Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказує, що наказом №8 від 30.06.2016 року він з 01.07.2016 р. прийнятий на роботу в ТОВ "Еко Ніка" на посаду водія. Наказом №40 від 01.05.2017 року переведений на посаду завідувача господарством в цьому ж товаристві з посадовим окладом 7500 грн. Наказом №3 від 10.02.2020 року він з 10.02.2020 року звільнений з роботи в ТОВ «ЕКО НІКА» за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. На момент звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату за листопад і грудень 2019 року в сумі 12075 грн та кошти за невикористані відпустки за вказаний період роботи в сумі 19583 грн, а всього 31658 грн. До цього часу відповідач йому заборгованість по заробітній платі та кошти за невикористані відпустки не виплатив. На його неодноразові звернення про виплату заборгованості відповідач не реагує, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач порушив строки проведення зі ним розрахунку. Просить стягнути з ТОВ "ЕКО НІКА" на його користь невиплачену йому заробітну плату за листопад-грудень 2019 року в сумі 12075 гривень та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 19583 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги збільшили, просять стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО НІКА» на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 36324,15 грн, у тому числі: 12075,00 грн заборгованості за заробітною платою, 24249,15 грн компенсації за невикористану відпустку. Відповідачем надано заяву про безпідставність збільшення розміру позовних вимог. Вважає, що розрахунок компенсації за невикористану відпустку [PERSON] від 05.11.2020 року за період із 01.07.2016 по 10.02.2020 неправильним, оскільки позивач (згідно Наказу №00003 про надання відпустки від 28.01.2020 року) перебував у відпустці із по 10.02.2020 (14 к.д.) за період роботи з 01.07.2016 по 30.06.2017. Крім того, позивач надає до суду документи, в яких вказано різні розміри посадового окладу позивача в 2019 році - у відомостях із реєстру Пенсійного фонду = 7 500грн., а при розрахунку компенсації - (95 380 - 8 767,36 грн. це з/п за січень 2020) : 11 міс.= 7 837.49грн. Водночас, згідно Штатного розпису ТОВ «Еко Ніка» від 01.07.2019 року посадовий оклад відповідача - завідувача господарством = 4 173.00 грн. Позивач надає до суду як доказ довідку №0000002 від 06.02.2020 року про дохід за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р., яка підписана невідомою посадовою особою - головним бухгалтером ТОВ «Еко Ніка», посада якого відсутня у штаті підприємства. Вважає, що в частині заявлених обрахунків компенсації за невикористану відпустку [PERSON] в задоволені позову слід відмовити. Суд, вислухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом №8 від 30.06.2016 р. з 01.07.2016 р. прийнятий на роботу в ТОВ "Еко Ніка" на посаду водія, наказом №40 від 01.05.2017 року переведений на посаду завідувача господарством у цьому ж товаристві, а наказом №3 від 10.02.2020 року він з 10.02.2020 року звільнений з роботи в ТОВ «ЕКО НІКА» за власним бажанням ст.38 КЗпП України, що стверджується відповідними записами у трудовій книжці [NUMBER] (а.с.2). Після звільнення розрахунок з позивачем не проведено. На момент звільнення відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату за листопад та грудень 2019 р., що не оспорюється сторонами. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо розміру посадового окладу [PERSON] - 7500 грн, із посиланням на штатний розпис ТОВ "Еко-Ніка" від 01.07.2019 р., відповідно до якого розмір посадового окладу завідувача господарством складає 4173 грн, оскільки дані обставини спростовуються наданими позивачем довідкою ТОВ "Еко Ніка" (а.с.3) та відомостями про [PERSON] за 2019 рік, що містяться у формі ПФУ ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (а.с.40-45), сума заробітку для нарахування пенсії позивача зазначена у розмірі по 7500 грн за листопад та грудень 2019 року, що відповідає вказаній вище довідці ТОВ "Еко Ніка" (а.с.3), у якій сукупний дохід за листопад та грудень 2019 року становить по 7500 грн на місяць, а сума до виплати - по 6037, 50 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача після відрахувань стягненню підлягає 12075,00 грн (6037,50 грн - сума до виплати за листопад 2019 року та 6037,50 грн - сума до виплати за грудень 2019 року). Судом перевірено наданий позивачем та його представником розрахунок компенсації за невикористану відпустку та визначення його у розмірі 24249,15 грн. Суд вважає, що він відповідає нормам чинного законодавства, а тому вказана сума компенсації за невикористану відпустку [PERSON] підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає, що посилання представника відповідача на неправильність розрахунку компенсації за невикористану відпустку [PERSON] від 05.11.2020 року за період із 01.07.2016 по 10.02.2020, мотивуючи тим, що позивач (згідно Наказу №00003 про надання відпустки від 28.01.2020 року) перебував у відпустці із 28.01.2020 по 10.02.2020 (14 к.д.) за період роботи з 01.07.2016 по 30.06.2017, є безпідставними, оскільки доказів про виплату йому коштів за цей період суду не надано, а позивач заперечує про їх отримання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved