Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

23 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 01 жовтня 2012 року Дніпропетровським міжрайонним прокурором з нагляду за держанням законів у природоохоронній сфері Дніпропетровської області радником юстиції [PERSON] порушено кримінальну справу № 69129307 стосовно неї за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 03 жовтня 2012 року зазначену кримінальну справу № 69129307 прийняв до свого провадження прокурор Дніпропетровської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері юрист 1 класу [PERSON] 11 жовтня 2012 року постановою Дніпропетровської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері щодо неї застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 23 жовтня 2012 року цим же, прокурором Дніпропетровської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері [PERSON], її дії перекваліфіковані з ч.1ст.364 КК України на ч.1 ст.367 КК України із подальшим винесенням по справі № 69129307 постанови про порушення і прийнята до свого провадження кримінальної справи щодо неї за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. 23 жовтня 2012 року їй було пред'явлено обвинувачення за ч.1 ст.367 КК України. 29 жовтня 2012 року Дніпропетровським міжрайонним прокурором з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері радником юстиції [PERSON] був затверджений обвинувальний висновок у вищезазначеній кримінальній справі та у подальшому переданий до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду. 16 травня 2014 року Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справу направили Дніпропетровському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід щодо неї у вигляді підписки про невиїзд залишили без змін. 01.08.2014 року Дніпропетровською міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері Дніпропетровської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 42014040020000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню доручено СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області. 27 жовтня 2016 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито постановою про закриття кримінального провадження прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 [PERSON]В, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України в звязку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Таким чином вона реабілітована. Зазначеними ухвалою суду та рішенням органів досудового слідства підтверджується факт незаконного кримінального переслідування її в період часу з 23 жовтня 2012 року до 27 жовтня 2016 року. Незаконними діями про порушення щодо неї кримінального провадження, яке скасовано у звязку із відсутністю складу злочину, їй завдано моральну шкоду, яку їй повинен компенсувати відповідач в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. На момент порушення кримінальної справи вона працювала в Державній екологічній інспекції у Дніпропетровській області та виконувала обовязки начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Дніпропетровської області і мала намір очолити даний відділ, однак із порушенням щодо мене кримінальної справи вона взагалі була змушена звільнитися з роботи. Таким чином була зіпсована її ділова репутація і закінчилась професійна карєра. У звязку із звільненням та неможливістю подальшого працевлаштування у державні органи з причин порушення щодо неї кримінального провадження, вона вимушена була працевлаштуватись до недержавного органу, і те тільки до свого чоловіка та до його родичів, де отримувала нерегулярну та малу винагороду. Вона була позбавлена устояного складу життя, постійного заробітку та нормальної людської життєдіяльності. Порушення кримінальної справи призвело до порушення її нормальних життєвих звязків. Для організації свого життя необхідно було докладати додаткових зусиль, а стан її здоровя та пригнічений психічний стан перешкоджав цьому. З причин постійних думок про закінчення її професійної карєри у неї зявились головні болі та нервозність, перестала спати ночами. Вона має чоловіка та двох дітей. Із-за порушення кримінальної справи відносини в сімї погіршилися. Оскільки щодо неї було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд вона була обмежена у праві вільного пересування, чим також зазнала моральних страждань. Тому, оскільки вона перебувала під слідством та судом з 23 жовтня 2012 року по 27 жовтня 2016 року, тобто 48 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 153 тис. 600грн. (мінімальна заробітна плата на кількість місяців). На підставі викладеного просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 153 тис. 600 грн. ( сто пятдесят три тисячі шістсот гривень ,00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду . Судові витрати стягнути з відповідача (а.с.1-9). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві, а також просила врахувати надані докази спричинення їй матеріальної та моральної шкоди. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість позову, підтримала письмові заперечення в яких зазначає, що Головне управління не уособлює собою державу Україна, а його рахунки не уособлюють собою Державний бюджет. Завдана шкода відшкодовується не безпосередньо органами державної влади або органами місцевого самоврядування з рахунків, відкритих для забезпечення діяльності юридичної особи (бюджетної установи), а за рахунок коштів Державного бюджету Державним казначейством України в порядку, встановленому чинним законодавством. Тобто відшкодування коштів здійснюється з Державного бюджету через органи казначейства. Як встановлено та зазначено з матеріалів справи кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито 27 жовтня 2016 року постановою про закриття кримінального провадження прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 [PERSON], на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в звязку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Проте зі змісту позовної заяви, не вбачається звернення [PERSON] до відповідних органів. У матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв'язків. Крім того [PERSON] вимагає виконувати (вчиняти) певні дії юридичну особу Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області при цьому в позовній заяві не викладає обставини, якими обґрунтовує свої вимоги. З поданої позовної заяви не зрозуміло, які саме вимоги висовуються до Головного управління, не зазначено, чим саме Головне управління завдало шкоду позивачу. Адже на сьогодні ніяких правовідносин між позивачем та Головним управлінням не існує (а.с.88-93). Представник третьої особи прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що моральна шкода повинна бути визначена судом з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Також надала письмові пояснення в яких зазначає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовано тим, що вона з 23.10.2012 до 27.10.2016 перебувала під незаконним кримінальним переслідуванням, оскільки кримінальне провадження №42014040020000013 закрито постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Разом з тим, при визначенні розрахункового розміру мінімального розміру заробітної плати необхідно враховувати положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, а саме: п.3 Прикінцевих та перехідних положень у якому зазначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначати з урахуванням 1600 гри. за кожен місяць перебування під слідством. Враховуючи вище викладене, сума можливого відшкодування становить 76 800 гри. Розмір моральної шкоди, яку [PERSON] просить відшкодувати, належними доказами не підтверджено, обґрунтовується лише арифметичними діями помноження кількості місяців перебування під слідством та судом на 3200 грн. Позивачем не наведено доказів щодо зміни стану здоровя, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, зниження престижу, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану (а.с.74-76, 132-134). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріли справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, що призвело до незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст.\~3,\~56 Конституції України, ст.\~23,\~1176 ЦК України;\~\~ст. 1-3, 13 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", п.9\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди", відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 11 лютого 1977 року з 03 січня 2012 року по 18.02.2013р. працювала у Державній екологічній інспекції у Дніпропетровській області на посаді провідного спеціалісті відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Дніпропетровської області у порядку переведення з Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області. З 18.02.2013р. по 01.08.2013р. працювала в ТОВ "Гастроном" на посаді адміністратора, що підтверджується трудовою книжкою серії АС № 645611 від 01.09.1995р. (а.с.41-43). 01 жовтня 2012 року Дніпропетровським міжрайонним прокурором з нагляду за держанням законів у природоохоронній сфері Дніпропетровської області радником юстиції [PERSON] порушено кримінальну справу № 69129307 щодо [PERSON] - за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та передано для провадження досудового слідства прокурору Дніпропетровської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері [PERSON] (а.с.10). 23 жовтня 2012 року прокурором Дніпропетровської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері юристом 1 класу [PERSON], дії [PERSON] перекваліфіковані з ч.1ст.364 КК України на ч.1 ст.367 КК України із подальшим винесенням по справі № 69129307 постанови про порушення і прийнята до свого провадження кримінальної справи щодо мене за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України (а.с.11). 23 жовтня 2012 року [PERSON] пред'явлено обвинувачення за ч.1 ст.367 КК України. 23 жовтня 2012 року застосовано до обвинуваченої [PERSON] запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с.152-153). 16 травня 2014 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст. 367 ч. 1 КК України направлено Дніпропетровському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін (а.с.17-20). 01 серпня 2014 року в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України, кримінальне провадження № 42014040020000013 (а.с.156). 30 грудня 2014 року слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито в зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с.113-115). 03 березня 2015 року старшим прокурором Бабушкінського району м. Дніпропетровська [PERSON] постанову слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] від 30 грудня 2014 року скасовано, як необґрунтовану (а.с.117). 30 квітня 2015 року слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито в зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с.119-121). Позивач [PERSON] неодноразово зверталася до прокуратури Дніпропетровської області, Генеральної прокуратури України, райвідділу в Бабушкінському районі, адміністрації Президента України щодо строків досудового розслідування (а.с.23-40). 27 жовтня 2016 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 [PERSON] кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито в зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, про що внесено відомості у ЄРДР (а.с.63-65, 146). З відповіді Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 від 27 березня 2017 року вбачається, що станом на 27.02.2017р. постанова про закриття кримінального провадження стосовно [PERSON] не скасована (а.с.129). Таким чином, [PERSON] незаконно перебувала під карним переслідуванням з 01 жовтня 2012 року по 27 жовтня 2016 року. що становить 48 місяців. Відповідно до\~\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість\~\~\~\~і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною 2 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з вимогами ст.ст. 1, 4, ч.2., ч.3 ст.13 вказаного Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, передбачених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичних та моральних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної страти громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду. Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам у сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на характер та обсяг страждань, яких завдано позивачу внаслідок вимушених змін у її житті та її виробничих стосунках, необхідності витрати зусиль та часу для відновлення попереднього стану, заподіяними позивачу внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, суд вважає стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 76800 грн. 00 коп. Встановлюючи саме такий розмір моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та враховувати положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, а саме: п.3 Прикінцевих та перехідних положень у якому зазначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень, а тому позивач перебувала під карним переслідуванням з 01 жовтня 2012 року по 27 жовтня 2017 року, що становить 48 місяця, а тому 1600 грн. х 48 місяця = 76800 грн. 00 коп., а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial