Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням курсанта в розмірі 18 420,70 грн. Позов мотивує тим, що наказом від 06 серпня 2009 року № 334 о/с [PERSON] було зараховано курсантом факультету кримінальної міліції Львівського державного університету внутрішніх справ за напрямом підготовки «Правознавство». 24 серпня 2009 року між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до п. 2.3.6 якого відповідач був зобов'язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ, після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі. Наказом ГУ МВС України у Львівські області від 30 вересня 2014 року № 435 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням згідно з п. 64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Як на підставу позову посилається на положення статей 11, 14, 16, 22, 509, 526 Цивільного кодексу України, постанову Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України", наказ Міністерства внутрішніх справ України від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України", наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, частину 6 статті 18 Закону України "Про міліцію". В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що відпрацював майже половину терміну відповідно до контракту, а з 01.09.2014 року до 30.06.2015 року навчався у приватному вищому навчальному закладі «Львівський університет бізнесу та права» на денній формі навчання, тому мав право на розірвання угоди за його ініціативою відповідно до пп.5 п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22.08.1996 року. Крім цього, зазначив, що оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2004 від 04.03.2004 року у справі про доступність та безоплатність вищої освіти, безоплатність означає можливість здобуття освіти без оплати у вищих навчальних закладах, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги, то вважає, що обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником навчального закладу призведе до порушення конституційного права громадян на працю, що повинна обиратися вільно, тому вважає, що підстави для відшкодування на користь позивача витрат на утримання відповідача за час навчання останнього відсутні. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з витягу з наказу від 06 серпня 2009 року № 334 о/с, відповідач був зарахований на перший курс денної форми навчання за державним замовленням факультету кримінальної міліції за напрямком підготовки «Правознавство» з 10 серпня 2009 року Львівського державного університету внутрішніх справ (а.с. 3). Частина 6 ст. 18 Закону України "Про міліцію" визначає, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У відповідності до п. 2, 3, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 1 березня 2007 року № 313 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Відповідно до п. 2.3.6 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, укладеного між сторонами 24 серпня 2009 року, курсант зобов'язується у випадку звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 цієї угоди - відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Пункт 3 вказаного договору визначає підстави відшкодування МВС України вартості навчання у випадку дострокового розірвання договору, зокрема відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно з наказом по особовому складу № 435 о/с від 30 вересня 2014 року лейтенанта міліції [PERSON], оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Франківського районного відділу ЛМУ ГУ МВС звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 01 жовтня 2014 року (а.с.7). Згідно з п. 2.3 наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У відповідності до довідки-розрахунку від 19 травня 2015 року № 36 витрати, пов'язані з навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ випускника [PERSON] за період з серпня 2009 року по червень 2013 року становили 18 420,70 гривень (а.с. 8). Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що відповідач навчався у Львівському державному університеті внутрішніх справ в період часу з серпня 2009 року по червень 2013 року, після закінчення ВУЗу працював оперуповноваженим сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Франківського районного відділу ЛМУ ГУ МВС України, звідки був звільнений 01 жовтня 2014 року за власним бажанням, до закінчення трирічного строку, який він був зобов'язаний відпрацювати відповідно до укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача 18 420,70 гривень витрат пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача, що останній з 01.09.2014 року до 30.06.2015 року навчався у приватному вищому навчальному закладі «Львівський університет бізнесу та права» на денній формі навчання, тому мав право на розірвання угоди за його ініціативою, оскільки відповідно до пп.5 п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22.08.1996 року, (в редакції чинній, на час розірвання відповідачем угоди) розірвання випускником угоди, передбаченої пунктом 4 цього Порядку, допускається, зокрема, у разі вступу до вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації для випускників вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації, в той же час судом встановлено та визнано самим відповідачем, що останній на час вступу у приватний вищий навчальний заклад «Львівський університет бізнесу та права» був випускником вищого навчального закладу не І-ІІ, а IV рівня акредитації. Безпідставними є й посилання відповідача на Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2004 від 04.03.2004 року у справі про доступність та безоплатність вищої освіти, оскільки таке не містить висновків про те, що обов'язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником навчального закладу призведе до порушення конституційного права громадян на працю, що повинна обиратися вільно. Крім цього, судом не беруться до уваги також заперечення відповідача щодо неправильності розрахунку витрат пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі у зв'язку з відпрацюванням ним майже половини терміну відповідного контракту, оскільки відповідач всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав, свого розрахунку витрат пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, суду не представив. Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.9) судові витрати, що становлять 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved