Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що, 06 вересня 2018 року [PERSON] було пред`явлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. 17 вересня 2018 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. (справа № 369/11414/18) винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі. Разом з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,1 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 407631232224, яка згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 136390611 від 03.09.2018 року на праві власності належала [PERSON] . 19 вересня 2018 року суд ухвалив, заяву представника позивача [PERSON] задовольнити. Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 407631232224, яка на праві власності належить [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на наявність такого обмеження, квартира, на яку судом накладено арешт, була відчужена [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» ідентифікаційний код 36284115 (надалі «Відповідач 1»). Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 140612093 від 08.10.2018 року квартира загальною площею 158,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 407631232224 на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» ідентифікаційний код 36284115 на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя, серія та номер: 3616, виданого 01.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43286004 від 01.10.2018 17:59:42, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між відповідачами 01.10.2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. реєстровий номер 3616 є таким, що порушує правовий режим обмежених в обігу об`єктів цивільного права. Оскільки, на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» із заявою про реєстрацію права власності на квартиру на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, на квартиру був накладення арешт, тобто цей об`єкт набув правового режиму обмеженого в цивільному обороті що було перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу, поки такі обтяження не будуть зняті. Тому позивач просив визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя. укладений 01.10.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» ідентифікаційний код 36284115, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною 01.10.2018 року за реєстровим номером 3616. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43286004 від 01.10.2018 року 17:53:42 та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності № 28177485 від 01.10.2018 року 16:25:27. Відповідачами по справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» та [PERSON] було подано до суду відзиви згідно яких вони просили у вимогах позову відмовити. Представником позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, вимоги позову останній підтримав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТОВ "Каса народної допомоги" в судовому засіданні проти вимог позову заперечували, та просили в позові відмовити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд заслухавши пояснення сторін по справі, дослід вищи матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 19 вересня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (Є.У.Н. 369/11414/18) було постановлено ухвалу якою накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, яка на праві власності належить [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] . 01 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було посвідчено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, за яким Іпотекодавець [PERSON] в добровільному порядку в рахунок повного погашення заборгованості у розмірі 3 750 774,30 грн. за Кредитним договором 1811001/000-КФ1В/14 від 18 листопада 2044 року, - передає, а Іпотекодержатель ТОВ «Каса народної допомоги» приймає у власність за вартістю та на умовах, визначених цим Договором, належне Іпотекодавцю на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру, що знаходиться, за адресою: [ADDRESS] ), загальною площею: 158,1 кв.м., житловою площею 74,6 км. На підставі даного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43286004 від 01.10.2018 17:59:42, про реєстрацію права власності на квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги». У відповідності до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Згідно інформації що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2018 року про накладення арешту на на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,1 кв.м., була оприлюднена 04.10.2018 року. Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо. Позивачем не було надано суд доказів того що під час вчинення реєстраційних дій приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Верповській О.В. було відомо про існування обмежень щодо нерухомого майна, а в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був запис щодо даної квартири. Також, в матеріалах справи відсутня інформація що на момент вчинення спірного правочину відповідачі по справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», [PERSON] отримували ухвалу суду від 19.09.2018 року та відповідно їм було відомо про її зміст. З наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених статтею 215 ЦК України для визнання недійсним спірного договору від 01.10.2018, а отже і відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Outcome: dismissed