Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У січні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-поліграфічне підприємство "Оберіг" (далі - ТОВ "ВПП "Оберіг") про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (надалі - АКІБ "УкрСиббанк") та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11086810000, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит для споживчих потреб у сумі 257000,00 швейцарських франків, що за курсом НБУ на день укладення договору становило 1075433,98 грн, на строк з 29 листопада 2006 року до 29 листопада 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом протягом першого місяця після укладення договору становила 8,49% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених графіком погашення кредиту, який є невід'ємним додатком до кредитного договору. Додатковими угодами від 31 січня 2009 року №1, від 17 серпня 2009 року №2, від 28 жовтня 2010 року №3 було внесено зміни та доповнення до договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000. П. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повертати одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та терміни, визначені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 29 листопада 2021 року. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями). Станом на 21 січня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) складала 180494,21 швейцарських франки, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1586409,64 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 173925,11 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1528672,14 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 5241,38 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 46067,83 грн.; пеня за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 1168,46 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 10269,89 грн; пеня за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 159,26 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1399,78 грн. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000, між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "ВПП "Оберіг" 29 листопада 2006 року було укладено договір поруки №68609, відповідно до якого ТОВ "ВПП "Оберіг" зобов'язалося відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 29 листопада 2006 року №11086810000. З цих підстав ПАТ "УкрСиббанк" просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 180494,21 швейцарських франки, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1586409,64 грн, та судовий збір у сумі 3654,00 грн. Представники позивача в судовому засіданні позов свого довірителя підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що відповідно до п. 6.1. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 [PERSON] звернулась до банку з заявами про перенесення строків погашення кредиту та процентів за користування ним, проте отримала необґрунтовану відмову. Також представник відповідачів звернула увагу на те, що банком не дотримано процедури дострокового повернення кредиту. З цих підстав представник відповідачів просила суд відмовити ПАТ "УкрСиббанк" у задоволенні його позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 257000,00 швейцарських франків, що за курсом НБУ на день укладення договору становило 1075433,98 грн, на строк з 29 листопада 2006 року до 29 листопада 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом протягом першого місяця після укладення договору становила 8,49% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених графіком погашення кредиту, який є невід'ємним додатком до кредитного договору (а. с. 6-18). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до п 1.5. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 кредитні кошти у сумі 257000,00 швейцарських франків були надані банком позичальнику шляхом зарахування їх на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER]. Додатковими угодами від 31 січня 2009 року №1, від 17 серпня 2009 року №2, від 28 жовтня 2010 року №3 було внесено зміни та доповнення до договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000, зокрема, змінено графік погашення кредиту, розмір щомісячного платежу та встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту - 29 листопада 2021 року (а. с. 21-24). П. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) передбачено обов'язок позичальника повертати одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та терміни, визначені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 29 листопада 2021 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] неналежним чином виконувала взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустила заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 7.1. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, кредитодавець має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті. З аналізу наведених положень кредитного договору вбачається, що пеня нараховується і сплачується в гривневому еквіваленті згідно з офіційним курсом НБУ до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені. Пеня за прострочення позичальником термінів сплати кредиту складає 10269,89 грн, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату нарахування пені складало 1168,46 швейцарських франків, а пеня за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом - 1399,78 грн, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату нарахування пені складало 159,26 швейцарських франків. Пеня нарахована банком з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П. 5.5. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) банку надано право вимагати дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у разі порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів оплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або законодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором. При цьому у випадку неотримання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту (вимоги) у результаті зміни позичальником адреси без попереднього письмового повідомлення про це банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41-ий календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту (п. 11.1. договору). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прострочила сплату чергового платежу за кредитом більш ніж на місяць, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокове повернення кредиту, процентів за його користування та пені за порушення строків сплати кредиту й процентів за його користування. 09 січня 2014 року банк надіслав рекомендованим листом із повідомленням позичальнику вимогу про необхідність достроково сплатити заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями), проте [PERSON] не виконала її (а. с .42, 45). У судовому засіданні представник відповідачів зазначила, що банком було надіслано [PERSON] повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту рекомендованим листом із повідомленням, а не цінним листом з описом вкладення чи доставлено кур'єром, відтак банком не було дотримано процедуру надіслання позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, що унеможливлює дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд не бере до уваги дане твердження представника відповідачів, оскільки обраний банком спосіб повідомлення позичальника про необхідність достроково повернути кредит не обмежив можливості [PERSON] бути поінформованою про намір кредитодавця реалізувати своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, за нормами чинного законодавства пред'явленням вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту є також пред'явлення до нього позову про стягнення заборгованості в судовому порядку. Також у судовому засіданні представник відповідача наголошувала на тому, що всупереч п. 6.1. договору про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) банк не задовольнив заяв [PERSON] про перенесення строків погашення кредиту та процентів. Однак з аналізу положень кредитного договору вбачається, що перенесення строків погашення кредиту та процентів за користування ним є правом банку, а не його обов'язком, і воно можливе лише у випадку виникнення тимчасових фінансових чи інших ускладнень за незалежними від позичальника обставинами. У судовому засіданні представником [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що у позичальника виникли тимчасові фінансові чи інші ускладнення, що унеможливлюють повне та своєчасне виконання нею зобов'язань за кредитним договором, з обставин, що були незалежними від неї. Загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями) складається заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 173925,11 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1528672,14 грн; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 5241,38 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 46067,83 грн.; пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 10269,89 грн; пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 1399,78 грн. Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000, між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "ВПП "Оберіг" 29 листопада 2006 року було укладено договір поруки №68609, відповідно до якого ТОВ "ВПП "Оберіг" зобов'язалося відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 29 листопада 2006 року №11086810000 (а. с. 19-20). За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1.3., п. 1.4. договору поруки від 29 листопада 2006 року №68609, ТОВ "ВПП "Оберіг" у випадку невиконнаня позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісійних платежів, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами договору про надання споживчого кредиту. Отож, суд вважає, що відповідач ТОВ "ВПП "Оберіг" є солідарним боржником перед позивачем у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань, взятих на себе кредитним договором. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2006 року №11086810000 (зі змінами та доповненнями), в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 173925,11 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 1528672,14 грн; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 5241,38 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом НБУ на 21 січня 2014 року становило 46067,83 грн.; пеню за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 10269,89 грн; пеню за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 1399,78 грн. У відповідності до ст. 88 ЦК України суд присуджує з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1827,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 553-554, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та,

Outcome: approved