Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Акціонерний комерційний банк "Східно-Європейський банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, мотивуючи тим, що 26.07.2007 між Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський банк» та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 27/2007 про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі, згідно якого Позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в національній валюті в сумі 175 000 грн. із розрахунку 21 % річних за час фактичного користування кредитом, а [PERSON] зобов'язувалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Станом на 18.11.2011 р. за [PERSON] перед Банком наявна заборгованість в сумі 309 286,42 грн. в тому числі - непогашений кредит в сумі 170294, 00 грн., несплачені відсотки за користування коштами 104 677,72 грн., штрафні санкції- 34 314,70 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 27/2007 від 26.07.2007 року, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. за реєстраційним № 1-2391, згідно якого в іпотеку передано квартиру, що розташована в [ADDRESS]. 25.02.2013 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення у справі № 1618/4461/2012 про стягнення боргу з Відповідача [PERSON] за рахунок коштів та за рахунок предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 27/2007 від 26.07.2007 р. на 1-но кімнатну квартиру, що розташована в [ADDRESS]. Станом на даний час зазначене рішення набрало законної сили. 24.04.2013 р. Банк надіслав заяви про виселення [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та інших осіб та інших осіб, які зареєстровані і проживають в зазначеній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідачі отримали заяви про виселення 03.05.2013, що підтверджується поштовим повідомлення про отримання. Виконання Відповідачами вимоги Банку щодо добровільного виселення повинно бути проведено Відповідачами протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги. Проте Відповідачі зазначену вимогу про виселення не виконали, житлове приміщення не звільнили. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до п. 43 постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора добровільно звільнити жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо громадяни не звільнять жиле приміщення добровільно, їх виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі викладеного позивач Акціонерний комерційний банк "Східно-Європейський банк" прохав суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання представник позивача Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" не з»явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, від заявлених позовних вимог позивач не відмовлявся, матеріали справи містять заяву від позивача, у якій зазначалося, що позивач прохає суд розглянути справу за відсутності свого представника за наявними в справі доказами та виселити відповідачів із квартири (а.с. 24-25). Відповідач [PERSON] в задоволенні позову прохала суд відмовити, пояснила, що на даний час дійсно проживає із дітьми [PERSON] та [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS]. [PERSON], як законний представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову прохала відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ч.5 ст. 76 ЦПК України. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в задоволенні позову прохав відмовити. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі судом встановлено, що в жовтні 2013 року АКБ «Східно-Європейський банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення із квартири [ADDRESS], на яку рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 27/2007 від 26.07.2007 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 27/2007 від 26.07.2007року. 25 лютого 2013 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації, Засульська сільська рада Лубенського району про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з квартири - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь АКБ «СЄБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 27/2007 від 26.07.2007 року в сумі 346558 грн. 74 коп., в тому числі: непогашеного кредиту - 170294,00 грн., не сплачених відсотків за користування коштами - 141950,04 грн., неустойку - 34314,70 грн. в наступному порядку: - з [PERSON] за рахунок коштів та за рахунок предмета іпотеки, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №27-1/2007 від 26.07.2007 року на 1/2 частину нежилого приміщення, магазину «[INFO]» , що розташований в [ADDRESS] , та яке належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу /ВЕО №975798/ від 26.07.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором у сумі 346558 грн. 74 коп. Встановлено початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки за його вартістю, визначеною згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження, та іпотечного договору № 27/2007 на однокімнатну квартиру , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором у сумі 346558 грн. 74 коп. Встановлено початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки за його вартістю, визначеною згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження; - з [PERSON] в межах вартості та за рахунок предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 27-1/2007 від 26.07.2007 року на 1/2 частину нежитлового приміщення магазину «[INFO]», що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу /ВЕО№975798/ від 26.07.2007 року , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів та направлення коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором № 27/2007 від 26.07.2007 року у сумі 346558 грн. 74 коп. Встановлено початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки за його вартістю, визначеною згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2013 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2013 року. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виселення, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області при ухваленні рішення 25.02.2013 року виходив з того, що Банком був порушений досудовий порядок виселення із житлового приміщення, зокрема не була направлена письмова вимога про виселення. 24.04.2013 р. позивачем Акціонерним комерційним банком «Східно-Європейський банк» було направлено відповідачам по справі заяви про виселення , у яких зазначалося про необхідність у добровільному порядку звільнити квартиру за адресою : [ADDRESS] (а.с. 15-17). Вищевказані заяви позивача було отримано відповідачами 03.05.2013 року (а.с. 18). Станом на час розгляду справи відповідачами вимоги позивача щодо звільнення квартири задоволено не було, відповідачі продовжують проживати у квартирі [ADDRESS], внаслідок чого між сторонами виник даний спір. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про примусове виселення відповідачів відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, позивачем було визначено підставу позову - невиконання відповідачами вимоги про добровільне виселення, яка була направлена Банком 24.04.2013 року та отримана відповідачами 03.05.2013 року. Тобто підстави позову у даній справі та у справі №1618/4461/2012 є різними. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до п. 43 постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора добровільно звільнити жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо громадяни не звільнять жиле приміщення добровільно, їх виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що з часу отримання відповідачами вимоги позивача щодо звільнення квартири пройшло більше одного місяця, а тому позовні вимоги щодо виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають положенням ЗУ «Про іпотеку» та ЖК України щодо виселення осіб з житлових приміщень, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, з підстав зазначених у позовній заяві , а тому не відповідають і способам захисту цивільних прав та інтересів, що передбачені у ст. 16 ЦК України. Матеріали справи містять договір про передавання управління непроданих активів, укладений між Акціонерним комерційним банком «Східно-Європейський банк» та ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» (а.с. 69-72). Разом із тим, наявність вищевказаного договору не свідчить , що відбулося злиття, приєднання, поділ, перетворення юридичної особи позивача Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк», що є підставою для зупинення провадження у справі згідно п.2 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, або що відбулася ліквідація юридичної особи позивача Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк», що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 205 ЦПК України. Станом на час розгляду справи позивач Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський банк» з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців не виключено. Згідно ж ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом. Відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Разом із тим, особами, які беруть участь у справі не надано суду належних і допустимих доказів, що право вимоги у даних спірних правовідносинах належить не позивачу, а іншим особам. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, в порядку ст.34 ЦПК України у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін, не вступали. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача із кожного з відповідачів, що мають цивільно процесуальну дієздатність ([PERSON] та [PERSON]) підлягає до стягнення по 114 грн. 70 коп. судового збору 229,40 грн. : 2), оскільки ЦПК України не передбачено солідарного стягнення судових втрат.

Outcome: partial