Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору-заяви №331832/262096/3-14 про банківський строковий вклад "Нові гроші" від 02.12.2014 р. вона розмістила кошти на вкладному рахунку банку на період з 02.12.2014 р. по 02.03.2015 р. Після закінчення терміну дії строкового вкладу вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення вкладу та відсотків за його користування, проте, кошти їй повернуті не були. На підставі викладеного вище позивач просить стягнути з відповідача депозит у сумі 100000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються розписки. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.224 ЦПК України за згодою позивача в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання і неповідомлення ним про причини неявки, при відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, суд ухвалив заочне рішення. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Між позивачем [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір №331832/262096/3-14 від 02 грудня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" на 3 міс. в національній валюті (а.с.6). На підставі п.1 вказаного договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти на вкладний рахунок №2630.5.059801.003 у сумі 100000 грн. на строк з 02 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит". Відповідно до меморіального ордеру та квитанції від 02 грудня 2014 року позивачем [PERSON] здійснено вклад на депозитний рахунок в сумі 100000 грн. на виконання вказаного вище договору (а.с.18, 19). 03 березня 2015 року позивач [PERSON] зверталася до відповідача з проханням повернути їй суму вкладених коштів згідно договору (а.с.5). Виходячи зі змісту позовних вимог, відповідачем зобов'язання згідно умов вказаного договору виконано не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). За змістом ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п.2.9. глави 2 розділу ІV (Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами) Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року №174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України,- за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Пунктом 6 укладеного між сторонами договору №331832/262096/3-14 від 02 грудня 2014 року передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит". З огляду на позицію Верховного Суду України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (01.02.2013 р.), правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію закону "Про захист прав споживачів". У відповідності до п.6 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів",- споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Оскільки відповідач порушує договірні зобов'язання, вкладені грошові кошти у сумі 100000 грн. на вимогу позивача не повертає, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку, а тому, позовні вимоги підлягають до задоволення у межах заявлених позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. від оплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved