Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №307/19/13-КLМV від 06.12.2013 р. у розмірі 5757200,39 грн. Позов мотивував порушенням ПП»Снабтехмонтаж» умов кредитного договору, а іншими відповідачами умов укладених між ним та ними договорів поруки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що згідно кредитного договору та договорів поруки позивач у разі порушення відповідачами зобов'язань за договором мав право в рахунок погашення заборгованості списати з їх рахунків у позивача грошові кошти. Такі кошти були на розрахунковому рахунку ПП "Снабтехмонтаж" та у [PERSON]. Вказані відповідачі зверталися до позивача з проханням провести списання, але той без пояснення причин таке списання не проводив. Окрім того, за практикою ВСУ солідарне стягнення з поручителів можливе тільки у тому випадку, коли воно передбачене договорами поруки. Однак по справі така домовленість між сторонами відсутня. Просив звернути увагу, що позивач провадив самостійне списання грошових коштів з рахунку [PERSON] за іншим кредитним договором. Нарахування пені та штрафів здійснене позивачем незаконно, бо заборонене законодавством для відповідачів на території АТО з 14.04.2014 р. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача ТОВ «Сав-пласт» у судове засідання не з'явились, надали письмові заперечення проти позову аналогічні запереченням представника відповідача [PERSON], у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі, справу розглядати за їх відсутності. У судовому засіданні досліджені докази: копія кредитного договору №307/19/13-КLМV від 06.12.2013 р.; копія договору про внесення змін до договору поруки; копія додаткової угоди від 05.12.2014 р. до кредитного договору; копія додаткової угоди від 08.01.2015 р. до кредитного договору; копія договору поруки №307/19/13-КLМV/Р-1 від 06.12.2013 р.; копія договору від 05.12.2014 р. про внесення змін до договору поруки; копія договору поруки №307/19/13-КLМV/Р-2 від 06.12.2013 р.; копія договору від 05.12.2014 р. про внесення змін до договору поруки; копія договору поруки №307/19/13-КLМV/Р-3 від 06.12.2013 р.; копія договору про внесення змін від 05.12.2014 р. до договору поруки; №307/19/13-КLМV/Р-4 від 06.12.2013 р.; копія розрахунку заборгованості; копія виписки по особовим рахункам; копія договору банківського вкладу №059677 від 17.04.2014 р.; копія інформування вкладника про систему гарантування вкладів фізичних осіб; копія виписки по угоді 059677; копія меморіального ордеру; копія угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №072231; копія виписки по угоді 072231; копія угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №069626; копія виписки по угоді 069626; копія угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №074567; копія довідки; копії скарг; копія договору банківського рахунку від 28.03.2012 р.; письмові заперечення проти позову. У судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2013 р. між позивачем та ПП «Снабтехмонтаж» був укладений кредитний договір №307/19/13-КLМV, відповідно до якого відповідач отримав кредит з максимальним лімітом заборгованості 1000000 доларів США зі сплатою процентної ставки у розмірі 24% річних за користуванням кредитним кошами у гривні або 13% річних за користування кредитними коштами у доларах США., кінцева дата повернення кредиту не пізніше 05 грудня 2014 р. 05 грудня 2014 р. та 08 січня 2015 р. між позивачем та ПП «Снабтехмонтаж» було укладено додаткові угоди до кредитного договору, згідно якої максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 234000 доларів США. Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Сав-пласт» були укладені договори поруки №307/19/13-КLМV/Р-1, №307/19/13-КLМV/Р-2, №307/19/13-КLМV/Р-3, №307/19/13-КLМV/Р-4 відповідно. Станом на 07.04.2015 р. відповідачами зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором №307/19/13-КLМV від 06.12.2013 р. у розмірі 5 738 345, 52 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 234 000 доларів США, заборгованості по процентам - 10 731,5 доларів США. Суд відмовляє в задоволенні вимог про стягненню заборгованості по сплаті пені і штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 13 854,87 грн. і 5000 грн. відповідно з огляду на наступне. Згідно ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами… з 14 квітня 2014 року… юридичним особам…, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженням КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., і включає м. Алчевськ, де провадило свою господарську діяльність ПП "Снабтехмонтаж". На час прийняття рішення це розпорядження є діючим, бо розпорядження КМУ №1079-р від 05.11.2014 р., яким дія розпорядження КМУ №1053-р була зупинена, постановою окружного адміністративного суду м. Києва було визнано нечинним. Ця постанова залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 р. (Принагідно, суд про всяк випадок зауважує, що ВССУ в своїй ухвалі від 01.10.2014 р. у справі №6-29183св14 (№40792901 у ЄДРСР) з посиланням на ст.58 Конституції України зазначив, що суд першої інстанції розглядає справи на підставі законодавства, яке діяло/діє під час спірних правовідносин/розгляду суду. Тому суд апеляційної інстанції не має права скасувати/змінити рішення суду першої інстанції на підставі норм права, які не діяли на час розгляду справи судом першої інстанції, але діють під час апеляційного розгляду. Це зауваження є необхідним, бо у суду немає жодних сумнівів стосовно результату касаційного розгляду скарги КМУ на вищевказані судові рішення адміністративних судів). Стосовно заборгованості в розмірі 5 738 345, 52 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 234 000 доларів США, заборгованості по процентам - 10 731,5 доларів США підстав для задоволення позову немає з огляду на таке. Згідно ст.1071 ч.2 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. На підставі ст.26 п.п.26.1, 26.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. Згідно з п. 1.38. ст. 1 цього ж Закону списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до умов п.3.1.10 кредитного договору «… Позичальник надає Кредитодавцю право на договірне списання. Таке право може бути реалізоване Кредитодавцем за умови настання строку виконання Позичальником будь-якого з Боргових зобов'язань та/або зобов'язань Позичальника чи третіх осіб за Договорами забезпечення (в тому числі оплати неустойки (штрафу, пені), з моменту настання такого строку і в сумі, яка дорівнює сумі Боргових зобов'язань, та/або при настанні Випадків невиконання умов Кредитного Договору та/або Договорів забезпечення…» (а.с.13, 14). Для цього п.п.3.1.10.1 кредитного договору надав позивачу право на самостійне оформлення меморіального ордеру на списання грошових коштів з рахунку ПП "Снабтехмонтаж". Аналогічне право у випадку невиконання умов за кредитними договорами було передбачено у позивача і п.п.2.17, 3.1.3 і 3.1.7 Договору банківського рахунку (а.с.167-169). Згідно довідки позивача станом на 02 червня 2015 р. на поточному рахунку ПП «Снабтехмонтаж» знаходилося 1 613 004, 5 грн. (а.с.110). З виписок з рахунку ПП «Снабтехмонтаж» вбачається, що станом на 08 січня 2015 р. залишок коштів на рахунку складав 1 375 289,54 грн., станом на 13.02.2015 р. (введення тимчасової адміністрації у позивача) - 1 613 004, 5 грн. (а.с.112). 09 квітня 2015 р. позивачу була надана заява ПП «Снабтехмонтаж» про списання грошових коштів з розрахункового рахунку у позивача для погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.190). Надіслана ПП «Снабтехмонтаж» 08.06.2015 р. заява про задоволення вимог кредитора на суму залишків на рахунку була відкликана 13 серпня 2015 р., оскільки цей відповідач має намір частково погасити заборгованість шляхом списання коштів з розрахункового рахунку (а.с.159-161). Таким чином, у зв'язку з правом списання грошових коштів з розрахункового рахунку ПП "Снабтехмонтаж" у позивача автоматично виникло право на вказані кошти у розмірі 1613 004, 5 грн., тобто часткове погашення заборгованості шляхом списання коштів з рахунку ПП "Снабтехмонтаж". Окрім того, договорами поруки також передбачене право позивача на самостійне списання коштів з будь-яких рахунків поручителів у разі невиконання умов кредитного договору та договорів поруки (а.с.29-30, 39-40, 50-51, 60-61). Так, згідно п.п.3.1.2.1. кожного з договорів поруки «... Поручитель надає Кредиторові право на договірне списання. Таке право може бути реалізоване Кредитором за умови настання строку виконання Боргових зобов'язань та/чи зобов'язань поручителя за цим договором, з моменту настання строку виконання Боргових зобов'язань та/чи зобов'язань поручителя за цим договором і в сумі, яка дорівнює сумі Боргових зобов'язань та/чи зобов'язань поручителя за цим договором, строк виконання яких настав, та/або при настанні Випадків невиконання умов Кредитного Договору та/або цього Договору поруки в будь-якій частині…» На виконання цієї умови позивач відповідно до п.п.3.1.2.2. і 3.1.2.4 договорів поруки має право шляхом оформлення меморіального ордеру на списання будь-яких коштів у межах суми боргу з будь-яких рахунків поручителів у національній та іноземній валюті з конвертацією цієї валюти при необхідності у валюту боргу. Додатково п.3.1.2.6 договорів поруки встановлено, що «Шляхом підписанням цього Договору поручитель доручає Кредитору самостійно (без надання Поручителем розрахункових документів та заявок) списувати з будь-якого його поточного (них) та/або вкладного (них) рахунку (рахунків) грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитним Договором, утримувати комісійні винагороди, встановлені тарифами Кредитора, суми збору на обов'язкове пенсійне страхування/податків інших зборів/інших витрат, якщо це передбачено чинним законодавством України, та інші витрати, пов'язані з купівлею/продажем та/або обміном валюти для погашення кредитної заборгованості за Кредитним Договором» . Відповідачем [PERSON] у позивача були відкриті вкладні (депозитні) рахунки (а.с.114-118, 120-124). Залишок коштів по цих рахунках станом на 24 березня 2015 р. склав загалом 117 777, 97 доларів США та 625 151,3 євро (а.с.125). 09 квітня 2015 р. позивачу була надана заява ПП «Снабтехмонтаж», до якої додавалася заява поручителя [PERSON] про списання грошових коштів з його депозитних (вкладних) рахунків у позивача для погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.190, 191). 11.06.2015 р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про задоволення вимог кредитора, від яких частково відмовився 18 серпня 2015 р. з урахуванням необхідності списання позивачем грошових коштів з депозитних (вкладних) рахунків відповідача для погашення заборгованості за кредитним договором в частині, непокритій за рахунок коштів ПП "Снабтехмонтаж" (а.с.192-194). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк… зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, за змістом кредитного договору, банк є кредитором позичальника з майновими вимогами про повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. На підставі ст.553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з положеннями ч.1 ст.1058 та ч.1 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Таким чином, фізична особа, яка внесла кошти на депозит в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо одержання відсотків або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника, а також повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника. На підставі ст. 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Законодавство України не ототожнює поняття правочин та зобов'язання, зокрема, один правочин може містити в собі декілька зобов'язань. Тобто в розумінні ст. 606 ЦК України припиняється саме зобов'язання, а не правочин, внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі. Між позивачем та відповідачем [PERSON] укладені правочини, які містять тотожні зобов'язання один щодо одного, а саме: грошові зобов'язання, які підлягають припиненню у зв'язку з поєднанням в цьому зобов'язанні боржника і кредитора в одній особі. Оскільки [PERSON] є стосовно позивача як боржником (за договором поруки як поручитель за кредитним договором) так і кредитором (за договором банківського вкладу (депозиту), то зобов'язання [PERSON] як поручителя за кредитним договором між позивачем та відповідачем ПП "Снабтехмонтаж" щодо сплати кредиту та відсотків за ним з урахуванням погашення заборгованості грошовими коштами ПП "Снабтехмонтаж", що підлягають списанню з його розрахункового рахунку, є припиненими у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Додатково суд зазначає і наступне. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №30 від 13.02.2015 р. (а.с.72) розпочата процедура виведення позивача з ринку, а рішенням №99 від 13.05.2015 р. розпочата процедура його ліквідації (а.с.85). Вказана обставина не впливає на право позивача на списання грошових коштів з рахунків ПП "Снабтехмонтаж" і [PERSON]. Так, ст.36 ч.5 п.1 і 4, ч.6 п.6 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції на час встановлення тимчасової адміністрації у позивача передбачала, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; Обмеження, встановлене пунктом 1 ч.5 ст.36 цього Закону не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти. А автоматичний перехід права вимоги отримання депозитних грошових коштів по депозитному договору від вкладника до банку та на грошові кошти на розрахунковому рахунку за договором такого рахунку під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та в процедурі ліквідації є можливим, оскільки не стосується черговості задоволення вимог кредиторів та не заборонено чинним законодавством. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 вказаного закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду від імені Фонду, що виконує функції з ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Відтак, виходячи із системного аналізу вимог цього Закону, до закінчення технологічного циклу банку відноситься, зокрема, і повне погашення заборгованості перед банком по кредитним зобов'язанням, а відтак, списання банком грошових коштів з депозитного та розрахункового рахунків, відкритого у цьому банку, із зарахуванням таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є фактично погашенням дебіторської заборгованості, сприяє збереженню ліквідаційної маси банку, не призводить до її зменшення, не змінює черговості задоволення вимог вкладників банку та не порушує їх права і законні інтереси. Оскільки суми грошових коштів на рахунках ПП "Снабтехмонтаж" і [PERSON] достатньо для погашення заборгованості за кредитним договором, позов не підлягає задоволенню у повному обсязі до всіх відповідачів по справі. Наприкінці суд з огляду на використання у своєму рішенні практики господарських судів, а не судів загальних, вважає конче потрібним висловити наступну думку стосовно співвідношення поняття право/обов'язок у спірних правовідносинах. Наведеними положеннями договорів позивач мав право на списання грошових коштів з рахунків відповідачів, а не обов'язок. Разом з цим, при вирішення питання межі правомірності використання, а у даному випадку невикористання передбаченого договором права суд виходить з того, що відповідно до ст.509 ч.3 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості; згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ст.13 ЦК України встановлює, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб… Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; як зазначалося вище, після ведення тимчасової адміністрації у позивача відповідачі згідно ст.36 ч.5 ч.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" втратили можливість задоволення своїх вимог як кредиторів позивача стосовно належним їх грошових коштів на рахунках; ст.1 ЦПК України передбачає завданнями цивільного судочинства справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб…. Право на справедливий суд передбачено і ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таким чином, невжиття заходів списання грошових коштів з рахунків ПП "Снабтехмонтаж" та [PERSON], що є правом позивача, яке ці відповідачі не тільки не оспорюють, але й яким просять скористатися, на думку суду є порушенням засад добросовісності і розумності зобов'язання, а бездіяльність щодо використання цього права є такою, що грубо порушує не тільки права відповідачів по справі на належне виконання своїх зобов'язань, але й у разі задоволення позову тягне для відповідачів додаткові втрати внаслідок необхідності відшукування грошових коштів для виконання рішення суду при неможливості скористатися для цього коштами на своїх рахунках. Задоволення позову за таких обставин є відверто несправедливим а тому не відповідає вимогам як національного так і міжнародного законодавства до суду, як до органу, що повинен приймати сої рішення з урахуванням принципу справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed