Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати, в зв'язку з затримкою терміну її виплати та трьох відсотків річних, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала на ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" м. Слов'янська з 17 січня 1986 року по 27 серпня 2002 року, на підставі посвідчення комісій по трудовим спорам ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі, а саме у розмірі 2482 грн. 71 коп. від 10.10.2000 року, в сумі 714 грн. 80 коп. від 22.02.2001 року та у розмірі 1999 грн. 50 коп. від 04.11.2002 року. Постановою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до листа першого заступника Слов'янського міського голови від 21.06.2013 року вбачається, що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" належить Фонду державного майна України та частка державної власності майна в уставному Фонді підприємства складає 92,9%. У зв'язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 5197 грн. 01 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати, в зв'язку з затримкою терміну її виплати у сумі 10338 грн. 05 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі в сумі 2241 грн. 57 коп., загалом у сумі 17776 грн. 63 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, навела доводи аналогічні доводам викладеним в позовній заяві та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Фонду державного майна України не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заперечення проти позову, в якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до Фонду державного майна України є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки законом не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність Фонду поряд із відповідальністю боржника ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" та Фонд не є правонаступником товариства. У задоволенні позову просив відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України Дослідивши подані позивачем документи,вислухавши сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" м. Слов'янська з 17 січня 1986 року по 27 серпня 2002 року (а.с.4). На підставі посвідчення комісій по трудовим спорам ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі, а саме у розмірі 2482 грн. 71 коп. від 10.10.2000 року, в сумі 714 грн. 80 коп. від 22.02.2001 року та у розмірі 1999 грн. 50 коп. від 04.11.2002 року (а.с.5). Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.11.2000 року порушено справу про банкрутство ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". Постановою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року у справі №33/146 товариство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Жмайло О.І. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ЦК у ст. 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" та Фонду держмайна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат", оскільки не є правонаступником ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". На підставі наведеного,

Outcome: dismissed