Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

14.02.2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області, орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Їхнє подружнє життя не склалося, небажання дружини виконувати свої обов`язки, як по відношенню до нього, так і до сина, призвело до їх окремого проживання. При цьому, з літа 2019 року син [PERSON] проживає із ним у с. Привітне, де навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, за їх з відповідачем взаємною згодою. Серед навчального року відповідач вирішила забрати дитину зі школи, однак яку ціль вона переслідувала - незрозуміло. 18 вересня 2019 року позивач був змушений подати заяву на ім`я директора школи з проханням надати дозвіл його синові відвідувати школу без наявних документів (оскільки їх забрала відповідач). Після чого, [PERSON] знову було зараховано до списків учнів 3 класу. Мінливе та хаотичне мислення [PERSON] призводить до невизначеності у житті дитини, порушення сталого режиму життя. На даний час дитина проживає разом з позивачем і він несе витрати на його утримання. Оскільки у нього не має інформації про те, чи працевлаштована відповідач, тому просить суд визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на утримання дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно. Зазначає, що сімейні відносини між ним та відповідачем припинились, у зв`язку з самоусуненням останньої від своїх обов`язків. [PERSON] часто йшла з дому і приходила через декілька днів. Періодично він чи її родина писали заяви про її розшук, а коли працівники поліції її знаходили, то остання пояснювала, що просто заночувала у подруги. У зв`язку з наведеним, син залишився повністю під його відповідальністю та на утриманні і вихованні. За місцем роботи та проживання позивач характеризується з позитивної сторони, трудолюбивий, компанійський, не помічений у вживанні алкогольних напоїв та порушенні громадського порядку. Його син охайний, чемний, розвинений. Школу відвідує завжди. Має книжки та зошити в належному вигляді. Таким чином, проживання з позивачем йде йому на користь і забезпечує його інтереси. Позивач забезпечений житлом, позаяк є власником 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , має у користуванні і власності земельні ділянки, загальною площею 0,20 га (для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства), а також земельну ділянку, площею 2,41 га, яку передав в оренду СФГ «Ждан», від якого отримує дохід. Працює позивач у СФГ «Ждан» на посаді підсобного робітника, що підтверджує його спроможність утримувати сина, забезпечувати його усім необхідним для сталого розвитку. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 10 жовтня 2019 року, наданим комісією Привітненської сільської ради, встановлено, що умови для проживання дитини хороші. З огляду на наведене, просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та враховуючи позицію дитини, яка бажає проживати з батьком. До закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть подані ним після ухвалення судом рішення у даній справі. 11.01.2021 року відповідач подала письмові пояснення у справі, відповідно до яких просила у задоволенні вимог позивача відмовити. Зазначила, що їх з позивачем син постійно проживав разом із нею у с. Тетевчиці Радехівського району Львівської області, де відвідував школу. Проте, після погіршення відносин між сторонами, позивач забрав його в с. Привітне та перешкоджає їй у можливості брати участь у вихованні дитини. Вважає, що погіршення відносин між батьками не повинно впливати на виховання дитини, її право на спілкування з обома батьками. Відповідно до характеристики відповідача, виданої Тетевчицьким старостинським округом Радехівської міської ради від 19 вересня 2019 року № 718, вбачається, що остання зареєстрована і проживає в с. Тетевчиці Радехівського району, виховує сина. Працьовита, товариська, має багато друзів, фізично витривала. Спиртними напоями не зловживає. Громадського порядку не порушує. Скарг від жителів села та зауважень з боку Тетевчицького старостинського округу на поведінку [PERSON] немає. Позитивна характеристика [PERSON] видана також за місцем її роботи. Така ж позитивна характеристика видана сину [PERSON] зі школи у с. Тетевчиці. Згідно із актом обстеження умов проживання матір`ю створені добрі умови для проживання дитини. [PERSON] на диспансерному обліку в лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Таким чином, оскільки у відповідача наявні належні умови для проживання дитини, дитина тривалий час проживала саме у с. Тетевчиці разом із нею, а також те, що позивач перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про визначення місця проживання сина [PERSON] з батьком. Висновок органу опіки та піклування від 24.10.2019 року вважає необ`єктивним, позаяк він не містить мотивів, якими керувалась Радехівська РДА, приймаючи рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, думка дитини щодо вирішення даного питання не заслуховувалася. У судовому засіданні відповідач та її представник просили у задоволенні позову відмовити повністю, виходячи з наведеного вище. Зазначили, що пріорітетним є право матері на проживання із дитиною. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області 24.03.2020 року надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації надіслав суду висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] з батьком, а також клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, думку дитини [PERSON] (за участю спеціаліста - психолога), дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 08.06.2011 року, з якого вбачається, що сторони є його батьками (а.с. 11). З пояснень позивача та відповідача вбачається, що вони разом із сином протягом тривалого часу проживали в с. Тетевчиці Радехівського району Львівської області, де [PERSON] навчався у 1-2 класах ЗОШ І-ІІІ ст. с. Тетевчиці. Однак, влітку 2019 року вони разом переїхали до с. Привітне Локачинського району Волинської області, звідки відповідач через невеликий проміжок часу повернулася до с. Тетевчиці. Малолітній син - [PERSON] залишився проживати із батьком у с. Привітне Локачинського району, де проживає і на даний час та навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Привітне. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Однак, між батьками дитини існує спір щодо місця проживання їх сина, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] , що підтверджується довідкою Привітненської сільської ради № 274 від 10.02.2020 року (а.с. 30). У власності [PERSON] знаходиться 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка (пай), площею 2,41 га, яку останній передав в оренду СФГ «Ждан». Крім того, позивач має у користуванні земельні ділянки, загальною площею 0,20 га, з них: 0,125 га - для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 0,075 га - для ведення особистого селянського господарства. Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18851156, довідкою Привітненської сільської ради № 824 від 07.10.2019 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 017161 від 14.01.2008 року (а.с. 17, 18, 20, 22, 23). Позивач працює на посаді підсобного робітника в СФГ «Ждан», за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, трудолюбивий, алкогольними напоями не зловживає, на даний час сам виховує сина, дитина регулярно і з задоволенням відвідує школу, завжди охайна, ввічлива та культурна, що підтверджується характеристикою та довідкою № 16 від 11.10.2019, виданими головою СФГ «Ждан», а також характеристикою Привітненської сільської ради (а.с. 21, 24, 25). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 10.10.2019 року, встановлено, що умови для проживання неповнолітнього [PERSON] хороші. Зауважень не має, дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним, в будинку прибрано, тепло та затишно (а.с. 28, 29). Актом обстеження умов проживання [PERSON] від 23.07.2020 року підтверджено хороші умови для проживання малолітнього [PERSON] . Крім того, при проведенні бесіди в сім`ї за участі представника служби у справах дітей та фахівця з соціальної роботи з`ясовано, що [PERSON] піклується про свого сина, матір схильна до бродяжництва, кожного разу коли навідує сина, провокує конфлікти. Малолітній [PERSON] виявляє бажання проживати разом з батьком (а.с. 155). Згідно з актом оцінки потреб дитини - [PERSON] та висновком до нього [PERSON] забезпечує потреби дитини в повній мірі та справляється з труднощами, батьківський потенціал на високому рівні, вплив факторів та середовища, в якому проживає дитина, позитивно впливають на дитину та її розвиток (а.с.156-160). Висновком органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 25.02.2020 року № 03-26/390-11, складеним за зверненням відповідача - [PERSON] , визначено, що проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] є таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 58, 59). Відповідач, не погоджуючись із вищевказаним висновком органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації та заперечуючи щодо такого визначення місця проживання дитини, надала суду докази, якими обґрунтовує свої заперечення. Так, відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що умови проживання добрі, в будинку чисто, затишно, для проживання дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне (а.с. 136). [PERSON] за місцем проживання та попереднім місцем роботи - ДНЗ с. Тетевчиці, де працювала в період з 02.03.2016 року по 16.09.2016 року, характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, працелюбна, товариська, має багато друзів, громадського порядку не порушує, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, що підтверджується характеристикою з ДНЗ с. Тетевчиці, характеристикою Тетевчицького старостинського округу, довідками КНП «Радехівська центральна районна лікарня» Радехівської районної ради від 28 квітня 2020 року №26 та № 28 і довідкою МВС України № 20136619570700866777 (а.с. 135, 138, 139, 140, 148). Відповідно до довідки Тетевчицького старостинського округу № 467 від 09.09.2020 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 137). В ході судового розгляду з`ясовано, що відповідач проживає разом із батьками та дядьком, дитина [PERSON] також зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає. Доказів права власності відповідача на вказане або інше житло нею не подано. На даний час [PERSON] працює в ТзОВ «Мебель-Сервіс» та отримує заробітну плату в сумі 4768,20 грн на місяць, що підтверджується довідками ТзОВ «Мебель-Сервіс» (а.с. 141, 150). Разом з тим, варто зауважити, що відповідач прийнята на роботу лише 09.12.2020 року, що стверджується наказом ТзОВ "Мебель-Сервіс" №00000000132-5691/801-к від 08.12.2020 року (а.с.142). Доказів офіційного працевлаштування в період з вересня 2016 року по грудень 2020 року відповідачем не подано. Свідки [PERSON] та [PERSON] стверджують, що відповідач систематично відвідує дитину під час її проживання з батьком, привозить сину одяг, іграшки та проводить з ним деякий час неподалік будинку позивача. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що матеріально-побутові умови сторін, як батька, так і матері є належними та достатніми для проживання сина. Також судом встановлено, що обоє батьків отримують самостійний дохід, характеризуються позитивно, кожен з них спроможний виховувати сина, і в межах своїх здібностей і фінансових можливостей здатні забезпечити необхідні умови життя для розвитку дитини. Проте, як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції про права дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Так, під час з`ясування думки дитини - [PERSON] , який досяг 9 років, за участю психолога, судом встановлено, що рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення його місця проживання. [PERSON] відкритий, має хороший фізичний та розумовий розвиток, чітко висловлює свої думки, охайний та доглянутий. Дитина емоційно прив`язана до батька, який користується у нього авторитетом, зазначив, що під час виникнення будь-яких проблем він в першу чергу звернеться до батька, останній звертався до лікарів щодо стану його здоров`я. [PERSON] висловив бажання проживати разом із батьком, пояснивши, що з ним йому проживати зручно та комфортно, він має окрему кімнату та забезпечений усім необхідним. Йому більше подобається навчатися у школі с.Привітне, де він є відмінником, має друзів, захоплюється спортом, а у школі в с. Тетевчиці його ображали. Зазначив, що будь-якого тиску на нього щодо його позиції зі сторони батька та його родичів не було. Батько не забороняє бачитися з мамою, проте коли вона приїжджає, то часто провокує конфлікти. Вказав, що під час проживання разом з батьками в с. Тетевчиці матір періодично залишала їх на декілька днів та вони з батьком забирали її з м. Радехів. На даний час він бачиться і спілкується з мамою (в телефонному режимі, безпосередньо під час зустрічей) і, за його твердженням, такого спілкування з матір`ю йому достатньо. Така ж думка дитини щодо бажання проживати з батьком зафіксована в акті обстеження умов проживання від 23.07.2020 року та зазначена у висновку органу опіки і піклування Радехівської РДА від 25.02.2020 року. Доводи відповідача про те, що малолітня дитина у жодному разі не повинна бути розлучена з матір`ю, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved