Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь фактичні витрати, пов'язані з навчанням, в розмірі 40201,67 грн. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) № 415 о/с від 15.08.2007 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007 року між ХНУВС та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 271 о/с від 18.06.2011 року, курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 115 о/с від 25.04.2013 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Розмір таких витрат складає 32993,68 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надавав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не зазначав про наявність заперечень щодо заочного розгляду справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 415 о/с від 15.08.2007 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007 року між ХНУВС, відповідачем та ГУ МВС України в Харківській області було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір). Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 271 о/с від 18.06.2011 року, курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 115 о/с від 25.04.2013 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем витрат, пов'язаних з навчанням в ХНУВС, суд керується наступним. Відповідні зміни до ст. 18 Закону України "Про міліцію", якими передбачено відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в тому числі в разі звільнення із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України через порушення дисципліни, були внесені Законом України від 2 червня 2011 року № 3455-VI, який набрав чинності 26.06.2011 року. До вказаних змін Закон України "Про міліцію" не містив положень щодо відшкодування витрат курсантами в разі їх звільнення із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України через порушення дисципліни. Таким чином, станом на момент зарахування відповідача на навчання до ХНУВС, протягом всього періоду його навчання, а також станом на час відрахування відповідача з ХНУВС Закон України "Про міліцію" не містив норм щодо можливості відшкодування вказаних вище витрат. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок), затверджено постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року (далі - Постанова № 313). Постановою КМУ № 66 від 08.02.2012 року (далі - Постанова № 66), яка набрала чинності 15.02.2012 року, до вказаної вище Постанови № 331 було внесено окремі зміни. Таким чином, станом на момент зарахування відповідача на навчання до ХНУВС, протягом всього періоду його навчання, а також станом на час відрахування відповідача з ХНУВС вказаний вище Порядок діяв в редакції Постанови № 313 без змін, внесених Постановою № 66. Пунктом 1 Порядку в редакції Постанови № 313 було передбачено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Таким чином, Порядком в редакції Постанови № 313 не було передбачено відшкодування витрат на навчання в разі звільнення осіб з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. Відповідні зміни до вищезазначеного Порядку було внесено вказаною вище Постановою № 66, згідно якої пункт 1 Порядку було викладено в новій редакції та доповнено підпунктом 3), яким передбачено відшкодування витрат на навчання в тому числі в разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Таким чином, норми Порядку в частині можливості відшкодування витрат на навчання особами в разі їх звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни, набули чинності з 15.02.2012 року, з набуттям чинності Постановою № 66. Станом на момент набрання чинності вказаними вище нормами Порядку, які передбачали можливість відшкодування витрат на навчання в разі звільнення особи за порушення трудової дисципліни, відповідач вже закінчив навчання в ХНУВС та був відкомандирований для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За таких обставин суд приходить до висновку щодо неможливості застосування до відносин, що виникли між сторонами у зв'язку із навчанням відповідача та відшкодуванням витрат за таке навчання, зазначених вище положень Закону України "Про міліцію" та Порядку, які набрали чинності після закінчення відповідачем навчання та відрахування його з ХНУВС. Таким чином, норми Закону України "Про міліцію" та Порядку в редакції, що діяла на час зарахування відповідача на навчання до ХНУВС, протягом всього періоду його навчання, а також станом на час відрахування відповідача з ХНУВС, не передбачали такої підстави для відшкодування відповідачем витрат на навчання, як його звільнення із служби за порушення трудової дисципліни. Крім того, пунктом 3 Порядку в редакції Постанови № 313 було встановлено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов'язався в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 3 Договору передбачено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни, а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Як вбачається з доводів позовної заяви та наданих позивачем документів, Договір достроково не розривався, відповідач закінчив навчання у ХНУВС. Таким чином, умовами укладеного сторонами Договору також не була передбачена така підстава відшкодування витрат на навчання, як звільнення відповідача із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни. Умовами Договору в якості такої підстави була передбачена лише відмова відповідача від проходження служби. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, сторони, укладаючи Договір та будучи при цьому вільними у визначенні його умов, не передбачили таку підставу для відшкодування відповідачем витрат на навчання, як його звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що ані законодавством України, що діяло протягом всього періоду навчання відповідача, ані укладеним сторонами Договором не було передбачено таку підставу для відшкодування відповідачем витрат на навчання, як його звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни. Положення Постанови КМУ № 992 від 22.08.1996 року також не можуть бути підставою для стягнення з відповідача витрат на навчання з огляду на наступне. Згідно п. 14 вказаної Постанови в редакції, яка діяла на момент зарахування відповідача до ХНУВС, його навчання та відрахування з ХНУВС, у разі звільнення молодого фахівця з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Таким чином, вказана норма є загальною, бланкетною та встановлює, що відшкодування вартості навчання має проводитись у встановленому порядку. Між тим, як було зазначено вище, спеціальні норми, що регулюють спірні правовідносини, зокрема підстави та порядок відшкодування витрат на навчання саме у вищих навчальних закладах МВС України, були встановлені Постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року та до ухвалення Постанови № 66 від 08.02.2012 року не передбачали можливість такого відшкодування в разі звільнення молодого фахівця за порушення трудової дисципліни. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості витрат, пов'язаних з навчанням, та відмовляє у зв'язку з цим в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed