Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що сторони 27.02.2006 року уклали кредитний договір, за яким останній отримав 10 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Що внаслідок порушень умов договору відповідачем, було допущено заборгованість за кредитним договором в сумі 57418,68 грн., що складається з : 9965,61 грн. - заборгованість за кредитом; 47453,07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Що за судовим наказом Носівського районного суду від 06.09.2007 року з відповідача [PERSON] в користь Банку було стягнуто 14 тисяч 346 грн. 07 коп. заборгованості за цим же кредитним договором, тому цю суму необхідно вирахувати з загальної суми заборгованості і до стягнення має підлягати 43 тисячі 072 грн. 61 коп. Крім того, відповідно до правил п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 2153,63 грн. штрафу (процентну складову). Тому загальна сума заборгованості має складати 45 тисяч 726 грн. 24 коп., яку необхідно стягнути з [PERSON] в користь Банку. Позивач, пославшись на ці обставини просив суд стягнути з відповідача в користь позивача 45726 грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Рішенням Носівського районного суду від 17 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ „Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. У апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" ставить питання про скасування рішення Носівського районного суду від 17.10.2014 року та про постановлення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що місцевий суд в порушення правил ст.264 ЦК України помилково вважав, що відповідач вчинив дії поза строком позовної давності, який сплинув. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в ході судового розгляду було встановлено, що приписи Умов та правил надання банківських послуг, долучені позивачем до даного позову не відповідають приписам Умов та правил надання банківських послуг, що знаходяться в справі № 2-н-159 за 2007 рік за заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк" про видачу судового наказу; що на підставі судового наказу від 06.09.2007 року, виданого Носівським районним судом, з [PERSON] в користь Банку було стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 14 346,07 грн. і невиконання [PERSON] судового наказу, на думку суду, не є підставою для пред"явлення ПАТ КБ „ПриватБанк" нового позову з тих самих підстав. Крім того, вважав суд, відповідач в період часу з 05.09.2007 року по 19.09.2010 року не здійснюючи жодного платежу на виконання умов кредитного договору, 20.09., 16.11.2010 року, 17.02., 04.05.2011 року та 17.02.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснював платежі, але, вважав суд, такі факти не є підставами для переривання перебігу позовної давності, оскільки вони мали місце після спливу строку позовної давності. І, оскільки, позивач звернувся до суду з даним позовом 11 червня 2014 року, тому він пропустив строки позовної давності. Тому і прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд. Згідно з правилами ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку та що після переривання перебіг позовної давності починається заново і час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідач [PERSON] здійснивши платежі на виконання умов кредитного договору 20 вересня, 16 листопада 2010 року, 17 лютого, 04 травня 2011 року та 17 лютого 2012 року, перервав перебіг позовної давності і тому позивач, звернувшись до суду з даним позовом 11 червня 2014 року, подав його в межах строків позовної давності. Виходячи з викладеного, інші висновки місцевого суду є хибниими і призвели до ухвалення незаконного рішення. З матеріалів справи видно, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору, укладеного 27 лютого 2006 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі платою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 тисяч грн.. Встановлено, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між сторонами кредитний договір. З копії судового наказу від 06 вересня 2007 року, виданого Носівським районним судом Чернігівської області, вбачається, що з [PERSON] в користь Банку стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в сумі 14 тисяч 346 грн. 07 коп. (а.с.8). Також матеріалами справи підтверджено, що внаслідок порушення умов договору відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість по тілу кредиту, за процентами та штрафами (фіксована частина та процентна складова) (а.с.10 - 14, 17 - 28). Суд вважає, що відповідач не спростував вимог позивача щодо наявної заборгованості за кредитним договором, яка утворилась через порушення останнім умов договору; що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.10 - 14) така підлягає стягненню в межах трьохрічного строку позовної давності з вирахуванням суми 14 тисяч 346 грн. 07 коп., стягнутої з відповідача в користь позивача за судовим наказом від 06 вересня 2007 року (а.с.8). Провівши відповідні математичні розрахунки суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] в користь Банку 17 873 грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається з: 9965 грн. 61 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 5254 грн. 74 коп. - заборгованості за процентами; 500 грн.- штраф (фіксована сума); 2153 грн. 63 коп. - штраф (відсоток від суми заборгованості). Отже, оскаржуване рішення місцевого суду не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги підлягають частковому врахуванню. Також відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягає вирішенню питання про судові витрати. З відповідача в користь позивача необхідно стягнути 278 грн. 93 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та 106 грн. 83 коп. судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги.

Outcome: partial