Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

З позовом до суду звернувся [PERSON] до ТОВ «Агропрайм Холдинг» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі недійсними, в якому просить суд, визнати недійсним договір оренди землі від 30.12.2015 (кадастровий номер\~ земельної ділянки 5124788000:01:003:0208), укладений між [PERSON] та ТОВ "Агропрайм Холдинг"; визнати недійсною додаткову угоду від 12.07.2018 р. до договору оренди землі від 30.12.2015\~ року,\~ укладену між [PERSON] та ТОВ "Агропрайм Холдинг"; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень, та запис у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 13035295) на земельну ділянку (кадастровий номер 5124788000:01:0013:0208); стягнути з ТОВ "Агропрайм Холдинг" на користь [PERSON] \~ судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Позовні\~\~ вимоги\~ обґрунтовано\~ тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] 22.02.2018 року позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину набув права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5124788000:01:0013:0208), яка за життя належала його матері. 12.07.2018 року, на вимогу ТОВ «Агропрайм Холдинг» позивач підписав додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2015 року, який був укладений раніше між його матір`ю\~ та ТОВ «Агропрайм Холдинг».\~ Разом з тим, договір оренди землі від 30.12.2015 року було підписано ним, а не його матір`ю. Укладаючи додаткову угоду позивачу було повідомлено, що у разі відмови від підписання, йому не буде виплачено орендну плату за 2018 рік. Відповідач ТОВ «Агропрайм Холдинг» надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позову, зазначив, що ТОВ «Агропрайм Холдинг» з 2015 року відкрито користується спірною земельною ділянкою, сплачує земельний податок та орендну плату. Позивача влаштовувала орендна плата, ніяких претензій з боку позивача не було. Права позивача вказаним правочином не порушені. Дії позивача, який підписав договір оренди землі від 30.12.2015 року, та в подальшому уклав 12.07.2018 року, додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2015\~ року,\~ суперечить його попередній поведінці та є недобросовісним. 13.02.2020 року надійшов відзив представника позивача адвоката Реу Г.В., відповідно до якого зазначає, що твердження відповідача про те, що копії документів були отриманні [PERSON] саме під час підписання договору від 30.12.2015 року не можуть\~ довести даний факт. Крім того, зазначив, що [PERSON] дійсно отримував орендну плату за користування даної земельної ділянки від імені\~ матері [PERSON] , незрозуміло, яким чином ТОВ «Агропрайм Холдинг» надавало орендну плату останньому,\~ оскільки у позивача не було уповноважуючи документів на здійснення такої дії. [PERSON] підписав договір оренди від 30.12.2015 року,\~ а не [PERSON] , адже [PERSON] фізично не мала змоги проставити даний підпис. Окремо звертають увагу на те, що [PERSON] померла [INFO] , у відомості на видачу озимого ячменю за оренду земельного паю за 2018 рік, який був доданий до відзиву відповідача, зазначено прізвище ім`я по-батькові [PERSON] . Просить позовні вимоги задовольнити. 25.02.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом позовної давності. Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року, відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася,\~ на електрону пошту суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.\~ Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.12.2015 року було укладено договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Агропрайм Холдинг» Відповідно до вказаного договору [PERSON] передала земельну ділянку, площею 6.77 га, ТОВ «Агропрайм Холдинг» у строкове платне користування. Договір укладено строком на 10 років, та зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 серпня 2017 року. (а.с.9) 22.02.2018 року позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину набув права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5124788000:01:0013:0208), яка за життя належала його матері [PERSON] (а.с.10). 12.07.2018 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2015 року, відповідно до якої [PERSON] , в особі правонаступника, та ТОВ «Агропрайм Холдинг», внесли зміни до преамбули договору оренди землі, Орендодавець [PERSON] . Решта умов договору оренди землі від 30.12.2015 року, залишаються без змін. (а.с.12-14). Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями частини 1 статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. За частиною 4 статті 32 Закону № 161-XIV перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Отже, в силу вказаних вимог закону, зміна власника земельної ділянки не є підставою для припинення зобов`язань за договором оренди землі. Під час розгляду справи, в судовому засіданні були допитані свідки, щодо обставин укладання договору оренди землі від 30.12.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Агропрайм Холдинг». Згідно наданих пояснень [PERSON] не проживала на території Тарутинського району Одеської області, мешкала с. Банилів-Підгірний Чернівецької області, мала проблеми з зором, тому не мала можливості читати та підписувати договір. Вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами, а саме: довідкою сімейного лікаря від 10 червня 2019 року, довідкою Сторожинецької ради Чернігівської області. (а.с.79,80). Позивач в судовому засіданні підтвердив, що договір оренди землі від 30.12.2015 року було підписано не його матір`ю, а саме ним, крім того відповідач був обізнаний щодо цих обставин. Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву не спростовував факт підписання\~ договору оренди землі\~ від 30.12.2015 року\~ [PERSON] підписав додаткову угоду до договору оренди землі\~ 12.07.2018 року, основний договір\~ було укладено 30.12.2015 року, отже позивач пропустив строк позовної\~ давності, оскільки\~ відлік позовної давності обчислюється з моменту коли особа дізналася, або могла довідатись про порушення свого права. Згідно з ст. ст. 14, 16, 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі) договір оренди землі укладається у письмовій формі після досягнення домовленості з усіх істотних умов та набирає чинності з моменту державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, договір оренди землі від 30.12.2015 [PERSON] не підписувала, що підтверджується, матеріалами справи, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення [PERSON] , як орендодавця, на укладення вказаного договору оренди відповідно до викладених у ньому умов. Посилання відповідача, що позивач отримував протягом стоку дії договору орендну\~ плату, та підписавши додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2015 року, своїми діями фактично схвалив вказаний договір, виконання умов договору є фактично підтвердженим, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснюється, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Щодо застосування строків позовної давності, до вказаних правовідносин, суд зазначає наступне. За визначенням ст. 256 ЦК України\~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено можливість застосування\~ позовною давності\~ лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні чи порушено право на охоронюваний інтерес позивача за захистом якого той звернувся до суду. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 4 ст. 334 ЦК України\~ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач\~ у заяві про застосування строків позовної давності, зазначає, що позивачу про порушення його права було відомо 30.12.2015 року при укладанні договору оренди земельної ділянки. З таким висновком\~ суд не погоджується, оскільки матеріалами справи було встановлено,\~ що позивач набув\~ право власності\~ на земельну ділянку\~ 22.08.2018 року. Укладання додаткової угоди до договору оренди землі відбулося 12.07.2018 року, а тому перебіг позовної давності необхідно обчислювати, саме з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі. Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного\~ та

Outcome: approved