Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди завданої в наслідок наїзду останнім на опору лінії електропередач № 55 на ПЛ -0.4 кВ КТП 711 р-н Максютова чим спричинив її пошкодження та обрив лінії електропередач. Для відновлення вказаного майна та постачання електричної енергії працівниками Житомирського РЕМ проведено роботи по відновленню, що потребувало затрат на суму 4036,85 грн. Відповідач не проінформував позивача про наявний страховий поліс на транспортний засіб, тому посилаючись на норми ст. 1166 ЦК України останній просить стягнути на відшкодуівання збитків з відповідача 4036,85 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач просив відмовити в задоволеннгі позову посилаючись на те, що позивач звернувся до неналежного відповідача, цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована на підставі полісу № АІ/9294164 Житомирської обласної дирекції страхової компанії "Оранта". ПАТ "НАСК "Оранта" направлено заяву до суду про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02.12.2016 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] в м.Житомирі по вул. Вільський Шлях, 225 скоїв наїзд на перешкоду електроопору, внаслідок чого остання отримала механічні пошкодження. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 01.07.2016 року між Житомирською дирекцією ПАТ "НАСК "Оранта" та [PERSON] укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АІ/9294164, за яким страховик застрахував майнові інтереси відповідача, пов'язані з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ 21101 , д.н. з. [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн. і розміром франшизи 00,00 грн. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року. В даному випадку виникли деліктні відносини, які поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Страховик зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідач не заперечував своєї вини у ДТП, крім того вина підтверджена постановою суду від 16.12.2016 р., а отже у відповідності до ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до акту виконаних робіт на технічне обслуговування ПЛ -0.4 кВ КТП 711 р-н Максютова опора №55 витрати на відновлення опори становлять 4036,85 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір завданої шкоди на яку посилається позивач не перевищує ліміт встановлений договором обов"язкового страхування наземних транспортних засобів № АІ/9294164 в сумі 100 000,00 грн., за таких обставин суб'єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача, оскільки вказаний обов"язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного суду у справі№344/10730/15-ц від 09.09.2015 року. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

Outcome: dismissed