Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], а саме: - за [PERSON] - на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року на ? частину, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору, на 1/4 частину, яка була прийнята нею після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] та на ? частину як за членом колишнього колгоспного двору; - за [PERSON] - на ? частину як за членом колишнього колгоспного двору. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вказаний вище будинок відносився до типу господарств "колгоспний двір" і головою колгоспного двору був [PERSON], а членами колгоспного двору були його дружина - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON]. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та голова колишнього колгоспного двору - [PERSON] Спадщину після нього прийняла дружина - мати позивача [PERSON]- [PERSON] [INFO] померла [PERSON], після смерті якої спадщину за заповітом прийняв позивач [PERSON] Оскільки правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння не видавалися, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому змушені звернутись із позовом до суду. Учасники справи в підготовче засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивачів - адвокатом [PERSON] та Відповідачем надані клопотання про розгляд справи у їх відсутності, в яких також зазначили: представник позивачів - про підтримання позову, відповідач - про визнання позову. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора про причину неявки свого представника не повідомила, свою позицію щодо позову не висловила ( а.с.48,58,60). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідок № 452 від 10.05.2018, № 450 від 18.04.2018, виданих виконкомом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі записів з погосподарських книг сільської ради, господарство по вулиці Центральна, 143, село Ковпита Чернігівського району Чернігівської області станом на 15.04.1991 відносилось до категорії „колгоспний двір", головою колгоспного двору був [PERSON], а членами колгоспного двору були його дружина - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON]. Земельна ділянка площею 0,40 га за вищезазначеною адресою була зареєстрована на [PERSON] з 1966 року і по день його смерті [INFO]. Приватизація земельної ділянки не проводилася, свідоцтво про право власності не видавалося (а.с. 25, 26). Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність". Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок, тобто по ? частині кожен. Згідно записів у копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 19). Після смерті [PERSON] до спадкового майна належала ? частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. На день смерті - [INFO] [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 427 від 25.04.2018 ( а.с. 23). Факт перебування їх у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.18). Отже, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Згідно листа Чернігівської районної державної нотаріальної контори № 4445/01-16 від 20.10.2018 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53692042, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася ( а.с. 58-59). [PERSON] померла [INFO] року, як вбачається із записів у копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 20). До спадкового майна [PERSON] відноситься 1/2 частина вказаного вище домоволодіння, що складається з 1/4 частини, що належала їй як колишньому члену колгоспного двору та 1/4 частини, яка перейшла до неї в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] за життя розпорядилася своїм майном, склавши 15 вересня 2005 року заповіт на користь сина [PERSON], позивача по справі ( а.с. 44 зворот.). Відповідно до копії спадкової справи № 595/2017, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 44-46), після померлої [PERSON], спадщину за заповітом прийняв її син - [PERSON], позивач по справі. Родинні відносини позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] як сина та матері підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] Серії [NUMBER], виданого повторно 08.06.2013 ( а.с.17). Отже, позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON], став мати право на 3/4 частини вказаного вище домоволодіння ( на 1/2 частину як спадкоємець за заповітом та на ? частину як член колишнього колгоспного двору), а позивач [PERSON] - на ? частину як член колишнього колгоспного двору. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім'я спадкодавця, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори - Кравченко Т.В. від 02.05.2017 року (а.с. 22). Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає поновленню, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до територіальної громади с. Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, задоволенню. Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], станом на 29.03.2018, інвентаризаційна вартість даного будинку становить 146120,00 грн (а.с. 27-30).

Outcome: approved