Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 серпня 2007 року сторони уклали шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. 25 квітня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було прийняте рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно. Дитина проживає разом із матір'ю, відповідач участі у вихованні дитини не бере. Зазначає, що суми аліментів недостатньо для забезпечення повноцінного харчування, розвитку та забезпечення інших потреб дитини. Вказує на той факт, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни до статей 181-184 СК України. Таким чином вважає, що розмір аліментів призначений рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. З цих підстав просила змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року, збільшивши їх розмір до 1300 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду позивачем була подана заява про розгляд справи без її участі, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивачки, відповідно до ст.ст. 280 - 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає із позивачкою. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс 13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). На теперішній час матеріальний стан позивача змінився, коштів у розмірі 700 грн. не достатньо для утримання та забезпечення повноцінного розвитку неповнолітнього сина. Раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природно, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним і має нерегулярний, мінливий дохід, і може надавати допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення і вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 700 грн. до 1300,00 грн. щомісячно, що буде справедливим та співмірним. Разом із цим, згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved