Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] Позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № HAB0GK01270038 від 08.12.2006 року [PERSON] 08.12.2006 року отримала кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2026. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором № HAB0GK01270038 від 08.12.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON]Ф укладено договір поруки, за яким останній зобовязався нести відповідальність як солідарний боржник в разі порушення зобовязань [PERSON] Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № HAB0GK01270038 від 08.12.2006 року позивач виконав своєчасно і повністю, надавши кредит.Відповідачі взятих на себе за кредитним договором зобов"язань належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року виникла заборгованість 27748,18 доларів США, яка складається з наступного: 17814,74 доларів США- заборгованість за кредитом; 5206,27 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1040 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 3687,17 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала письмові пояснення та просила задовольнити позов про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Звертала увагу на те, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02 вересня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAB0GK01270038 від 08.12.2006 року в сумі 21027,97 доларів США звернуто стягнення на будинок, який за договором купівлі продажу між нею і [PERSON] було продано 22.07.2011 року. Крім того, відповідач просила застосувати до позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" позовну давність і відмовити в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. 08 грудня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № HAB0GK01270038, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20000 доларів США та зобов'язалася повернути вказану суму частинами відповідно до графіку погашення заборгованості, але не пізніше 07 грудня 2026 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 12% на рік на суму залишку заборгованості та інші, передбачені договором, платежі. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між Банком та [PERSON] В,Ф. було укладено договір поруки № HAB0GK01270038.1 , згідно з яким останній зобов''язався нести відповідальність перед Банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору. За умовами договору погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами з 03 по 08 числа кожного місяця в сумі 262,55 доларів США. Відповідно до п.4.1 Договору у разі порушень умов Договору відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день построчки . Уклавши з ПАТ КБ"ПриватБанк" кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушила та належним чином не виконала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.08.2015 року склала 27748,18 доларів США та складається з наступного: - 17814,74 доларів США\~\~- заборгованість за кредитом; 5206,27 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1040 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 3687,17 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, зазначена заборгованість нарахована і за період після реалізації будинку відповідача [PERSON] за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02 вересня 2009 року про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAB0GK01270038, що свідчить про відсутність подвійного стягнення з відповідача. Згідно ч. 1ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статті 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Нормами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, як передбачено ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. В силу ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належним йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Разом з тим, вирішуючи питання щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що відповідно до постанови Національного банку України від 10.05.2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808 банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення договору тощо), тому вимога в частині стягнення заборгованості по оплаті за управління кредитом (комісії) задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] просила під час судового засідання про застосування до вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості позовної давності. Суд враховує, що для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 п.1 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила відповідно до положень ч.1 ст. 261 ЦК України. Отже, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача виходячи з розрахунків заборгованості, слід стягнути в межах позовної давності за один рік, що становить 867,36 доларів США. Задовольняючти позовні вимоги частково, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.258 ч.2п.1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові . В іншій частині позову суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є обгрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial