Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" на її користь заборгованість по заробітний платі в сумі 8502,00 грн., компенсацію за не вчасно виплачену зарплату в сумі 8000,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку. В обґрунтуванні своїх вимог позивачка вказала на те, що вона працювала у відповідача з 28 .10.2008 року. Звільнена 20.10.2014 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно ст. 115 КЗпП України відповідач зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату, проте, відповідачем в цій частині порушувався закон. За період роботи на Державному підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" є заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 8502,00 грн. Відповідач в день звільнення позивачки і до теперішнього часу не провів із нею розрахунок, чим заподіяв їй величезні моральні страждання, вона весь час переживала з приводу своєї сім'ї і в слідство чого вона та її сім'я були позбавлені нормального спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми. Тому, вона вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати їй моральний збиток у розмірі - 5000,00 грн. Пізніше позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" на її користь компенсацію за затримку остаточного розрахунку в сумі 3208 грн. 92 коп., компенсацію за невчасно виплачену зарплату в сумі 274 грн. 58 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. Ухвалою суду провадження у даній справі в частині стягнення з Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" заборгованості по заробітній платі в сумі 8502 грн. - було закрите. В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Пруднікова Л.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в задоволенні її вимог. Також, зазначила, що відповідач згідно наказу № 753 від 20.11.2014 року фактично перебуває в режимі простою, у зв'язку з відсутністю заказів та поставки продукції. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала в Державному підприємстві "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова". Наказом по Державному підприємству "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова" від 20.10.2014 року за № 1664 [PERSON] була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Вищевказані обставини не оскаржуються сторонами по справі, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивачка була звільнена з місця своєї роботи в 20.10.2014 року, а фактичний розрахунок з нею відповідач провів лише: залишок заробітної плати за червень 2014 року в сумі 902,00 грн. перерахована позивачці 25.11.2014 року та 04.11.2014 року; заробітна плата за липень 2014 року в сумі 2025,00 грн., за серпень 2014 року в сумі 1892,00 грн., за вересень 2014 року в сумі 1970,00 грн., остаточній розрахунок 1707,98 грн. перераховано на картковий рахунок позивачки в Банку 25.11.2014 року та 05.12.2014 року, що підтверджується довідкою відповідача від 08.12.2014 року за вих. № 117. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України, за своєю сутністю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. А тому середній заробіток за час затримки розрахунку позивачці підлягає нарахуванню та виплаті в порядку ст. 117 КЗпП України. В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин . Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином, обчислення середньої заробітної плати судом буде здійснюватися відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати. Виходячи з вищенаведеного, попередніми відпрацьованими місяцями роботи позивачки є серпень та вересень 2014 року, середній заробіток за вказаний період становить: 4806 грн. 32 коп. Таким чином, розмір компенсації за затримку остаточного розрахунку складає 3208 грн. 92 коп., а компенсації за невчасно виплачену зарплату - 274 грн. 58 коп. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" на користь [PERSON] компенсацію за затримку остаточного розрахунку в сумі 3208 грн. 92 коп. та компенсацію за невчасно виплачену зарплату в сумі 274 грн. 58 коп. При цьому, згідно ст. 237-1 КЗпП України позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачці незаконно не виплачувалася протягом тривалого часу заробітна плата за відпрацьовані нею місяці, у зв'язку з чим змінився її життєвий уклад. З урахуванням матеріалів справи, встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 500 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., з яких судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial