Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач 19.02.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на наступне. 26.10.2006 року [PERSON] уклав з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту №2006/32/18, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позивачу (позичальнику) грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 70 000 доларів США у термін до 25 жовтня 2021 року в обмін на зобов`язання позивача з повернення кредиту, сплати відсотків, комісійної винагороди, в обумовлені договором терміни. У якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач зобов`язався в день укладення кредитного договору укласти іпотечний договір, за умовами якого передати в іпотеку квартиру [ADDRESS] . У лютому 2018 року [PERSON] стало відомо, що 04.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис з пропозицією стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору кредиту №2006/32/18, боржником за яким є [PERSON] .. Зазначено, що строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 30.04.2015 року по 25.07.2017 року. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом у розмірі 60 251 долар США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 45 903,39 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 106 154,52 долари США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Обґрунтовуючи вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, представник позивача зазначає, що у порушення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, приватному нотаріусу Чуловському В.А. не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тобто сума заборгованості є спірною: не враховані усі оплати здійсненні позивачем та рішення третейського суду про стягнення заборгованості, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Окрім того, відсутні належні докази направлення вимог, до заяви про вчинення виконавчого напису не доданий розрахунок заборгованості за тілом кредиту, а відомості наведенні у розрахунку заборгованості відсотків та штрафних санкцій щодо тіла кредиту не відповідають сумі наведеній в заяві про вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 22.02.2018р. провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання на 26.03.2018 р.. 26.03.2018 року розгляд справи відкладено на 07.05.2018 року у зв`язку з перебування судді у відпустці. 07 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позов від представника ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити у повному обсязі (т.1, а.с.27-29), посилаючись на врахування всіх платежів здійснених позивачем, відсутність між сторонами судового спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором та дотримання банком процедури вчинення виконавчого напису. 07.05.2018 року розгляд справи був відкладений на 25.06.2018 року у зв`язку з зайнятістю судді у розгляді іншої справи. Ухвалою суду від 25.06.2018 року було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів: витребувано з ПАТ «Укрсоцбанк» виписку з особового рахунку, розрахунок заборгованості станом на 25.07.2017 року, належним чином завірену копію додаткових угод та кредитної справи за договором кредиту №2006/32/18 укладеним 26.10.2006 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк»; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Чуловського В.А. копію документів, які слугували підставою для вчинення виконавчого напису про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору кредиту №2006/32/18 від 26.10.2006 року, боржником за яким є [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за №21431; витребувано з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відомості чи подавались протягом 2010 -2011 років АКБ СР «Укрсоцбанк» позови про стягнення з [PERSON] заборгованості або з іншими позовними вимогами за договором кредиту №2006/32/18 від 26.10.2006 року та відомості щодо результатів розгляду даних позовів (справ). Ухвалою суду від 25.06.2018 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті на 30.10.2018 року. На виконання ухвали суду від 25.06.2018 року від приватного нотаріусу Київського нотаріального округу Чуловського В.А. 04.09.2018 року надійшли на адресу суду копії оскаржуваного виконавчого напису та документів, які були надані для вчинення оскаржуваного виконавчого напису (т.1, а.с.61-107). 30.10.2018р. розгляд справи був відкладений на 24.01.2019р. у зв`язка у неявкою сторін. На виконання ухвали суду від 25.06.2018 р. від представника ПАТ «Укрсоцбанк» 24.01.2019 року надійшли копії договору кредиту №2006/32/18 від 26.10.2006 р., договору про внесення змін №1 від 20.02.2008 р., додаткового договору №2 від 24.09.2014 р., договору про внесення змін №3 від 24.09.2014 р. та виписки по особовим рахункам (т.1, а.с.130-219). 24.01.2019 року розгляд справи був відкладений на 23.04.2019 р. у присутності представника відповідача та у зв`язку з неявкою інших учасників процесу. На виконання ухвали суду від 25.06.2018 р. із постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків 12.02.2019 р. надійшла відповідь вих. №13 від 04.02.2019 р. (т.1, а.с.220). 23.04.2019 року розгляд справи відкладався на 02.07.2019 року у зв`язку з неявкою сторін. У судовому засіданні 02.07.2019 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Посилався на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили, а тому виконавчі написи неможливо здійснити на підставі угод. Окрім того, нотаріусом не встановлено безспірність стягнутою суми, кредиту заборгованість вже було стягнуто за рішенням третейського суду від 06.07.2011року, отже банк вже захистив своє право і був виданий виконавчий лист. Виконавчий напис буде другим виконавчим документом, що створює подвійне стягнення. Також, позивач не отримував від банку жодних вимог. Зазначив, що строк права вимоги банку за виконавчим написом згідно ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вже сплинув (було рішення третейського суду в 2011 році, внаслідок якого було змінено умови щодо строки кредиту, і після нього пройшло більше трьох років) і нотаріус мав це перевірити. Представник банку - Борщенко К . Ю . у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити. Посилався на те, що подвійного стягнення у даному випадку немає і такі посилання позивача є недоведеними. Щодо строків давності, вказував, що вони застосовуються лише при стягненні заборгованості, у даному випадку нотаріус не може їх застосовувати. Посилався на те, що нотаріусу було надано увесь, визначений законодавством, пакет документів та виконавчий напис видано на законних підставах. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, за їх згодою, відклав розгляд справи на 13.09.2019р. Сторони у судове засідання 13 вересня 2019 року не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку. При цьому від представників позивача та відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. З огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України та наявності відзиву відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», зважаючи на належне сповіщення сторін по справі, з урахуванням строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.09.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За результатами аналізу норм Закону "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Із матеріалів справи судом встановлено, що 04.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на кредитному договорі було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 21431 із пропозицією стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по Договору кредиту №2006/32/18 від 26.10.2006 року, боржником за яким є [PERSON] (т.1. а.с.62). Згідно виконавчого напису, стягнення проводиться за період із 30 квітня 2015 року по 25 липня 2017 року на загальну суму 106 154, 52 дол. США (за кредитом - 60 251, 13 дол. США; за відсотками - 45 903, 39 дол. США). Про існування зазначеного виконавчого напису позивачу стало відомо у лютому 2018 р. із постанови про відкриття виконавчого провадження №55631482 від 29.01.2018 р., яке було відкрите на виконання оскаржуваного виконавчого напису про звернення стягнення за кредитним договором №2006/32/18 від 26.10.2006 р.. Також, із відповіді постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків 12.02.2019 р. судом встановлено, що рішенням третейського суду при асоціації українських банків від 06.07.2011року у справі №463/11 був частково задоволений позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та стягнуто кошти у сумі 84 694,993 доларів США заборгованість за кредитним договором 2006/32/18 від 26.10.2006 року. (т.1, а.с.220). Як вбачається з розрахунку вимог банку (а.с.172-173), що доданий до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса стягнення заборгованості проводиться банком за період з 26.10.2006 року по 24.07.2017 року та станом на 25.07.2017 року становить: -сума заборгованості за кредитом - 60 251,13 доларів США, -сума заборгованості за відсотками - 45 903,39 доларів США, -розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10 766,43 доларів США, -розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 13 014,88 доларів США, -загальна сума заборгованості - 129 935,83 доларів США. Відповідно зазначення в заяві про вчинення виконавчого напису (т.1, а.с.63) періоду, за який проводиться стягнення заборгованості з 30 квітня 2015 року по 25 липня 2017 року, є таким, що не відповідає дійсності і фактично становить 10 років та 9 місяців. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.3.1-3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Таким чином, враховуючи рішення третейського суду при асоціації українських банків від 06.07.2011 року про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] у сумі 84 694,993 доларів США, та розрахунок вимог банку, доданий до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса, суд вбачає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на кредитному договорі щодо заборгованості, яка вже стягнута за рішенням третейського суду та за період що перевищує три роки з дня виникнення права вимоги. Також, згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Позивачем заперечується факт отримання письмової вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень, а відповідачем належних доказів відправлення такого повідомлення позивачу, також отриманні її позивачем суду не надано. У відповідності до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції на час вчинення спірного виконавчого напису), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Список №9291 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в МВПЗ Чернігів (а.с.97, 98) не може вважатися належним доказом направлення вимоги про усунення порушень оскільки не містить відміток поштового відділення зв`язку, штампу та підпису співробітника поштового відділення зв`язку. Також, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Надіслані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. матеріали нотаріальної справи не містять розрахунку заборгованості за тілом кредиту (а.с.86-89). Зазначене свідчить про відсутність підстав вчинення виконавчого напису по причині подання не повного пакету документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання в частині встановлення заборгованості за тілом кредиту. Наявна й невідповідність сум заборгованості вказаної у різних документах поданих для вчинення виконавчого напису в частині заборгованості за тілом кредиту. Так, сума тіла кредиту, яка взята для розрахунку відсотків та штрафних санкцій не збігається з сумою наведеною у заяві про вчинення виконавчого напису. Зазначене вбачається з наявних таблиць розрахунку заборгованості «Не отримані доходи (відсотки нараховані на прострочену заборгованість)» де в стовбці «Заборгованість за кредитом (залишок)» та таблиці «Розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту» де в стовбці «Сума що береться до розрахунку» складає 40 432,13 доларів США та заяви про вчинення виконавчого напису де сума заборгованості за кредитом складає 60 251,13 доларів США. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів,встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, станом на 04.10.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Однак, як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в заяві про вчинення виконавчого напису від 04.10.2017 відповідач просив вчинити виконавчий напис саме на підставі договорі кредиту №2006/32/18 від 26.10.2006 р., а також в додатках, доданих до вказаної заяви, банк зазначив про надання нотаріусу оригіналу кредитного договору, який між тим нотаріально посвідченим не був. У відзиві ПАТ «Укрсоцбанк» на позовну заяву, наявному в матеріалах справи, відповідач посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 зазначає на необхідність подання нотаріусу для отримання виконавчого напису саме оригіналу нотаріально посвідченої угоди, проте робить висновок, про надання ПАТ «Укрсоцбанк» переліку документів передбачених чинним законодавством України та підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу спростовуються обставинами, встановленому за розглядом справи, та наявними доказами в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає за можливе задовольнити їх. На підставі викладеного та

Outcome: approved