Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука, в якому просять стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату з 01.09.1998 року по 30.01.2013 року в розмірі 722 055 грн. 37 коп.; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату з 16.02.1998 року по 30.01.2013 року в розмірі 303 889 грн. 14 коп.; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко- гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати в розмірі 2 356 259 грн. 71 коп. станом на 31.01.2018 року; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко- гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати в розмірі 1 228 076 грн. 30 коп. станом на 31.01.2018 року; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] невиплачену грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 67 786 грн.; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] невиплачену грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 37 824 грн. 15 коп.; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 916 084 грн. 82 коп.; стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 833790 грн. 24 коп.; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Рівненському економіко-гуманітарному інституті, який пізніше було реорганізовано в Приватний вищий навчальний заклад "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" [PERSON] працював з 01.09.1998 року по 30.01.2013 року, а [PERSON] працювала з 01.09.1997 року по 30.01.2013 року. За час роботи жодного разу допомоги на оздоровлення вони не отримували, її виплата передбачена Законом України "Про освіту" (ст.57), Постановою КМУ від 31.01.2001 р. № 78 та Галузевою угодою між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2011-2015 р.р. (п. 8.3.1.) і подання заяви працівником на виплату допомоги на оздоровлення не обов`язкове. Не отриманий розмір допомоги на оздоровлення [PERSON] становить 67786,00 грн., [PERSON] - 37824,15 грн. Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджено Постановою КМУ від 31.02.1001 р. № 78. Згідно з наказом № 140 від 31.08.1998 року по Рівненському економіко-гуманітарному інституті (правонаступником якого є університет) [PERSON] вставнолено стаж науково-педагогічної роботи 12 років, а [PERSON] - 11 років. Таким чином, з 01.09.2006 року в [PERSON] стаж науково-педагогічної роботи понад 20 років, а в [PERSON] з 01.09.2007 року стаж педагогічної роботи понад 20 років. Надбавки за вислугу років педагогічним працівникам виплачуються, як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. Незважаючи на це, вони не отримували таких надбавок. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] упродовж всього терміну роботи в Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем"янчука" не виплачувалася доплата за стаж науково педагогічної роботи в розмірі 20 %, а з 01.09.2006 року доплата за стаж науково-педагогічної роботи в розмірі 30 % для [PERSON] і з 01.09.2007 року доплати за стаж науково педагогічної роботи в розмірі 30 % для [PERSON] після двадцятирічного терміну роботи в розмірі 30 % для [PERSON] . За час роботи в університеті [PERSON] не виплачено надбавки за стаж науково-педагогічної роботи в розмірі 297720,31 грн., а [PERSON] в розмірі 145321,16 грн. Також вказували, що згідно з абзацом "в" та "г" п.п. 3, 4 Наказу Міністерства освіти та науки України від 26.09.2005 р. №557 працівникам, які мають вчене звання професора чи доцента, встановлюється доплата у граничному розмірі відповідно до 33% та 25 %, а за науковий ступінь доктора чи кандидата наук - у граничному розмірі - 25 % та 15 % посадового окладу. Зазначена складова заробітної плати належить до тих, які підлягають обов"язковій виплаті. Доплати за наукові ступені і вчені звання їм не нараховувалися під час роботи, через те, що роботодавцем не забезпечувалося достовірного обліку виконаної роботи шляхом маніпуляцій та фальсифікації документів, [PERSON] не виплачено надбавки за наукові ступені та вчені звання в розмірі 162323,98 грн. та 262011,07 грн. відповідно, а [PERSON] в розмірі 90966,5 грн. та 141214,53 грн. відповідно. Крім того, позивачам не виплачувалася індексація заробітної плати. Вважають, що у зв"язку із порушенням строків виплати доплати за науковий ступінь, за вчене звання, стаж науково-педагогічної роботи, допомоги на оздоровлення, невчасно проведеної індексації вони мають право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку із порушенням строків її виплати для [PERSON] складає 2 356 259,71 грн., а для [PERSON] - 1 228 076,30 грн. Враховуючи, що роботодавцем не здійснено виплату всіх належних звільненому працівнику сум, позивачі мають право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який станом 01.02.2019 року складає 916084,82 грн. для [PERSON] , а [PERSON] - 833790,24 грн. 11 березня 2019 року за вх.№12830/19 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказують, що Університет заперечує проти заявлених вимог позивачів. Заробітна плата позивачам за період з вересня 1998 року по 2013 рік виплачувалася повністю. Зазначили, що Університет є приватним, а не державним закладом освіти, тому оплата праці позивачів була встановлена за угодою сторін в контрактах, і університет проводив оплату науково-педагогічної праці позивачів в розмірі, який був обумовлений в контрактах. Згідно п. 4 наказу від 22.01.1997 № 11-к, згідно Зборів трудового колективу Рівненського економіко-гуманітарного інституту № 2 від 15.01.1997, зміст якого не суперечить ч. 2 ст. 97 КЗпП України та ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про оплату праці" надбавки за вислугу років в Університеті включали в посадовий оклад працівників, в тому числі і в посадові оклади позивачів за весь період їх роботи. Що стосується надбавок за наукові ступені та вчені звання вказали, що такі надбавки нараховувалися позивачам відповідно до наказу Університету № 218-К від 02.09.2002 і також включались в посадовий оклад позивачів. Крім того, згідно наказів Університету № 32-К від 26.03.2010, № 92-К від 29.07.2010, № 36-К від 25.03.2011, № 26-К від 07.03.2012 [PERSON] було виплачено премії та надбавки, зокрема за наукові ступені та вчені звання. Відповідачем наведено мінімальні розміри заробітної плати і вказано, що позивачі отримували у рази більшу заробітну плату, а ніж мінімальна, що випливає із змісту довідок про доходи [PERSON] і [PERSON] від 04.03.2019. Посилаючись на те, що 13.12.2018 Рівненським окружним адміністративним судом постановлено рішення у справі № 817/1746/18, яким задоволено повністю адміністративний позов Університету до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафів за недотримання трудового законодавства щодо здійснення оплати праці [PERSON] та [PERSON] , що в свою чергу абсолютно спростовує всі доводи позивачів про наявність будь яких порушень щодо виплати Університетом заробітної плати позивачам. Тому, Університетом не є порушене як законодавство про працю, так і законодавство про оплату праці. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку із порушенням строків їх виплати вказали, що в цій частині позивачами пропущено строк позовної давності і клопотань про його поновлення до суду не подано, тому дані вимоги не підлягають до задоволення у зв"язку із пропуском строку звернення до суду. По допомозі на оздоровлення вказали, що з 1 січня 2001 року запроваджено виплату допомоги на оздоровлення. Проте, Університет не є державним закладом освіти, а є вищим навчальним закладом приватної форми власності та не отримує фінансування з державного бюджету на здійснення виплат передбачених ст.. 57 ЗУ "Про освіту", а відповідно до положень ч. 5 ст. 71 ЗУ "Про вищу освіту", фінансування вищих навчальних закладів здійснюється їх засновниками. Оплата праці позивачів була визначена у контрактах, тому їх вимоги є безпідставними. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку вказали, що позивачами пропущено строк позовної давності, тому підстав для стягнення даних сум немає. Просили відмовити у задоволенні позову. 22 березня 2019 року вх.№15733/19 позивачами подано відповідь на відзив, в якому вказують, що Університет не спростував жодну з їх вимог з огляду на наступне. Позивачам не виплачувалася значна частина заробітної плати, а не заробітна плата. Основною підставою для звернення до суду була невиплата надбавок за вислугу років, надбавок за наукові ступені та вчені звання та інших гарантованих державою виплат, зокрема допомоги на оздоровлення при наданні щорічних оплачуваних відпусток. Щодо тверджень відповідача, про те що надбавки за вислугу років, наукові ступені та вчені звання були включені до окладу є безпідставними, так як суперечать ст.. 57 ЗУ "Про освіту", ст. 2 ЗУ "Про оплату праці", ст.. 97 КЗпП України. Вважають, що п. 4 наказу № 11-к від 22.01.1997 року по Рівненському економіко-гуманітарному інституті та п. 5 наказу № 218 від 02.09.2002 по Університету суперечать чинному законодавству і не можуть братися судом до уваги. Щодо довідок про заробітну плату вказали, що в них надбавки на наукові ступені та вчені звання навпаки не включені в оклад, а формуються на основі інших, менших окладів, ніж передбачені наказами про прийняття на роботу. Так при прийнятті [PERSON] на роботу наказом № 26-к від 16.02.1998 року було встановлено оклад 464 грн., а в наданій відповідачем довідці 258,33 грн., аналогічно з окладом [PERSON] при прийнятті на роботу [PERSON] на роботу наказом № 140 від 31.08.1998 року було встановлено оклад 464 грн., а в довідці - 258,33 грн. Також з довідок вбачається, що позивачі до вересня 2002 року взагалі не отримували доплат за науковий ступінь та вчене звання, а [PERSON] не отримувала доплат за завідувача кафедрою, не зважаючи на те, що ця посада входить до переліку науково-педагогічних посад, а тому до посадового окладу також передбачені вищевказані надбавки. Зазначають, аналізуючи надані розрахункові листи по заробітній платі, що відповідач, як під час перевірки Управління Держпраці, так і в суді намагався і намагається приховати реальну ситуацію з виплатою заробітної плати [PERSON] , [PERSON] , подаючи підробні розрахункові листи та накази, тобто фальсифікують докази. Вважають безпідставним посилання на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року, так як воно не набрало законної сили. По запереченнях по оплаті компенсації зазначають, що відповідач сам собі суперечить. В одній частині вказує, що позивачі на неї не мають права, а посилаючись на рішення КСУ говорять про протилежне. На спростування доводів по невиплаті допомоги на оздоровлення вказують, що відповідачем не надано контрактів, які передбачають її виплату. Також безпідставним є посилання на те, що університет є приватним і відповідно ст.. 57 ЗУ "Про освіту" не розмежовує виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу при наданні щорічної відпустки, на працівників державних і приватних закладів освіти. Зауважують, що вони працювали за основним місцем роботи і за сумісництвом, певний час за контрактом, але більше часу за трудовим договором. Посилаючись на Акт інспекційного відвідування № РВ58/955/АВ від 08.05.2018 року на сторінці 5 перераховано контракти, які надано відповідачем, однак, інформація надана відповідачем є недостовірною. Враховуючи, що контракти стосувалися не всіх видів робіт і не всіх посад, не підписані та не продовжені належним чином, вважають, що на ці види робіт поширюється законодавство про оплату праці, в тому числі і на надання відповідних доплат. 14 серпня 2019 року за вх.. № 42749 позивачі надали суду додаткові письмові пояснення. Враховуючи, що довідки про розмір заробітної плати [PERSON] та [PERSON] є підробленими, [PERSON] перевищила свої службові повноваження, просили суд передати відповідні відомості до правоохоронних органів. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14:15 год. 04 березня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивачів про витребування доказів, а саме: витребувано у Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука: довідку про розмір посадових окладів, розміри доплати за науково-педагогічний стаж, науковий ступінь та вчене звання, розмір грошової допомоги на оздоровлення, розмір премій та матеріальних допомог та розмір заробітної плати та виплати для [PERSON] за період роботи з 01.09.1998 по 30.01.2013; довідку про розмір посадових окладів, розміри доплат за науково-педагогічний стаж, науковий ступінь та вчене звання, розмір грошової допомоги на оздоровлення, розмір премій та матеріальної допомоги та розмір заробітної плати та виплати для [PERSON] за період роботи з 01.09.1997 по 30.01.2013; витребувано у Управління Держпраці у Рівненській області: засвідчені копії результатів перевірки Управлінням Держпраці у Рівненській області дотримання Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука законодавства про оплату праці стосовно [PERSON] та [PERSON] ; засвідчену копію Акту інспекційного відвідування №РВ58/955/АВ від 08.05.2018; засвідчену копію Припису про усунення виявлених порушень №РВ58/955/АВ/П від 08.05.2018 надані університетом додатки №1-№56 (всього 56); засвідчені копії наказів, наданих на перевірку Приватним вищим навчальним закладом "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука; пояснення щодо нарахування допомоги на оздоровлення [PERSON] та [PERSON] до щорічних відпусток; пояснення надані головним бухгалтером [PERSON]. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України, оскільки не надано документ, що підтверджує сплату судового збору чи документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. 08 травня 2019 року позивачами подано заяву на виконання ухвали суду та усунуто недоліки зазначені в ухвалі, а саме надано документи що підтверджують сплату судового збору в розмірі 9160,84 грн. та 8337,90 грн.. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року стягнуто з Управління Держпраці у Рівненській області, штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн. на користь Державної судової адміністрації України у зв"язку із невиконанням Управління Держпраці у Рівненській області ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року про витребування доказів. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що відомості по виплаті заробітної плати позивачам за період з 01.09.1998 по 31.01.2013 відсутні, оскільки термін зберігання банківських і касових документів минув. Щодо наявності двох екземплярів розрахункових листів та різних відомостей по нарахованому доходу чіткої відповіді не надала. Не вказала на підставі яких нормативно-правових актах було видано накази № 11-к від 22 січня 1997 року та № 218 від 02 вересня 2002 року. Зазначила, що письмові пояснення для інспектора праці вона писала особисто. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу з 01.09.1998 в Рівненський економіко-гуматінарний інститут на посаду к.ф.-м.н., доцента кафедри вищої математики з посадовим окладом 310 грн., що стверджується Витягом з наказу від 31.08.1998 №140-К (т.2 а.с. 131). 06.02.2001 року [PERSON] , доцента к.ф.-м.н., призначено з 06.02.2001 першим проректором інституту. 28.01.2002 року [PERSON] , доцента к.ф.-м.н., кафедри прикладної математики, переведено з 01.02.2002 на посаду професора цієї кафедри з посадовим окладом 800 грн. (т.2 а.с.134) 14.10.2008 року [PERSON] , професора кафедри прикладної математики, першого проректора, звільнено з роботи з 14.10.2008 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України в зв"язку із вступом до докторантури (т.2 а.с. 134 на звороті). 15.10.2008 року [PERSON] прийнято на роботу за сумісництвом з 15.10.2008 на посаду кандидата наук - професора кафедри прикладної математики з навчальним навантаженням 1,0 ставки з оплатою 2500 грн. на місяць. [PERSON] , професора кафедри за сумісництвом, призначено з 15.10.2008 першим проректором за сумісництвом з оплатою 4000 грн.. [PERSON] прийнято на роботу за сумісництвом з 15.10.2008 по 30.06.2009 на посаду кандидата наук - професора кафедри прикладної математики з навчальним навантаженням 1,0 ставки з оплатою 2500 грн. на місяць (т.2 а.с. 136). 14.10.2011 року [PERSON] , професора кафедри, першого проректора за сумісництвом, звільнено з роботи з 14.10.2011 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (т.1 а.с. 42). 17.10.2011 року [PERSON] прийнято на роботу з 17.10.2011 на посаду кандидата наук - професора кафедри педагогіки з оплатою 2500 грн., призначено на посаду першого проректора з оплатою 5500 грн.. (т.1 а.с. 42). 01.06.2012 року [PERSON] , кандидата наук - професора кафедри педагогіки, переведено з 01.06.2012 на посаду доктора наук - професора з педагогічним навантаженням 1,0 ставки та із збереженням заробітної плати (т.2 а.с. 137). Згідно Витягу з наказу від 30.01.2013 року №10-К, [PERSON] , професора кафедри педагогіки, першого проректора, звільнено з роботи з 30.01.2013 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку в кількості 23 календарних днів за період з 01.09.2012 по 30.01.2013 (т.2 а.с. 137 на зворотоі). Також встановлено, що [PERSON] , прийнято на 1,25 ставки доцента, кандидата педагогічних наук за сумісництвом, переведено в штат з 16.02.1998 на посаду доцента кандидата педагогічних наук з посадовим окладом 387 грн. (навчальне навантаження 1,25 ставки) (т.2 а.с. 140 на звороті). 25.09.2006 року [PERSON] , доцента кафедри германської філології, переведено з 25.09.2006 на посаду доцента кафедри англійської філології (т.2 ас. 135). 31.10.2007 року [PERSON] , завідувача кафедри, доцента, звільнено з роботи з 31.10.2007 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (т.2 а.с. 135 на звороті). 01.11.2007 року [PERSON] прийнято на роботу за сумісництвом з 01.11.2007 на посаду кандидата наук - професора кафедри германської філології з оплатою 1300 грн. та на посаду завідувача кафедри германської філології з оплатою 800 грн. (т.2 а.с. 135 на звороті). 01.09.2010 року [PERSON] , к . н.-доцента, переведено з 01.09.2010 на посаду професора кафедри романо-германської філології зі збереженням посадового окладу (т.2 а.с. 138). 01.11.2010 року [PERSON] , професора кафедри, завідувача кафедри за сумісництвом, звільнено з роботи з 31.10.2010 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. [PERSON] прийнято на роботу з 01.11.2010 на посаду кандидата наук - професора кафедри романо-германської філології з оплатою 3000 грн.. [PERSON] , професора кафедри, призначено з 01.112010 на посаду завідувача кафедри романо-германської філолггії з оплатою 800 грн.. [PERSON] к.н.-професору кафедри, дозволено роботу за штатним сумісництвом з 01.11.2010 по 30.06.2011 на посаді к.н. - професора кафедри романо-германської філології з навчальним навантаженням 0,5 ставки з оплатою 1500 грн. на місяць (т.2 а.с. 138 на звороті). 03.05.2012 року [PERSON] , кандидата наук - професора кафедри, переведено з 03.05.2012 на посаду доктора наук - професора кафедри романо-германської філології із збереженням заробітної плати (т.2 а.с. 141). 01.10.2012 року [PERSON] , д.н. - професора кафедри, переведено з 01.10.2012 на посаду д.н.- професора із збереженням заробітної плати (т.2 а.с. 141). 30.01.2013 року [PERSON] , професора кафедри романо-германської філології завідувача кафедри романо-германської філології, звільнено з роботи з 30.01.2013 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України з виплатою компесації за невикористану відпустку в кількості 23 календарних днів за період з 01.09.2012 по 30.01.2013 (т.2 а.с. 141 на звороті). Отже, судом встановлено та не заперечується відповідачем те, що позивачі перебували у трудових відносинах з відповідачем та займали різні посади. Судом також встановлено, що 30.05.2002 року між Міжнародним університетом "Рівненський економіко-гуманітарним інститутом імені академіка Степана Дем"янчука в особі ректора Дем" янчука А.С. та [PERSON] був укладений Трудовий контракт №263-1/300502 з педагогічним та науково-педагогічним працівником. Строк дії контракту з 30.05.2002 до 30.05.2003 та продовжено з 30.05.2003 по 30.05.2006 (т.2 а.с. 149-150). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між працівником та закладом освіти, МУ "Рівненський економіко-гуманітарний інститут" імені академіка С.Дем"янчука і громадянином, які зі сторони останнього реалізуються роботодавцем. Згідно п. 2.2 зазначеного контракту за цим контрактом працівник зобов"язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов"язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 4.1 контракту передбачено, що за виконання зобов"язань, передбачених цим контрактом, працівникові встановлюється посадовий оклад у розмірі 1600 грн. на місяць та надвишок - у розмірі 15% посадового окладу як заохочення, за зразкове викоання трудових обов"язків, підвищення продуктивності праці, тривалу роботу, новаторство в праці та інші досягнення (згідно подання керівників структурних підрозділів). В подальшому, 22.09.2006 року між [PERSON] та ПВНЗ "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем"янчука" в особі ректора Дем " янчука А.С. було укладено Контракт №07-01/08Т з науково-педагогічним працівником строком дії з 01.06.2006 по 01.06.2010 (т.2 а.с. 151-152). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між науково-педагогічним працівником та вищим навчальним закладом освіти в особі керівника. Звільнення з посади керівника закладу не є підставою для розірвання контракту з науково-педагогічним працівником. Пунктами 5.1,5.2 контракту передбачено, що науково-педагогічному праівникові [PERSON] за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів вищого навчального закладу заробітна плата (оклад), з урахуванням економічного і фінансового становища вищого навчального закладу освіти. За умови викоанння зобов"язань, зазначених у пунктах 3.1-3.10 цього контракту, досягнення високих творчих і виробничих показників додатково може встановлюватися відповідно до особистого внеску винагорода (надбавка) у розмірі 15%, посадового окладу. У разі невиконання названих умов винагорода (надбавка) не виплачується повністю або частково. Надалі, 01.12.2010 року між [PERSON] та ПВНЗ "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем"янчука" в особі ректора Дем " янчука А . С. було укладено Контракт №07-01/08Т з науково-педагогічним працівником строком дії з 01.12.2010 по 30.06.2014 (т.2 а.с. 153-155). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між науково-педагогічним працівником та вищим навчальним закладом освіти в особі керівника. Звільнення з посади керівника закладу не є підставою для розірвання контракту з науково-педагогічним працівником. Пунктами 5.1,5.2 контракту передбачено, що науково-педагогічному праівникові [PERSON] за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів вищого навчального закладу заробітна плата (оклад), з урахуванням економічного і фінансового становища вищого навчального закладу освіти. За умови викоанння зобов"язань, зазначених у пунктах 3.1-3.10 цього контракту, досягнення високих творчих і виробничих показників додатково може встановлюватися відповідно до особистого внеску винагорода (надбавка) у розмірі 15%, посадового окладу. У разі невиконання названих умов винагорода (надбавка) не виплачується повністю або частково 30.05.2002 року між Міжнародним університетом "Рівненський економіко-гуманітарним інститутом імені академіка Степана Дем"янчука в особі ректора Де" мянчука А.С. та [PERSON] був укладений Трудовий контракт №260-1/300502 з педагогічним та науково-педагогічним працівником. Строк дії контракту з 30.05.2002 до 30.05.2003, продовжено з 30.05.2003 по 01.06.2006, продовжено з 01.06.2006 по 30.08.2007 (т.2 а.с. 156-157). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є строковим трудовим договором. На підставі контракту виникають трудові відносини між працівником та закладом освіти, МУ "Рівненський економіко-гуманітарний інститут" імені академіка С.Дем"янчука і громадянином, які зі сторони останнього реалізуються роботодавцем. Згідно п. 2.2 зазначеного контракту за цим контрактом працівник зобов"язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов"язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 4.1 контракту передбачено, що за виконання зобов"язань, передбачених цим контрактом, працівникові встановлюється посадовий оклад у розмірі 1200 грн. на місяць та надвишок - у розмірі 15% посадового окладу як заохочення, за зразкове викоання трудових обов"язків, підвищення продуктивності праці, тривалу роботу, новаторство в праці та інші досягнення (згідно подання керівників структурних підрозділів). В подальшому, 03.09.2007 року між [PERSON] та ПВНЗ "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем"янчука" в особі ректора Дем " янчука А.С. було укладено Контракт №07-01/16П з науково-педагогічним працівником строком дії з 03.09.2007 по 30.08.2012 (т.2 а.с. 158-159). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між науково-педагогічним працівником та вищим навчальним закладом освіти в особі керівника. Звільнення з посади керівника закладу не є підставою для розірвання контракту з науково-педагогічним працівником. Пунктами 5.1,5.2 контракту передбачено, що науково-педагогічному праівникові [PERSON] за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів вищого навчального закладу заробітна плата (оклад), з урахуванням економічного і фінансового становища вищого навчального закладу освіти. За умови викоанння зобов"язань, зазначених у пунктах 3.1-3.10 цього контракту, досягнення високих творчих і виробничих показників додатково може встановлюватися відповідно до особистого внеску винагорода (надбавка) у розмірі 15%, посадового окладу. У разі невиконання названих умов винагорода (надбавка) не виплачується повністю або частково Надалі, 23.11.2012 року між [PERSON] та ПВНЗ "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем"янчука" в особі ректора Дем " янчука А.С. було укладено Контракт №07-01/16Т з науково-педагогічним працівником строком дії з 23.11.2012 по 30.06.2014 (т.2 а.с. 160-162). Згідно п. 1.2 зазначеного контракту цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між науково-педагогічним працівником та вищим навчальним закладом освіти в особі керівника. Звільнення з посади керівника закладу не є підставою для розірвання контракту з науково-педагогічним працівником. Пунктами 5.1,5.2 контракту передбачено, що науково-педагогічному праівникові [PERSON] за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів вищого навчального закладу заробітна плата (оклад), з урахуванням економічного і фінансового становища вищого навчального закладу освіти. За умови викоанння зобов"язань, зазначених у пунктах 3.1-3.10 цього контракту, досягнення високих творчих і виробничих показників додатково може встановлюватися відповідно до особистого внеску винагорода (надбавка) у розмірі 15%, посадового окладу. У разі невиконання названих умов винагорода (надбавка) не виплачується повністю або частково Згідно Наказу від 02.09.2002 №218-К вбачається, що встановлено педагогічний і науково-педагогічним працівникам надбавку за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки -10 %, понад 10 років - 20 %, понад 20 років - 30%. Проводити виплату доплат з 02.09.2002 працівникам університету за вчені звання та наукові ступені в залежності від фінансового стану підприємства: за вчене звання; професора - у граничному розмірі до 33 % посадового окладу (ставки заробітної плати); доцента, старшого наукового співробітника - у граничному розмірі до 25 % посадового окладу (ставки заробітної плати) за науковий ступінь: доктора наук - у граничному розмірі до 25 % посадового окладу (ставки заробітної лати); кандидата наук, доктора філософії - у граничному розмірі до 15 % посадового окладу (ставки заробітної плати) (т.1 а.с. 105). Згідно Витягу з наказу від 26.03.2010 №32-К, [PERSON] , к.н.-професору кафедри прикладної математики за сумісництвом, виплачено премію та надбавку за вислугу років, за наукові ступені та вчені звання в розмірі 100 000 грн. за період вересень 1998 року - березень 2010 року (т.1 а.с. 106). Згідно Витягу з наказу від 29.07.2010 №92-К, [PERSON] , к.н.-професору кафедри прикладної математики за сумісництвом, виплачено премію та надбавку за вислугу років, за наукові ступені та вчені звання в розмірі 100 000 грн. за період вересень 1998 року - липень 2010 року (т.1 а.с. 107). Згідно Витягу з наказу від 25.03.2011 №36-К, [PERSON] , к.н.-професору кафедри прикладної математики за сумісництвом, виплачено премію та надбавку за вислугу років, за наукові ступені та вчені звання в розмірі 100 000 грн. за період липень 2010 року - березень 2011 року (т.1 а.с. 108). Згідно Витягу з наказу від 07.03.2012 №26-К, [PERSON] , к.н.-професору кафедри прикладної математики за сумісництвом, виплачено премію та надбавку за вислугу років, за наукові ступені та вчені звання в розмірі 100 000 грн. за період березень 2011 року - березень 2012 року (т.1 а.с. 109). Відповідно до п.3.1 Колективного договору на 2000-2006р.р. між адміністрацією і профспілковим комітетом Рівненського економіко-гуманітарного інституту, який схвалений на загальних зборах трудового колективу вбачається, що здійснення прийому на роботу проводиться за контрактною формою трудового договору (застосовувати контракну форму трудового договору) лише у випадках прямо передбачених чинним законодавством, на умовах оплати праці, встановленим цим колективним договором (т.2 а.с. 143-148). Згідно із ст. 20 Закону України "Про оплату праці" оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов"язана з виконанням умов контракту. Відповідно до роз"яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", згідно зі ст. 21 КЗпП, ст. 20 Закону "Про оплату праці" оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту. Частина третя статті 21 КЗпП України визначає, контракт як особливу форму трудового договору, в якому строк його дії, права, обов"язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін. Укладання трудових контрактів з науково - педагогічними та педагогічними працівниками вищих навчальних закладів може здійснюватися на підставі ст. 54 Закону України "Про освіту". Частиною 1 ст.57 ЗУ "Про освіту" передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам належні умови: праці та медичне обслуговування; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обовязків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; надання пільгових довгострокових кредитів на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла або надання службового житла у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; пенсію за вислугу років; інші гарантії, визначені законом України. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Згідно п.п. "г" пункту 3 ч. 4 Наказу МОН України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" від 26 вересня 2005 року № 557 установлено доплати працівникам: г) за науковий ступінь доктора наук - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявними науковим ступенем. Документи, що засвідчують наявність наукового ступеня та вченого звання повинні відповідати нормам і вимогам передбаченим законодавством. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов"язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.4 Закону України "Про оплату праці" джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Згідно зі ст.8 Закону України "Про оплату праці" держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. У відповідності до ст.71Закону України "Про вищу освіту" фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Фінансування приватних вищих навчальних закладів здійснюється їх засновниками та з інших джерел, не заборонених законодавством. Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" та виданий на її підставі наказ Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року № 557, на яку посилається позивач, регулює відносини в сфері оплати праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та прийнята з метою упорядкування оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. Оскільки Приватний вищий навчальний заклад "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука не є навчальним закладом, який фінансується із бюджетної сфери, тому на спірні правовідносини дія постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002року №1298 та наказу Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 року № 557, не поширюється. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем за період з вересня 1997 року по 31.01.2013 року [PERSON] та за період з вересня 1998 року по 31.01.2013 року [PERSON] була нарахована та виплачена надбавка за вислугу років, доплата за наукову ступінь та доплата за вчене звання, що стверджується довідками про доходи (т.1 а.с. 110-140) розрахунковими листами (т.2 а.с. 43-128) та витягами з наказів. Оплата праці науково-педагогічним працівникам Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет" ім. ак. Степана Дем"янчука здійснювалась на підставі умов оплати праці згідно штатного розкладу і встановлення окладу. При прийомі на роботу та у подальшому під час роботи у відповідача [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з умовами оплати праці, підписавши контракти з відповідачем та враховуючи врегулювання даних питань у відповідних наказах. Доводи позивачів з приводу розбіжностей наявних у розрахункових листах не підтверджують нездійснення оплати позивачам вказаних надбавок. Включення до окладу надбавок за вислугу років, вчене звання та науковий ступінь не суперечить вимогам законодавства з вищенаведених підстав. Зазначення того, що підпис [PERSON] у контракті є підробленим суд вказує, що позивачі не надали суду доказів, що даний підпис не її, а сама лише вказівка на даний факт не може бути взята судом до уваги (Т. 2 а.с. 149-150). Суд погоджується із доводами позивача [PERSON] , що контракт від 03 вересня 2007 року (а.с. 158-159) ним не підписувався, однак дана обставина не підтверджує не здійснення виплати надбавок роботодавцем для позивачів. Щодо невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення з 2001 року щороку під час відпустки, то слід вказати, що суд погоджується з доводами відповідача, що такі вимоги позивачів є безпідставними, виходячи із змісту ст.. 57 ЗУ «Про освіту». Що стосується позовних про компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати в сумі 2 356 259,71 грн. та 1 228 076,30 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до "Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ від 17.07.2003 №1078" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків виплати" від 19.10.2000 №2050-111, сума компенсації обчислюється як добуток званого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов"язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації. У постанові ВСУ від 11.07.2017 у справі № 21-2003а 16 роз"яснено, що Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення чи з порушенням строків був виплачений і нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов"язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати. Використане у ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" та п. 4 "Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов"язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Як встановлено судом, станом на день звільнення позивачів та їх звернення до суду Університет жодної заборгованості стосовно виплати заробітної плати чи інших грошових доходів перед позивачами немає, а тому і вимоги позивачів щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати до задоволення не підлягає. Що стосується вимог позивачів про стягнення на їх користь середнього заробітку за час затримки по дань фактичного розрахунку коштів в сумі 916 084,82 грн. та 833 790,24 грн., то суд приймає рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку, виходячи з того, що в день звільнення із ними був проведений повний розрахунок. Покази свідка [PERSON] недопустимим та недостовірним доказом, так як з її пояснень суд не може встановити дійсні обставини справи і доводи сторін щодо виплати чи невиплати коштів позивачам, так як дані обставини не можуть підтверджуватися показами свідка. Посилання позивачів на Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №РВ58/955/АВ складеного інспектором Управління держпраці у Рівненській області Л.В.Поліщук, яким виявлено недотримання трудового законодавства щодо здійснення оплати праці [PERSON] та [PERSON] , що в свою чергу потягнуло винесення постанов про накладення штрафів, то суд зазначає, що оцінка неправомірності рішень про застосування штрафних санкцій Управління держпраці у Рівненській області, дана Рівненським окружним адміністративним судом в рішенні суду від 13 грудня 2018 року, яке оприлюднене судом в єдиному державному реєстрі судових рішень та копія якого надана відповідачем до матеріалів справи (т.2 а.с. 15-20). Що ж стосується доводів позивачів про те, що відповідач надав суду сфальсифіковані документи, то вони є припущенням позивачів та жодним доказом не підтверджені, тому клопотання про постановлення окремої ухвали до задоволення не підлягає. Як вбачається з наданих відповідачем довідок про доходи позивачів (т.1 а.с. 110-140), то підпис [PERSON] засвідчено, вони підписані начальником відділу кадрів МЕГУ імені академіка С.Дем"янчука, та завірені печаткою цього ж учбового закладу. Суми виплат, які зазначені в цих документах, повністю співпадають з розмірами виплат, які зазначені в розрахункових листах наданих Управлінням Держпраці у Рівненській області на виконання ухвали суду від 08.02.2019 (т.2 а.с. 43-128), які ретельно досліджені судом. Таким чином, на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв"язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням звільнення позивачів від сплати судового збору у разі залишення позову без задоволення судовий збір з відповідача стягненню не підлягає. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 9160,84 грн. та 8337,90 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed