Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Даний гуртожиток належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності та знаходиться в оперативному управлінні Управління житлового господарства та соціального розвитку ВАТ „Чорноморгідробуд". [PERSON] в трудових відносинах не перебував з позивачем та був поселений в зазначений гуртожиток за клопотанням сторонньої організації. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" [PERSON] 20.12.1989 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Під час перевірки комісією УЖГСР ВАТ „Чорноморгідробуд" (акт № 59 від 25.01.2008 року) було встановлено, що [PERSON] не проживає в гуртожитку більше року та в порушення вимог Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не знявся з реєстраційного обліку. На теперішній час місце знаходження відповідача невідомо. Таким чином, позивач вважає, що оскільки [PERSON] не проживає в гуртожитку більше року, то він повинен бути визнаний такою, що втратив право користування житловим приміщенням та повинен бути знятий з реєстраційного обліку. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце повідомлялася належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку проведення заочного розгляду справи. Представник позивача у подальшому в судове засідання не з'явився, надав заву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку (назва об'єкту нерухомого майна) № 013058 від 09 квітня 2001 року, виданого Фондом державного майна України 20.03.1997 року, р. №11-518, переліку нерухомого майна, переданого у власність ВАТ „Чорноморгідробуд", станом на 10.06.1994 року, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеського міськвиконкому від 25 січня 2001 року, за № 62, гуртожиток по [ADDRESS], належить позивачу Відкритому акціонерному товариству „Чорноморгідробуд" на праві приватної власності. На підставі довідки № 07/104 від 16.05.2008 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], відповідач по справі, в трудових відносинах з ВАТ „Чорноморгідробуд" не перебуває і не перебував. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Таким чином гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців тієї установи, якій належить гуртожиток. Згідно 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК УРСР). Судом встановлено, що при вселенні відповідача в означене приміщення гуртожитку спеціального рішення адміністрації стосовно надання жилої площі відповідачу як особі, яка не була робітником або службовцем ВАТ „Чорноморгіднобуд", не було, ордер на зазначену жилу площу не видавався. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач вселився в означене жиле приміщення в порушення норм житлового законодавства і відповідно до ст. 132 ЖК УРСР має бути виселений з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Згідно довідки про склад сім'ї та прописці № 185 від 05.11.2009 року [PERSON] зареєстрований з 20.12.1989 року в гуртожитку по [ADDRESS]. Під час перевірки комісією УЖГСР ВАТ „Чорноморгідробуд" (акт № 59 від 25.01.2008 року) встановлено, що [PERSON] не проживає в гуртожитку більше року та не знявся з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин зобов'язаний на протязі семи днів з моменту переїзду на нове місце проживання знятись з реєстрації за старим місцем проживання. На теперішній час місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд вважає встановленим, що відповідач за адресою спірного гуртожитку не проживає більше року, тому на підставі ст. 72 ЖК України повинен бути визнаний такою особою, що втратила право користування житловим приміщення. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає більше року, ця житлова площа не є її власністю і місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою. Також, враховуючи, що відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійснені ним прав користування, розпорядження своїм майном, а також згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, суд вважає, що у ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області є підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку зі спірної житлової площі. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved