Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 22.01.2015р. через відділення №1547 ПАТ «КБ «Надра» здійснив грошовий переказ на суму 4400 грн. в якості сплати за навчання в інституті, які на рахунок останнього так і не були переведені Банком. При зверненні до останнього щодо повернення грошей, отримав відмову. Вважає, що його право власності порушене, просив суд стягнути з Банка 4400 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представники відповідачів до суду не явилися, надали письмі заперечення проти позову, у яких посилаючись на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~просили закрити провадження у справі у звязку з непідсудністю спору цьому суду та у задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року позивач [PERSON] через відділення №1547 ПАТ «КБ «Надра», що знаходиться в м.Одесі по вул.Грушевського, буд.50, за плату у 22 гривні, здійснив переказ грошових коштів в сумі 4400 грн. на розрахунковий рахунок Одеського регіонального інституту державного управління як плату за навчання 2-й курс 4-й семестр для чого грошові кошти у вказаній вище сумі вніс в касу вищевказаного відділення, після чого касиром йому видано квитанцію №k27/M/22 від 22.01.2015 року, в якій зазначено дату здійснення платежу, його призначення, сума, отримувач, банк та код отримувача, код касира, що здійснював операцію. Також, квитанція містить печатку відділення (а.с.11). Вказаний факт не оспорюється в запереченнях відповідачами. Таким чином, суд вважає, що, в силу вимог\~ст.901 ЦК України, між позивачем та відповідачем, в особі його відділення №1547 в м.Одесі, укладено\~договір про надання послуг, за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Цей договір є усним, і, в силу вимог п.7\~ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», підтвердження вчинення усного правочину оформлено вищевказаною квитанцією - розрахунковим документом. В даному усному договорі позивач, в силу вимог\~ст.901 ЦК України\~та п.22\~ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~є замовником і споживачем послуги, а відповідач\~\~є виконавцем послуги, оскільки, внаслідок своєї діяльності здійснює надання банківських, фінансових послуг, в тому числі, відповідно до\~ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~- розрахункові банківські операції, та, відповідно до п.8\~ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~- таку фінансову послугу як переказ коштів. Пунктом 36.1\~ст.36 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~встановлено, що у разі втрати суми переказу установа - учасник платіжної системи має повернути ініціатору цю суму, сплачену вартість наданих послуг, а також сплатити штраф у розмірі 25 відсотків сплаченої вартості наданих послуг. Проте, як встановлено судом і не заперечується відповідачем, сума переказу - 4400 грн. відповідачем позивачу на його вимогу не повернута. Відповідно до п 8.1\~ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"\~банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. В п.8.2 цієї\~статті Закону\~вказано, що Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Пункт 8.3 ст. 8 за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. Відповідно до вимог ч.5\~ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на яку посилаються відповідачі - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. В той же час відповідно до вимог\~\~п.5 ч.6\~ст.36 зазначеного Закону\~обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо\~\~здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації. Відповідно до\~ст.1086 ЦК України\~за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів\~\~через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин. Відповідно до\~статті 1091 ЦК України\~банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. За таких обставин, виходячи з системного змісту вимог ст.ст.\~1086,\~1091 ЦК України, ч.5,\~\~п.5\~\~ст.6 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~- запровадження тимчасової адміністрації не є підставою до не виконання доручення клієнта банку про перерахування коштів на рахунок юридичної особи, в даному випадку навчального закладу. Крім того\~з матеріалів справи\~\~вбачається, що позивач звернувся до банку з вимогою про перерахування коштів 22.01.2015 року. В той момент в банку не діяла тимчасова адміністрація, яка була запроваджена лише 06 лютого 2015 року. Отже, посилання банку\~\~на закон, що не поширювався на спірні правовідносини під час їх виникнення, який до того ж не скасовує обов'язок банку з переказу коштів фізичних осіб на рахунок юридичних осіб є безпідставним. Пунктом 36.1\~ст.36 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~встановлено, що у разі втрати суми переказу установа - учасник платіжної системи має повернути ініціатору цю суму, сплачену вартість наданих послуг, а також сплатити штраф у розмірі 25 відсотків сплаченої вартості наданих послуг. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання за усним договором з позивачем як споживачем фінансової послуги - переказу коштів, свавільно позбавив позивача права власності на належні йому грошові кошти в сумі 4400 грн., не здійснивши а ні переказу грошових коштів отримувачу, а ні повернення коштів позивачу, то право власності позивача та право на належне виконання умов договору з боку відповідача порушене і підлягає судовому захисту. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів в розмірі 4400 грн., які відповідач отримав від позивача для переказу на рахунок отримувача. Згідно з вимогами\~ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у суми 551,20 грн.

Outcome: approved