Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість. Ухвалою судді від 06.12.2018 року відкрито провадження. Ухвалою суду від 04.03.2019 року до участі у справі як зацікавлених осіб залучено ТОВ „ЗМБТІ" та Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує наступне. Відповідно до Закону, за ним зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS] . Реєстрація здійснена 28.11.1998 року в ОП „ЗМБТІ, реєстрова книга за №201р-356/2. На його запит у листопаді 2012 року про наявність реєстрації права власності ОП „ЗМБТІ підтвердило довідкою від 27.11.2012 року. З метою чергового підтвердження реєстрації права власності на квартиру, він у червні та вдруге у листопаді 2013 року здійснив запит до БТІ та отримав відповідь від 06.11.2013 року про відсутність у БТІ інформації про зареєстровані права власності на об`єкти нерухомого майна. Пізніше, повноваження адміністратора держреєстру прав набрав орган місцевого самоврядування - виконавчий комітет Запорізької міської ради в особі Департаменту реєстраційний послуг. У червні 2016 року на особистому прийомі у керівника департаменту, на його запит надати відомості про реєстрацію його права власності, він отримав відповідь, що реєстрація у реєстрі відсутня, до реєстру не вносилася. Оскільки держателем реєстру прав на нерухоме майно є міністерство юстиції, він, 25.12.2016 року звернувся до місцевого органу юстиції із зверненням про наявність реєстрації його права власності. 10.01.2017 року отримав відповідь про те, що відповідно до акту передавання, реєстраційні книги із записами про реєстрацію прав власності були передані до департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Враховуючи, що керівник Департаменту реєстраційний послуг не підтвердив реєстрацію права власності, заявник вважає, що є ознаки зникнення реєстрації його права власності на квартиру, здійсненої у 1998 році. З метою мати право власності на власну квартиру, він має зареєструвати його знову і для цього реєстрацію 1998 року, дійсність якої не підтверджується, потрібно визнати недійсною. На підставі викладеного заявник просить встановити факт недійсності реєстрації у 1998 році права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, та просив її задовольнити. Представник ТОВ „ЗМБТІ" в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник Департаменту реєстраційних послуг також не з`явився. Про час на місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту, а також письмові пояснення, у яких зазначив наступне. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України від 01.07.2004 року №1952-ІV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону, який діяв до 01.01.2013 року проводилась ТОВ „ЗМБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 року №7/5,зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за №157/6445, яке втратило чинність з 01.01.2013 року. Таким чином, Державний реєстр прав містить відомості лише про зареєстровані в ньому права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав з моменту встановлення нової системи державної реєстрації права власності (з 01.01.2013 року). Чинним законодавством не передбачено перенесення відомостей про зареєстровані права власності на паперових носіях без звернення власника, а ч.5 ст.3 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь яким реєстратором з урахуванням вимог чинного законодавства. [PERSON] для отримання інформації з Державного реєстру прав про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, спочатку необхідно звернутись до центру надання адміністративним послуг із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майн. Після проведення зазначеної реєстрації [PERSON] матиме можливість отримати інформаційну довідку із запитуваною інформацією. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що вникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до даних, що містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), за [PERSON] зареєстровано права приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва №436 про право власності від 04.11.1998 року. Таким чином, реєстрація прав власності на зазначений об`єкт нерухомого майна є дійсною. Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що за [PERSON] у 1998 році в ЗМБТІ зареєстровано право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва №436 про право власності від 04.11.1998 року. [PERSON] , відповідно до його заяви просить суд просить встановити факт недійсності реєстрації у 1998 році права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] з метою реєстрації права власності на вищевказану квартиру відповідно до Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Заява [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України від 01.07.2004 року №1952-ІV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону, який діяв до 01.01.2013 року проводилась БТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 року №7/5,зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за №157/6445, яке втратило чинність з 01.01.2013 року. Таким чином, Державний реєстр прав містить відомості лише про зареєстровані в ньому права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав з моменту встановлення нової системи державної реєстрації права власності (з 01.01.2013 року). Чинним законодавством не передбачено перенесення відомостей про зареєстровані права власності на паперових носіях без звернення власника, а ч.5 ст.3 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь яким реєстратором з урахуванням вимог чинного законодавства. Законом України від 01.07.2004 року №1952-ІV „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбачено необхідності встановлювати факт недійсності реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке було зареєстровано на паперових носіях за Законом, який діяв 01.01.2013, і заявник, відповідно до Закону №1952-ІV має право звернутись до центру надання адміністративним послуг із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви необхідно відмовити. Крім того, заявником, під час розгляду справи подавалися клопотання про постановлення окремої ухвали. Підстав, передбачених ст.262 ЦПК України, для постановлення окремої ухвали, суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed