Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики. На підставу своїх вимог спирається на те, що 21 січня 2017 року позивач надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 14 040 доларів США. Вказані кошти відповідачка повинна була повернути, до 21 червня 2017 року. На даний час відповідачка повернула йому частину боргу в сумі 452,57 доларів США і в подальшому повідомила позивача про те, що не має наміру повертати йому іншу частину боргу і стала уникати зустрічей з ним. Згідно розписки від 21 січня 2017 року, відповідачка зобов'язалась повернути позивачу борг в сумі 14 040 доларів США до 21 червня 2017 року, але повернула тільки 452, 57 доларів США. Сума боргу в даний час складає 354 930, 05 гривень, згідно курсу НБУ - 26,12. У встановлений строк відповідачка борг позивачу не повернула. На вимоги позивача повернути йому борг відповідачка не реагує та відмовляється повертати цей борг. 3 січня 2018 року позивач направив на адресу відповідачки письмову претензію з вимогою повернення боргу, цю письмову претензію відповідачка отримала 5 січня 2018 року, але на претензію не відреагувала і до даного часу борг не повернула. Позивач зазначає, що відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідачка зобов"язана сплатити на його користь станом на 01.05.2018 р. складає 30 878, 90 грн., а саме індекс інфляції за:- липень 2017 року - 100,2 % - коефіцієнт (100,2:100=1,002), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,002=355 639,91- 354 930,05=709,86 грн.);- серпень 2017 року - 99,9% - коефіцієнт (99,9:100=0,999), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 0,999=354 575,11 - 354 930, 05 = 354, 94 грн.);- за вересень 2017 року - 102,0 % - коефіцієнт (102,0:100=1,02), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,002=362 028,65 - 354 930,05 = 7 098,60 грн.);- за жовтень 2017 року - 101,2 % - коефіцієнт (101,2:100=1,012) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,012=359 189,21 - 354 930,05 = 4 259,16 грн.);- за листопад 2017 року - 100,9 % - коефіцієнт (100,9:100=1,009) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,009 = 358 124,42 - 354 930,05=3 194,37 грн.);- за грудень 2017 року - 101,0 % - коефіцієнт (101,0:100=1,01) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,01 =358 479, 35 - 354 930, 05 = 3 549,30 грн.);- за січень 2018 року становить 101,5 % - коефіцієнт (101,5:100=1,015) сума розміру інфляції - (354 930,05 х 1,015=360 254,00 - 354 930,05=5 323,95 грн.);- за лютий 2018 року - 100,9 % - коефіцієнт (100,9:100=1,009) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,009=358 124,42 - 354 930,05 = 3 194,37 грн.);- за березень 2018 року - 101,1 - коефіцієнт (101,1:100 1,011) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1, 011= 358 834,28 - 354 930,05=3 904,23 грн.). Крім того позивач вважає, що ждо стягнення підлягає також грошові кошти в сумі 7985, 92 грн., що складаєють 3 % річних за термін прострочення 9 місяців, 3% річних з простроченої суми за рік становить 10 647, 90 гривень, за 9 місяців (10 647,90:12 х 9 = 7 985,92 гривень.). Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 354 930,05 + 30 878, 90 + 7 985,92=393 794,87 гривень, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, згідно довідки Маньківської селищної ради, зареєстрований за адресою: [INFO], проте згідно довідок поштового відділення рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - судових повісток повернуті до суду без виконання з поміткою підстави не виконання, як інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення, що свідчить проте, що судові повістки в порядку визначеному ЦПК України не вручені, конкретні причини не вручення незазначені, що позбавляє суд можливості до застосування положень ч.ч.3, 4, 6, 9 ст. 130 ЦПК України і фактично дає суду підстави вважати, що фактичне місце проживання (перебування) відповідача невідоме, що виключає можливість вручення судових повісток останньому та дає підстави до застосування положень ч.10 ст. 130 ЦПК України. В зв"язку з викладеним відповідач, крім відправлення судових повісток за місцем його реєстрації, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не зявився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2017 року відповідач [PERSON] надала розписку про те, що вона бере в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 14040 доларів США, які зобов'язується повернути до 21 червня 2017 року. Написано власноручно та підписано 21.01.2017 року (а.с.8). Позивач згідно позову зазначає, що на час звернення до суду з позовом відповідачка повернула йому частину боргу в сумі 452,57 доларів США і в подальшому повідомила позивача про те, що не має наміру повертати йому іншу частину боргу. Судом встановлено та підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що 3 січня 2018 року позивач направив на адресу відповідачки письмову претензію з вимогою повернення боргу, цю письмову претензію відповідачка отримала 5 січня 2018 року (а.с.9-11). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Дана особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів, що регламентується правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 21.01.2017 року вбачається, що відповідач зобов'язався повернути борг позивачу протягом визначеного в розписці строку. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов'язання щодо повернення боргу у визначений строк. Ст. 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 21.01.2017 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов'язання перед позивачем. Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України. Встановивши наявність\~складеної відповідачем\~розписки про\~отримання у\~борг у\~позивача коштів,\~факт не\~повернення цих\~коштів у\~визначений в\~розписці строк,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність правових\~підстав для\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованості за\~договором позики,\~ з\~урахуванням індексу\~інфляції за\~весь час\~прострочення,\~а також\~трьох процентів\~річних від\~простроченої суми,\~а саме\~грошові кошти\~в сумі 393 794,87 грн., яка складається з суми боргу по розписці 354 930,05 грн., кошти в умі 7985, 92 грн., що складають 3 % річних за термін прострочення 9 місяців, 3% річних з простроченої суми за рік становить 10 647, 90 гривень, за 9 місяців (10 647,90:12 х 9 = 7 985,92 гривень.) та грошова сума 30 878, 90 грн., що є інфляційними втратами, а саме за:- липень 2017 року - 100,2 % - коефіцієнт (100,2:100=1,002), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,002=355 639,91- 354 930,05=709,86 грн.);- серпень 2017 року - 99,9% - коефіцієнт (99,9:100=0,999), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 0,999=354 575,11 - 354 930, 05 = 354, 94 грн.);- за вересень 2017 року - 102,0 % - коефіцієнт (102,0:100=1,02), сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,002=362 028,65 - 354 930,05 = 7 098,60 грн.);- за жовтень 2017 року - 101,2 % - коефіцієнт (101,2:100=1,012) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,012=359 189,21 - 354 930,05 = 4 259,16 грн.);- за листопад 2017 року - 100,9 % - коефіцієнт (100,9:100=1,009) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,009 = 358 124,42 - 354 930,05=3 194,37 грн.);- за грудень 2017 року - 101,0 % - коефіцієнт (101,0:100=1,01) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,01 =358 479, 35 - 354 930, 05 = 3 549,30 грн.);- за січень 2018 року становить 101,5 % - коефіцієнт (101,5:100=1,015) сума розміру інфляції - (354 930,05 х 1,015=360 254,00 - 354 930,05=5 323,95 грн.);- за лютий 2018 року - 100,9 % - коефіцієнт (100,9:100=1,009) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1,009=358 124,42 - 354 930,05 = 3 194,37 грн.);- за березень 2018 року - 101,1 - коефіцієнт (101,1:100 1,011) сума розміру інфляції становить (354 930,05 х 1, 011= 358 834,28 - 354 930,05=3 904,23 грн.).. Враховуючи вищевикладене, сума основного боргу відповідача по розпискою складає 354 930,05 грн.; розмір інфляційного збільшення суми складає 30878,90 грн. та розмір загальної суми 3% процентів складає 7985,92 грн., що в загальному складає 393 794,87 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved