки та наказу про звільнення. Неодноразові її письмові звернення щодо видачі трудової книжки, залишені відповідачем без належної уваги, а трудова книжка не видана. Через невидачу трудової книжки вона не має можливості влаштуватись на іншу роботу, стати на облік до Центру зайнятості, що створює перешкоди щодо отримання нею допомоги малозабезпеченим сімям. Крім того, як багатодітна мати вона позбавлена можливості фінансово забезпечувати родину, гідно утримувати малолітніх дітей, фактично позбавлена можливості на вільний вибір професії, у неї порушились нормальні життєві звязки. У звязку з грубим порушенням відносно неї законодавства про працю [PERSON] зверталась зі скаргами до відповідача, до прокуратури, державної інспекції України з питань праці. Але весь цей час отримувала формальні відповіді, а відповідач до відповідальності притягнутий не був, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Також позивач [PERSON] вважає, що їй спричинені відповідачем моральні страждання, які виразились у порушенні її звичного укладу життя, вона втратила спокійний сон, стала знервованою, оскільки вищезазначені обставини вимагають від неї додаткових усиль для організації свого життя. Спричинену моральну шкоду вона оцінює у 10000 грн. Також позивач просила поновити їй строк на звернення до суду за захистом своїх прав оскільки до теперішнього часту відповідачем трудова книжка їй не видана, а це є триваючим порушенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов з урахуванням їх уточнень. Відповідач свого представника у судові засідання не направляє, поштові конверти, направлені на його адресу повертаються з відміткою «відсутня адреса отримувача». Також відповідач викликався у судове засідання шляхом публікації оголошення про його виклик в газеті «Вісті Придніпровя», про що свідчить копія газети №79 від 12.10.2017 року в матеріалах справи./а.с.180/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 23.05.2005 року за трудовим договором. Відповідно до наказу №68 від 23.05.2005 року [PERSON] була прийнята на посаду спеціаліста філії ВАТ «АСК Енергополіс» в м. Жовті Води постійно. 15 січня 2006 року [PERSON] була переведена на посаду провідного спеціаліста цієї ж філії. 27 квітня 2011 року ВАТ «АСК Енергополіс» перейменовано на [PERSON] акціонерне товариство «Страхова Компанія «Енергополіс»./а.с.22-25/ Відповідно до наказу від 01.07.2010 року за №156-к провідному спеціалісту філії ВАТ «АСК «Енергополіс» [PERSON] було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2010 року по 21.04.2013 року /а.с.33/ Відповідно до наказу від 12.10.2012 року за №110-к [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку переведено на посаду провідного спеціаліста відділу особистого страхування подій ПрАТ «СК «Енергополіс» з 15.10.2012 року. /а.с.32/ Відповідно до наказу від 01.07.2010 року за №156-к провідному спеціалісту філії ВАТ «АСК «Енергополіс» [PERSON] було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2010 року по 21.04.2013 року. /а.с.33/ Відповідно до наказу №23 від 07 жовтня 2013 року [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 жовтня 2013 року по 20 серпня 2016 року. /а.с.42/ Згідно із заявою [PERSON] від 12.08.2016 року, остання просила відповідача звільнити її з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України, сплатити вихідну допомогу у розмірі 3-х мінімальних заробітків, сплатити належні їй платежі у вигляді допомоги по вагітності та пологам, сплатити компенсацію за невикористану відпустку, надіслати на вказану в заяві адресу трудову книжку із вказаними причинами звільнення, надати довідку про розмір середнього заробітку, надати довідку про доходи з 01.10.2016. /а.с.16/ Дана заява була направлена на адресу відповідача 18 серпня 2016 року рекомендованим листом. /а.с.21/, але до теперішнього часу відповідач не видав їй належним чином оформленої трудової книжки наказу про звільнення та всіх розрахункових сум відповідно до її заяви. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформований на запит суду 17.05.2017 року повне найменування відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Енергополіс» місцезнаходження юридичної особи м. Київ, Дніпровський район, Бульвар Дарницький, будинок, 8. Дані про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора відсутні, відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення відсутні /а.с. 111-112/ Згідно відповіді на звернення позивачки Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з приводу невиплати їй допомоги по вагітності та пологам, встановлено, що 01.01.2011 року заява-розрахунок для отримання фінансування матеріального забезпечення для виплати допомоги по вагітності та пологах [PERSON] ПрАТ «АСК «Енергополіс» до робочих органів Фонду не подавалась./а.с.119/ Також, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повідомляв [PERSON], що для зясування обставин щодо невиплати їй допомоги по вагітності та пологах був здійснений запит до ПрАТ «АСК «Енергополіс» від 05.07.2013 року №2274-04. Лист було повернуто з відміткою «адресат вибув». Звязатись за телефонними номерами, вказаними в реєстраційній картці не вдалось, 09.07.2013 року головним спеціалістом відділу експертизи тимчасової непрацездатності було здійснено виїзд метою проведення перевірки обставин, викладених у заяві [PERSON] Як було зясовано, за адресою бул. Дарницький, 8 ПрАТ «АСК «Енергополіс» не знаходиться. Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі м. Києва на запит повідомило про те, що ПрАТ «АСК «Енергополіс» до Пенсійного фонду не звітує з 01.04.2013 року, тому що з цього часу (зі слів керівника) звільнені всі наймані працівники, інформацією про фактичне місце знаходження ПрАТ «АСК «Енергополіс» Управління Пенсійного фонду не володіє./а.с.37/. Згідно відповіді, на звернення [PERSON], Державної інспекції України з питань праці було зазначено, що провести перевірку у ПрАТ «АСК «Енергополіс» не видається можливим, так як інспектором праці неодноразово було здійснено виїзд за адресою товариства, а саме: м. Київ, Дарницький бульвар, 8 за вказаною адресою знаходиться багатоповерховий житловий будинок, на першому поверсі у внутрішньому дворі, якого знаходиться приміщення з табличкою де зазначений графік роботи ПрАТ «АСК «Енергополіс», однак не зважаючи на те, що інспектором здійснено виїзд у робочий час Товариства, двері зачинені навісним замком. Відповідно до\~ст. 36 Кодексу Законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог\~ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до положень\~ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до п.3\~постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників»\~трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. П.4.2 вказаної інструкції передбачає, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкоюна на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] зробила все можливе для розірвання трудового договору із відповідачем зі своєї ініціативи, а саме, подалазаяву про звільнення її з роботи за ч.3 ст. 38 Кодексу Законів про працю України з 21 серпня 2016 року. В письмовій заяві про звільнення вказала свої вимоги, а саме: провести із нею розрахунок відповідно до ст. 44 КЗпП України, сплатити в повному обсязі допомогу по вагітності та пологам, компенсацію за невикористану відпустку, направити належним чином оформлену трудову книжку із вказанням підстави звільнення, та надати завірену копію трудової книжки. Дану заяву [PERSON] направила на адресу відповідача 18 серпня 2016 року рекомендованим листом. Але, до теперішнього часу відповідач не видав їй належним чином оформленої трудової книжки та наказу про звільнення. Неодноразові її письмові звернення щодо видачі трудової книжки, залишені відповідачем без належної уваги, а трудова книжка не видана. Тому вимоги [PERSON] про розірвання трудового договору між нею та ПрАТ «СК «Енергополіс»; видати трудову книжку підлягають задоволенню в повному обсязі. Також підлягають задоволенню і вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача допомоги по вагітності і пологам по слідуючим підставам. Відповідно до\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням», який діяв на час виходу позивача у декретну відпустку, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Згідно зі\~ст. 3 вказаного Закону\~відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, регулюються\~Конституцією України, та складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування,\~Кодексу законів про працю України, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Відповідно до\~ст. 4 зазначеного Закону\~право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням»\~загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах; 2) члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів. Громадяни України, які працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального страхування країни, в якій вони перебувають, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього\~Закону\~за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього\~Закону\~за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства. Відповідно до законодавства платниками внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є страхувальники та застраховані особи, а платниками внесків є юридичні особи, фізичні особи, в тому числі підприємці, які використовують найману працю, набувають статусу страхувальника в такі строки: фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, - в день одержання робочим органом відділення Фонду в установленому порядку від органу державної служби зайнятості повідомлення про реєстрацію трудового договору (контракту) між фізичною особою - підприємцем та найманим працівником. Відповідно до п.3 ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням»\~страхувальник зобов'язаний: надавати та оплачувати\~\~застрахованим\~\~особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього\~Закону. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням»\~застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку\~\~матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом. Відповідно до положень\~ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням»\~допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів. Відповідно до\~ст. 39 вказаного Закону\~допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до\~статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Відповідно до\~ст. 23 Закону України «Про відпустки»\~фінансування допомоги по вагітності та пологах провадиться з коштів державного соціального страхування. Таким чином, джерелом фінансування допомоги по вагітності та пологах працюючим жінкам є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а роботодавець при цьому фактично виступає посередником між Фондом та застрахованою особою, на якого законом покладається обов'язок своєчасно та в повному обсязі виплатити таку допомогу працівнику при настанні страхового ризику, а в подальшому ці витрати компенсуються йому Фондом.\~ Згідно з ч.1\~ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими\~\~похованням»\~матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). Таким чином, суд знайшов обґрунтованими вимоги позивача про виплату їй допомоги по вагітності та пологах, проте вважає, що застосуванню при вирішенні спору підлягає саме наведені норми\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який діяв на час виникнення спірних обставин, оскільки право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами за\~Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»\~мають всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то необхідно зазначити наступне. Статтею 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди\~\~\~\~визначається законодавством. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди\~\~та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 3000 грн., що менше ніж просила позивач. Щодо порушення позивачем строку на звернення до суду суд зазначає слідуюче. Згідно\~ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~передбачено, що встановлені\~статтею 223 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений\~ст. 233 КЗпП України\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. Але, незважаючи на це, суд вважає, що пропущений позивачем строк на звернення до суду повинен бути поновлений, оскільки судом встановлено, що до теперішнього часу позивач не отримала від відповідача копії наказу про звільнення, трудову книжку із зазначенням причин звільнення, а також судом достовірно встановлено, що протягом всього часу позивач намагалась витребувати у відповідача документи про звільнення, зверталась зі скаргами у різні інстанції у тому числі і в прокуратуру за захистом своїх порушених прав, але позитивного результату це не дало. Відповідно до\~ст. 133,141 ЦПК України\~із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1280,00 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial