Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

03.03.2020 року прокурор звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом. Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.04.2019 року по справі №306/2804/18 від 25.04.2019 року, що набрала законної сили 03.05.2019 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України. Під час судового розгляду даного кримінального провадження винуватість [PERSON] у вчиненні злочину за ч.1 ст.286 КК України доведено повністю. Потерпілий від злочину [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві "Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради" у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, спричиненими внаслідок злочинних дій [PERSON] . Фінансування стаціонарного лікування потерпілого проводилось за рахунок коштів, виділених Воловецькою районною радою, і їх сума становить 3857 гривень 15 копійок. Враховуючи, що відповідач добровільно не відшкодував вказані витрати, прокурор, посилаючись на положення ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути такі з [PERSON] на користь держави в особі Воловецької районної ради. Сторони у судове засідання не викликались, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач відзиву не подав. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.04.2019 року по справі №306/2804/18 від 25.04.2019 року, що набрала законної сили 03.05.2019 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України. Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що 24 жовтня 2018 року близько 15 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки "MERСEDES-BENZ" моделі "VARIO 816 D", номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , рухаючись автомобільним шляхом міжнародного значення М-6 у напрямку до м.Свалява, у с. Неліпино Свалявського району, порушивши вимоги п.п. 1.10 та 13.1 ПДР України, проявивши неуважність та не обравши безпечну швидкість та дистанцію, допустив зіткнення з належним ПАТ Закарпаттяобленерго вантажним автомобілем марки ГАЗ-66, д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку. Унаслідок даної ДТП, потерпілий [PERSON] - пасажир вищезгаданого вантажного автомобіля, отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження (а.с.8-9). Невиконання водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, що настали, внаслідок чого потерпілий [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Воловецька центральна районна лікарня Воловецької районної ради" №104/01-10 від 10.02.2020 року, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні лікарні з 25.10.2018 року по 05.11.2018 року і загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого (11 ліжко-днів) становить 3857 гривень 15 копійок (а.с.6-7). Станом на день звернення до суду з позовом та розгляду справи, відповідачем [PERSON] кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодовано. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що внаслідок дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, на яке закладом охорони здоров`я було витрачено кошти в сумі 3857 гривень 15 копійок, що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи. За таких обставин, зважаючи на вищенаведені положення закону та наведені обставини, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved