Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк» в якому просить: розірвати договір № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року, Договір № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року, Договір про відкриття/обслуговування карткового рахунку з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] , які були укладені між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк», стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року у розмірі 129 095 (сто двадцять тисяч девять тисяч дев`яносто п`ять) євро, 07 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року у розмірі 32597 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) доларів США, 69 центів; за договором відкриття/обслуговування карткового рахунку з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] у розмірі 20335 (двадцять тисяч триста тридцять п`ять ) євро, 52 цента.; стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь [PERSON] проценти за користування банківським вкладом за договором банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року у розмірі 71301 (сімдесят одна тисяча триста один) долар США, 15 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року у розмірі 15651 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят один) долар США, 02 цента, які нараховані за період з 01.03.2014 по 11.12.2018 включно. стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 240010 (двісті сорок тисяч десять) грн.. 65 коп. за період з 13.07.2017 по 11.12.2018 включно. Судові витрати просили стягнути з відповідачів. Ухвалою судді від 17.12.2018 року у справі відкрито провадження (а.с.91). 15.03.2019 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, у якому заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що відокремлений підрозділ ПАТ «КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя, доступ до первинних документів (у тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим, позивач не надав доказів укладення договорів та внесення грошових коштів на рахунок у банку ПАТ «КБ «Приватбанк», заперечувала застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» (а. с. 95-108). 24.04.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, в якій останній заперечував щодо відзиву відповідача. (а. с. 128-135). 22.05.2019 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення на позов. 13.08.2019 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення на позов, в яких просить застосувати розрахунки відповідача.(а.с.145-148) Під час розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказує, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а наведені у ньому відомості та докази такими, що належним чином непідтверджені та недоведені. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2009 між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року, на виконання якого, на рахунок № [NUMBER] позивачем внесено 35 000,00 доларів США.(а.с. 30-31). Відповідно до п.3 Договору № SAMDN01000705409063 позивачем на протязі строку вкладу здійснювалось поповнення вкладу, що згідно з довідно банку від 14.03.2014 № 1341835/1 станом на 14.03.2014 складає 129 095,07 євро. (а.с.34) 19.07.2010 між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року на виконання якого, на рахунок № [NUMBER] позивачем внесено 16 000 доларів США.(а.с.35-36), що підтверджується квитанцією (а.с. 37). 19.07.2010 між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір №SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року на виконання якого, на рахунок № [NUMBER] позивачем внесено 16 000 доларів США.(а.с.35-36), що підтверджується квитанцією (а.с. 37). Також у позивача [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» наявний картковий рахунок з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] у євро на який було внесено відповідно до квитанції від 13.02.2014 суму 20 000 Євро.(а.с.42) Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] баланс станом на 14.03.2014 за цим рахунком складає 20 335,52 євро.(а.с.41) За умовами укладених договорів Банк сплачує Позивачу проценти по вкладу згідно договору № SAMDN01000705409063 від 19.03.2009 року у розмірі 11,5 річних, згідно договору № SAMDN01000711242182 від 19.07.2010 року 10 % річних.(а.с. 9-13) У зв`язку із припиненням функціонуванням банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунок позивача було безпідставно заблоковано та припинено нарахування відсотків. 05.07.2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до Банку з вимогою про надання повної інформації по рахункам, здійснити розблокування коштів, виплатити відсотки по вкладам та повернути кошти. Листом від 29.08.2017 року № 20.1.0.0.0/7-20170712/8956 відповідач повідомив, про неможливість виконання вимог позивача. 06.12.2017 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про розірвання договорів банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року, Договір № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року, Договір про відкриття/обслуговування карткового рахунку з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] . Листом від 09.01.2018 року № 20.1.0.0.0/7-20171213-3801 відповідач повідомив, про неможливість виконання вимог позивача. Однак, на сьогоднішній день договори не розірвані та кошти, які знаходяться на рахунках, не повернуті. Судом встановлений факт звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання договорів та видачу коштів та нарахованих відсотків та незадоволення відповідачем даної заяви. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За договором банківського вкладу, укладеного між сторонами, допускається одностороннє його розірвання за ініціативою вкладника. Судом встановлено, що позивачем 06.12.2017 року було подано заяву про розірвання договорів банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року, Договір № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року, Договір про відкриття/обслуговування карткового рахунку з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] , укладених між позивачем та відповідачем, яка була одержана банком 12.12.2017 року, що передбачено умовами договору. Отже, згідно п. 16 вищевказаних Договорів, договори є розірваними через два банківських дні після одержання заяви. Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частина перша ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно з частиною першою ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої ст. 1060 Цивільного кодексу України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, слід дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин. Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 01 червня 2016 року у справі № 2558цс15. Відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку. Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що АТ КБ «Приватбанк» не виконав взяті на себе зобов`язання, від якого воно не звільняється через тимчасову окупацію території АР Крим. Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на законодавство Російської Федерації є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є Конституція України, Цивільний Кодекс України та інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також інших органів державної влади та влади АР Крим, видані в межах встановлених Конституцією та законами. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на підтвердження виплати грошових коштів.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а саме: з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості за договором банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року у розмірі 129 095 (сто двадцять тисяч девять тисяч дев`яносто п`ять) євро, 07 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року у розмірі 32597 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) доларів США, 69 центів; за договором відкриття/обслуговування карткового рахунку з випуском картки «VISA PLATINUM»: [NUMBER] у розмірі 20335 (двадцять тисяч триста тридцять п`ять ) євро, 52 цента. Згідно ч. 2 ст. 1070 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу. Відповідно до п. 7 вищенаведених договорів вини мають автоматичну пролонгацію. Під час подовження договору розрахунок процентів на кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє для подовжених депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до цього договору. Проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з урахуванням поповнень, які передбачені п. 2 та 3 цього Договору. Наступне подовження договору здійснюється в тому ж порядку. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми процентів за вкладами, враховуючи наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву проценти суд вважає, що підлягають стягненню також проценти за користування банківським вкладом: за договором банківського вкладу № SAMDN01000705409063 (вклад депозит VIP) від 19.03.2009 року у розмірі 71301 (сімдесят одна тисяча триста один) долар США, 15 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN01000711242182 (вклад депозит VIP) від 19.07.2010 року у розмірі 15651 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят один) долар США, 02 цента, які нараховані за період з 01.03.2014 по 11.12.2018 включно. Оскільки, зобов`язання відповідача стосовно позивача стосується виплати грошових коштів, порушення строків його виконання є простроченням грошового зобов`язання, тобто має юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на які поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України,як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки сума вкладів та відсотків на них позивачу повернута не була, що є підставою для застосування частини другої статті 625 ЦК Українита стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, у розмірі 240 010 (двісті сорок тисяч десять) грн.. 65 коп. за період з 13.07.2017 по 11.12.2018 включно. Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в дохід держави. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 8810 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved