Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Тростянецька міська рада Сумської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів та визнання укладеним договору оренди земельних ділянок, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03.09.2014 за відповідачем було визнано право власності на нерухоме майно, яке розташоване по [ADDRESS] . Разом з тим, власником земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] , на якій розташоване нерухоме майно відповідача, є Тростянецька міська рада Сумської області. 12.01.2016 [PERSON] звернувся до Тростянецької міської ради із заявою про надання в оренду земельної ділянки для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв. На підставі вказаної заяви було прийнято рішення 5 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради №23 від 21.01.2016 про передачу в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 [PERSON] саме для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв. Також 01.02.2016 [PERSON] було спрямовано лист разом з проектом договору оренди для подальшого підписання, однак, по теперішній час договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 відповідач не підписав. 06.11.2018 року комісією Тростянецької міської ради проведено обстеження земельної ділянки [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що використовується земельна ділянка площею 1,67 га, яка оточена по всьому периметру бетонним парканом. 21.08.2020 [PERSON] було спрямовано лист із запрошенням прийняти участь 03.09.2020 в засіданні комісії Тростянецької міської ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам для подальшого проведення обстеження земельної ділянки, яка використовується ним, здійснення підрахунку суми коштів, яку не було сплачено Тростянецькій міській раді. У вказану дату [PERSON] на засідання комісії не з`явився. 03.09.2020 комісією Тростянецької міської ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам проведено обстеження земельної ділянки розташованої [ADDRESS] та встановлено, що вказана земельна ділянка площею 1,67 га, оточена по всьому периметру бетонним парканом та залізними воротами. На момент проведення обстеження металеві ворота були замкненими. Вхідні двері до приміщення прохідної також були замкненими. Праворуч від будівлі прохідної розташовуються другі замкнені металеві ворота. На земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5925010100:00:031:0567 у 2017 - 2020 роках була незмінною та складала 2759508,00 грн. Рішенням 18 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради від 24.01.17 № 11 розмір орендної плати (відсоток від нормативно-грошової оцінки землі) встановлений для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв складає 3 %. Рішенням 4 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради від 30.01.18 № 256 розмір орендної плати (відсоток від нормативно грошової оцінки землі) встановлений з 01.01.2018 для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв складає 4 %. За підрахунками позивача загальна сума коштів за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , яку відповідач зберіг у себе і мав повернути власнику землі за період з вересня 2017 по серпень 2020 (включно) складає 319 643 грн. 01 коп. 09.09.2020 рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №321 затверджено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Тростянецької міської ради. Зазначений акт був надісланий [PERSON] 15.09.2020, а також листом було роз`яснено можливість повернути суму безпідставно збережених коштів, впродовж одного місяця з дня затвердження акту виконавчим комітетом. Станом на момент звернення до суду з позовом [PERSON] жодних коштів за користування земельною ділянкою на рахунок Тростянецької міської ради не сплатив. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд: 1) стягнути з [PERSON] безпідставно збережені ним кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером - 5925010100:00:031:0567, яка розташована по [ADDRESS] , в сумі 319643 грн. 01 коп.; 2) вважати укладеним з моменту вступу рішення суду в законну силу Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером - 5925010100:00:031:0567 між Тростянецькою міською радою та [PERSON] ; 3) стягнути з [PERSON] на користь Тростянецької міської ради Сумської області судові витрати, понесені при подачі позову у розмірі 6896 грн. 65 коп. Ухвалою суду від 13.01.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.01.2021 відповідачем був поданий відзив на позов, у якому останній просив залишити без розгляду позов з тих підстав, що Тростянецька міська рада у жовтні 2015 року вже зверталася до нього з позовом про зобов`язання укласти договір оренди землі та стягнення збитків. Рішенням Тростянецького районного суду від 04.05.2016 вказаний позов було задоволено частково, стягнуто кошти у розмірі 15141 грн 47 коп., але у задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21.06.2016 зазначене рішення Тростянецького районного суду було залишено без змін. Постановою Верховного суду від 20.06.2018 рішення Тростянецького районного суду від 04.05.2016 та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21.06.2016 було скасовано та направлено справу на новий розгляд. При повторному розгляді справи рішенням Тростянецького районного суду від 18.07.2019 у задоволенні позовних вимог Тростянецької міської ради до [PERSON] про зобов`язання укласти договір оренди землі та стягнення збитків було відмовлено. Постановою Сумського апеляційного суду від 23.10.2019 вказане рішення Тростянецького районного суду від 18.07.2019 було залишено без змін. Тому відповідач вважає, що Тростянецька міська рада зловживає процесуальними правами подаючи декілька позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. 05.02.2021 позивачем було подано відповідь на відзив у якому останній зазначив, що у даній позовній заяві заявлено вимоги про порушення прав органу місцевого самоврядування, який полягає у безпідставному збереженні [PERSON] грошових коштів за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, яка перебуває у комунальній власності Тростянецької міської ради і такі вимоги не були раніше предметом судового розгляду. Ухвалою суду від 01.03.2021 підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено до судового розгляду. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також представники позивача звернули увагу на те, що спірна земельна ділянка огороджена забором, який входить в у склад нерухомого майна відповідача та визначає межі земельної ділянки. Об`єкти нерухомості розташовані на усій території земельної ділянки. Крім того, на території земельної ділянки знаходяться вулики та наявні накатані сліди руху автомобіля. Також представники відповідача зазначили, що [PERSON] звертався до Тростянецької міської ради із заявами, у яких просив надати йому в оренду земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] , однак зазначав площу бажаної земельної ділянки значно меншу ніж площа усіх об`єктів нерухомості, які розташовані на цій земельній ділянці, а також до заяви не додавав графічні матеріали на підставі яких можна було б прийняти рішення щодо поділу земельної ділянки. Крім того, представник позивача повідомила, що [PERSON] не направлявся договір оренди землі, який Тростянецька міська рада просить суд визнати укладеним. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомили. Неявка відповідача та його представника не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні, яке відбувалося за участі представника відповідача 09.06.2021 останній ствердив, що [PERSON] звертався до Тростянецької міської ради із заявами у яких просив надати йому в оренду земельну ділянку та надав відповідні докази на підтвердження таких обставин. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03.09.2014 по справі №588/639/14-ц було визнано дійсним договір купівлі-продажу основних засобів, укладений 12.07.2012 між [PERSON] та підприємством «Хлібокомбінат» Тростянецької районної спілки споживчих товариств. Також вказаним рішенням за [PERSON] визнано право власності на основні засоби підприємства «Хлібокомбінат» Тростянецької районної спілки споживчих товариств, а саме: на будівлю хлібзаводу, будівлю прохідної, електропідстанцію, вбиральню, насосну з артсвердловиною, огорожу та вагову, які розташовані по [ADDRESS] . Зазначене рішення набрало законної сили 16.09.2014 (а.с. 84). Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, з моменту набрання законної сили рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03.09.2014 по справі №588/639/14-ц, а саме з 16.09.2014 у [PERSON] виникло право власності на основні засоби підприємства «Хлібокомбінат» Тростянецької районної спілки споживчих товариств, а саме: на будівлю хлібзаводу, будівлю прохідної, електропідстанцію, вбиральню, насосну з артсвердловиною, огорожу та вагову, які розташовані по [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 1,67 га, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, право власності на яку зареєстровано за Тростянецькою міською радою Сумської області 29.04.2015 (а.с. 53-63). Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Тобто існує принцип єдності та цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості не тягне за собою безумовного переходу права власності на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, а вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і власником споруди в установленому порядку, тобто договорів оренди. Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Рішенням Тростянецької міської ради Сумської області 5 сесії 7 скликання від 21.01.2016 [PERSON] на підставі поданої ним заяви від 12.01.2016 передано в оренду земельну ділянку загальною площею 1,67 га, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567, строком на 49 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (виробництво мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв). Також зобов`язано [PERSON] укласти договір оренди зазначеної земельної ділянки в місячний строк з дати прийняття даного рішення та зареєструвати право оренди (а.с. 68). У встановлений строк, а також станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі [PERSON] не уклав договір оренди вказаної земельної ділянки та не зареєстрував право оренди. З акта обстеження земельної ділянки від 06.11.2018 вбачається, що комісією щодо визначення розміру збитків за використання земельних ділянок було проведено обстеження земельної ділянки, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] та за результатами обстеження встановлено, що зазначена земельна ділянка оточена по усьому периметру бетонним парканом та залізними воротами (а.с. 23-25). З акта обстеження земельної ділянки від 03.09.2020 та доданих до нього фотознімків вбачається, що комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] та за результатами обстеження встановлено, що зазначена земельна ділянка оточена по усьому периметру бетонним парканом та залізними воротами. На момент проведення обстеження металеві ворота є замкненими. Вхідні двері до приміщення прохідної є також замкненими. Праворуч від будівлі прохідної розташовуються другі замкнені металеві ворота. Вздовж будівлі хлібозаводу, між бетонним парканом та стіною зазначеної будівлі на земельній ділянці розташовані 18 дерев`яних вуликів. Навколо будівлі хлібозаводу на поверхні ґрунту та на поверхні трави наявні стійкі, накатані сліди у вигляді двох колій, схожі на сліди від коліс транспортного засобу. З правого боку будівлі хлібозаводу, за вищезазначеними коліями, наявні 16 дерев`яних вуликів. Далі, по ходу будівлі на ґрунті розміщуються ще близько 80 дерев`яних вуликів (а.с. 36-45). Наведене свідчить про те, що у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка, кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] та перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ним та власником (Тростянецькою міською радою Сумської області) договору оренди. Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Податковим кодексом України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). За змістом ст. 93 ЗК України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом вказаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Суд звертає увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень статті 1212 ЦК України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19). Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.12.2019 в справі №917/1739/17, від 23.05.2018 в справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 в справі №922/3412/17. Також суд вважає необхідним зазначити, що сам факт несплати [PERSON] коштів за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі свідчить про втрату Тростянецькою міською радою Сумської області майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення "законне очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. При цьому, відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. Навіть за умови правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, в обраний позивачем спосіб захисту відбувається відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору, встановлення якої ґрунтується на визначеній нормами земельного законодавства умові платності використання земельної ділянки. Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Базою оподаткування землі в Україні є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Податковим кодексом України, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пп.пп. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України). Підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Згідно ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Відповідно до положень ст. 143 Конституції України, статті 12 Податкового кодексу України, частини першої статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Тростянецької міської ради Сумської області наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Згідно підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Рішенням Тростянецької міської ради 18 сесії 7 скликання від 24.01.17 року № 11 було затверджено положення про справляння плати за землю на території м. Тростянець з 01.02.2017 відповідно до якого розмір орендної плати (відсоток від нормативно-грошової оцінки землі) встановлений для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв складає 3 % (а.с. 86-93). Рішенням Тростянецької міської ради 4 сесії 7 скликання від 30.01.18 № 256 було затверджено положення про справляння плати за землю на території Тростянецької міської ОТГ з 01.02.2018 відповідно до якого розмір орендної плати (відсоток від нормативно грошової оцінки землі) встановлений для виробництва мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв складає 4 % (а.с. 69-70). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] у 2017 - 2020 роках була незмінною та складала 2 759 508,00 грн (а.с. 167-170). Згідно розрахунку суми коштів у вигляді орендної плати, яку фактичний користувач [PERSON] зберіг у себе і мав повернути власнику землі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] за період з 01.09.2017 по 01.09.2020 складає 319 643 грн 01 коп. (а.с. 49-50). Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він проведений відповідно до вимог чинного законодавства та є арифметично правильним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в примусовому порядку суми безпідставно збережених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером - 5925010100:00:031:0567, яка розташована по [ADDRESS] , за період з вересня 2017 року по серпень 2020 року в розмірі 319 643 грн. 01 коп. Вирішуючи позовні вимоги про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Згідно ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Стороною позивача не було надано доказів на підтвердження здійснення пропозиції [PERSON] укласти договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] , саме на тих умовах, на яких позивач просить суд визнати даний договір укладеним. Також стороною позивача не було надано доказів на підтвердження прийняття [PERSON] вказаної пропозиції. Крім того, суд враховує пояснення представника позивача, яка ствердила, що [PERSON] не направлявся договір оренди землі, який Тростянецька міська рада просить суд визнати укладеним. За таких обставин, визнання укладеним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] на умовах визначених позивачем без узгодження з відповідачем призведе до порушення принципу свободи договору, закріпленого у статтях 6, 627 ЦК України, який полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору та при узгодженні умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання укладеним договору оренди земельної ділянки. Щодо доводів відповідача викладених у відзиві на позов про те, що Тростянецька міська рада зловживає процесуальними правами подаючи декілька позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав суд вважає необхідним зазначити, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 08.02.2020 по справі №761/41071/19. Як вбачається з рішень ухвалених судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій у спорі між Тростянецькою міською радою Сумської області та [PERSON] з приводу користування спірною земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] предметом позову була матеріально-правова вимога про зобов`язання укласти договір оренди землі та стягнення збитків, а правовою підставою позову, крім іншого - відповідальність за завдані збитки (а.с. 110-132). У даному спорі, який розглядається судом, предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення безпідставно збережених коштів та визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, а правовою підставою позову, крім іншого - повернення безпідставно набутого майна. Отже, позов пред`явлений Тростянецькою міською радою у даній цивільній справі не є позовом пред`явленим з тим самим предметом та з тих самих підстав. Суд враховує доводи представника відповідача про те, що відповідач звертався до Тростянецької міської ради із заявами, у яких просив надати йому в оренду земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , разом з тим, як вбачається із відповідних заяв [PERSON] , площу бажаної для передання в оренду земельної ділянки останній зазначав значно меншу ніж площа земельної ділянки, яку він фактично використовував, а також до заяв не додавав графічні матеріали щодо поділу сформованої земельної ділянки відповідно до площі бажаної земельної ділянки. Також суд вважає необхідним зазначити, що такі звернення відповідача не спростовують правильність висновків суду про перебування у користуванні відповідача усієї земельної ділянки кадастровий номер 5925010100:00:031:0567 площею 1,67 га, яка розташована по [ADDRESS] зважаючи на те, що зазначена земельна ділянка огороджена по усьому периметру парканом, належним на праві власності позивачу, та який визначає межі земельної ділянки, а також унеможливлює використання земельної ділянки Тростянецькою міською радою, як власником. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 4794 грн 65 коп. за вимогу про стягнення безпідставно збережених коштів, а також сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн за вимогупро визнання укладеним договору оренди земельної ділянки. Оскільки судом задоволені позовні вимоги щодо стягнення безпідставно збережених коштів, тому з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату судового збору за такими вимогами. На підставі викладеного та

Outcome: partial