Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

До Шосткинського міськрайонного суду з зазначеним позовом звернувся [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що під час ДТП з вини [PERSON] , який перебуває у трудових відносинах з відповідачем, пошкоджено його автомобіль. Страхова компанія частково відшкодувала завдані йому збитки, але страхового відшкодування не досить для повного відшкодування понесених ним збитків. Відповідач добровільне не відшкодовує заподіяну йому шкоду, тому просить стягнути з нього в примусовому порядку заподіяну йому шкоду у розмірі 50077,74грн., а зважаючи на те, що шкода не відшкодована тривалий час то просить стягнути ще й 3% річних у розмірі 1168,94грн та інфляційні нарахування у розмірі 4411,62 грн. У судове засідання позивач, відповідач, треті особи не з`явились. Кожен окремо надали суду заяву в якій просили справу слухати без їх участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав мотивуючи їх тими ж підставами. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, так як вважає що відшкодування повинно бути за рахунок коштів страховика, який в повному обсязі відшкодував завдані збитки. Щодо інфляційних витрат та 3% річних вважає, що такі стягнення підлягають внаслідок виникнення грошових зобов`язань, але в даному випадку такі відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено що 06 грудня 2016 р. о 10 год. 05 хв. водій [PERSON] в м. Шостка по вул. Садовий Бульвар керуючи автомобілем «УАЗ 3152» державний номерний знак [NUMBER]. що належить комунальному лікувально-профілактичному закладу «Шосткинська дитяча лікарня» порушивши вимоги Правил дорожнього руху скоїв наїзд на припаркований до краю проїзної частини автомобіль JEEP GRAND CEROKEE державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . На час скоєння ДТП автомобіль JEEP GRAND CEROKEE на підставі нотаріально посвідченої довіреності був у розпорядженні [PERSON] . 13 грудня 2016 р. постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області водій [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова Шосткинського міськрайонного суду не оскаржувалась до Апеляційного суду та накладений на водія [PERSON] штраф було сплачено, про що є відмітка канцелярії суду на копії постанови У відповідності до ч. 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «УАЗ 3152» державний номерний знак [NUMBER], на день вчинення ДТП належить комунальному лікувально-профілактичному закладу «Шосткинська дитяча лікарня» нині Комунальне некомерційне підприємство «Шосткинська дитяча лікарня» Шосткинської міської ради, що підтверджується відповідними документами . Автомобіль «УАЗ 3152» державний номерний знак [NUMBER] застраховано у страховій компанії ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100000 (сто тисяч) грн. Власником автомобіля JEEP GRAND CEROKEE державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності має право користуватися зазначеним автомобілем та отримувати страхові відшкодування. Страхова компанія ПрАТ "СК "Євроінс Україна", на підставі заяви до повідомлення про подію, страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 8853 грн. 05 коп., що підтверджується відповідною довідкою ПАТ "Державний експортно- імпортний банк". Після проведеного розрахунку позивач провів ремонт автомобіля на який витратив ще 58930,79 грн. які і просить стягнути з відповідача. Системний аналіз статей 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 на одного потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до положень статті 261 вищевказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Разом з цим згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (надалі - ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. Виконання страховою компанією свого обов`язку з відшкодування шкоди, спричиненої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не звільняє останню від відшкодування шкоди, розмір якої перевищує відшкодування, виплачене відповідно до указаного закону. При таких умов правовий інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повній мірі реалізує мету свого існування. Інакше законодавчо закріплена обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не тягне реалізацію договору, обов`язковість якого встановлена законом. Зважаючи на зазначене суд приходить до переконання, що сума виплати страхового відшкодування у розмірі 8853,05грн не перевищила межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі у розмірі 100000грн, а тому нема законних підстав для стягнення шкоди з відповідача, а відповідно в задоволенні позову в даній частині слід відмовити. Щодо інфляційних виплат та 3% річних від суми простроченого зобов`язання, то суд зазначає, що зазначені позовні вимоги є похідними від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача завданої шкоди. Так як суд прийшов до переконання щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача 50077,74 грн. тобто відсутність у відповідача зобов`язання відшкодувати зазначені збитки, то не підлягають задоволенні і вимоги, щодо стягнення з відповідача і будь яких похідних від основного зобов`язання зобов`язань, а тому в задоволенні позовних вимог і в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed