Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 10 640,77 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.05.2011, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 16 600,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Сторони визначили, що договір складається з Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 12.04.2021 заборгованість відповідача складає 10 640,77 грн., з яких: 8 937,61 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 500,50 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 437,11 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 703,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача на його користь 10 640,77 грн та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою суду від 07.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/6815/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. Анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, та тарифами банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору. Крім того, кредитний договір не може бути укладений у будь-якій формі і має містити предмет, ціну, дату видачі кредиту, строк дії, письмову інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, дані про відкриття банківського рахунку тощо. Такого договору позивачем не надано. Позивачем не надано доказів того, що відповідача було ознайомлено з істотними умовами кредитного договору, а тому твердження про те, що підписавши анкету-заяву, відповідач ознайомився з усіма істотними умовами кредитного договору - є безпідставними. З наданої позивачем виписки вбачається, що по карті № [NUMBER] відбувались транзакції щодо зняття та поповнення карткового рахунку. Посилання позивача на виписку, як на первинний документ, що підвтерджує укладання кредитного договору не заслуговує на увагу, так як виписка підтверджує ту обставину, що гроші у певній сумі були зняті з певного рахунку. Первинним документом є кредитний договір, який позивачем не надано, а анкета-заява по своїй природі не є кредитним договором. Аналіз документів, які на думку позивача є кредитним договором свідчить про те, що підпис позичальника міститься лише в заяві позичальника від 04.05.2011. Надані ж представником позивача умови та правила надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду підпису відповідача не містять, а тому позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач при складанні заяви від 04.05.2011 ознайомився саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг і розумів саме ті умови та правила надання банківських послуг, що додано представником позивача до позову. Надані позивачем Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідач стверджує, що позивачем у порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не доведено належними доказами обгрунтованість визначеної ним у позові заборгованості за анкетою-заявою б/н від 04.05.2011. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викдадених у відзиві на позов. При цьому зазначили, що 02.08.2020 приблизно о 00 год. 30 хв. банківська картка з мобільним телефоном у [PERSON] були викрадені і в подальшому особою викрадачем самовільно було підключено послугу "Оплата частинами" на суму 5000 грн, а тому заборгованість виникла внаслідок протиправних дій третьої особи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який уподальшому 17.02.2020 було збільшено до 7 000,00 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку. З Анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Витяг із тарифів. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «ПриватБанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача перед банком станом на 12.04.2021 становить 10 640,77 грн., з яких: 8 937,61 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 500,50 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 437,11 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 703,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 16-17). Вказаний розрахунок боргу відповідачем та/або його представником жодними належними та достатніми доказами спростовано не було. Власноручний підпис позичальника [PERSON] із зазначенням дати 04.08.2020 міститься на паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема, строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, пеня тощо (а.с. 21-23). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування тощо. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Вказане вище узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц. Так, судом було долучено до матеріалів справи наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №12020105010000343), відповідно до якого [PERSON] 04.08.2020 подав до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві заяву про те, що 02.08.2020 приблизно о 00 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Інженерна, 1, невстановлена особа шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон, банківські картки та грошові кошти (а.с. 123). Відповідач стверджував, що заборгованість за кредитом виникла внаслідок протиправних дій третьої особи, яка викрала його банківську картку. Так, на виконання запиту суду позивачем було направлено на адресу суду листа, відповідно до якого вбачається що 02.08.2020 о 12:03:38 був змінений статус картки [NUMBER] на загубив/викрали/залишилася в банкоматі/картка в третіх руках. Не знайдено в документообороті інформацію щодо проведення розслідування зі сторони СБ, отже перевірка СБ, скоріш за все, не проводилась. Всі операції з картки, зазначені у виписці були проведені до моменту її блокування. Окрім того, з листа банку та дослідженої виписки по рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] убачається, що 02.08.2020 об 11:02 год. була підключена послуга "Оплата частинами" на суму 5000,00 грн з обов`язковим щомісячним платежем у розмірі 500,00 грн. По якій як установлено судом і здійснювались регулярні списання, зазначені у виписці. Оформлення даної послуги можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки. З наведеного слідує, що вказана послуга була підключена до блокування картки. Згідно Постанови НБУ від 05.11.2014 № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" та положень Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" саме на користувача картки покладається обов`язок надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним; після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з дня повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій з електронним платіжним засобом користувача несе банк. Як встановлено судом відповідач повідомив позивача про викрадення картки за допомогою якої була оформлена послуга "Оплата частинами" після оформлення цієї послуги. Відтак, відповідачем не доведено належними доказами, що заявлена до стягнення заборгованість утворилась внаслідок протиправних дій третьої особи, а також те, що саме він своїми діями не сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно довідки про зміну умов кредитування, дослідженої судом встановлено, що позичальнику було збільшено кредитний ліміт 17.02.2020 до 7 000,00 грн (а.с. 18). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] видавалися, зокрема, кредитні картки: [NUMBER] зі строком дії до 01/22, [NUMBER] зі строком дії до 07/22, [NUMBER] зі строком дії 10/23, [NUMBER] зі строком дії 12/23 та [NUMBER] зі строком дії 12/23 (а.с. 19). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, строк дії договору не припинився. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника. Заборгованість відповідача за використаними кредитними коштами станом на 12.04.2021 становить 10 640,77 грн. Беручи до уваги вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, доведені належними доказами, іншим не спростовуються, а відтак підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість станом на 12.04.2021 за кредитним договором №б/н від 04.05.2011 у розмірі 10 640,77 грн., з яких: 8 937,61 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 500,50 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 8 437,11 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 703,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України (а.с. 58). На підставі викладеного,

Outcome: approved