Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 27 жовтня 2019 року о 15 годині 18 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , по сухому асфальтному покриттю в м. Слов`янську на вул. Свободи з боку вул. Кримська в напрямку вул. Торська в районі будинку №45, змінюючи напрямок руху ліворуч до прилеглого тротуару будинку №45, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме опору ЛЕП та з ним скоїв зіткнення транспортний засіб ВАЗ 217030-110-012, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому, [PERSON] , який рухався по вул. Свободи з боку вул. Торська в напрямку вул. Кримська, внаслідок чого [PERSON] порушив п.10.1, п. 10.9 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, транспортні засобі отримали механічні ушкодження. Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчинені зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно - правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Фактична сума відновлюваного ремонту його автомобіля з урахуванням запасних частин і виконання роботи становить 26398,09 грн. На відшкодування цієї суми страхова компанія відшкодувала матеріальні збитки у розмірі 20391,70 грн. Тому вважає, що власник автомобіля ВАЗ 2102, державний номер [NUMBER] [PERSON] , повинен відшкодувати йому франшизу у розмірі 2000,00 грн., а відповідач [PERSON] повинен сплатити йому частину невідшкодованої шкоди 2000,00 грн., а також моральну шкоду 40000,00 грн., оскільки внаслідок дій відповідача [PERSON] він переніс нервове потрясіння і навантаження. Також його переживання посилилися в наслідок відмови [PERSON] надати йому матеріальної допомоги у відновленні його автомобіля. Він витрачав свій час на відвідування поліції, експертів, суду, а також на переписку з державними органами. Він тривалий час не мав можливості користуватися своїм автомобілем, що створює незручності та витрату додаткового часу на його переміщення, що спричиняло йому дискомфорт. Також він вимушений був позичати гроші на ремонт автомобіля, при цьому відчував приниження та моральні страждання. Просить суд стягнути: - з відповідача [PERSON] на його, [PERSON] , користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2000,00 грн., моральну шкоду 40000,00 грн.; - з відповідача [PERSON] на його, [PERSON] , користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2000,00 грн.; - з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його, [PERSON] , користь судові витрати по справі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у наданому Відзиві на позовну заяву зазначив, що визнає вимоги позивача в частині стягнення з нього франшизи 2000,00 грн. в якості матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., оскільки вважає, що більша частина позовних вимог позивача не підлягає задоволенню. Зазначає, що він дійсно вчинив порожньо - транспортну пригоду у якій автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження. У даній дорожньо - транспортній пригоді він визнає себе винним у повному обсязі. Також його відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» та ця страхова компанія відшкодувала позивачу 20391,70 грн. в рахунок матеріальної шкоди. Також зазначає, що у нього виникли сумніви вважати належним доказом документи на підтвердження ремонту автомобіля позивача ВАЗ 217030 - Акту здачі - приймання робіт (надання послуг) №85 від 22 квітня 2020 року та Чеку №01886 від 06 грудня 2019 року, оскільки вищезазначений Акт [PERSON] не підписував, роботу не приймав - відсутній підпис у відповідній графі, а Чек про сплату ремонту автомобіля від 06 грудня 2019 року, не містить обов`язкові реквізити адреси підприємця, його податковий номер та видано за п`ять місяців до закінчення ремонту автомобіля. Також зазначає, що він у листопаді 2019 року особисто бачив позивача за кермом свого автомобіля, який на той момент вже був відремонтований. Також зазначає, що він керував автомобілем ВАЗ -2102, реєстраційний номер [NUMBER] на законних підставах, оскільки власник автомобіля [PERSON] добровільно передав йому свій автомобіль в користування: передав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, Поліс обов`язкового страхування. Таким чином [PERSON] не може виступати у справі відповідачем та не може нести жодної відповідальності за скоєну дорожньо - транспортну пригоду та наслідки, які наступили, зокрема відшкодовувати позивачу 2000,00 грн. матеріальної шкоди. Не заперечує про стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди 2000,00 грн. франшизи, а також не заперечує, що позивач зазнав моральної шкоди 1000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити (а.с. 28-29). Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - Пронякін Є.В., який діє на підставі Довіреності №ГН-9/2020 від 02 січня 2020 року у наданих до суду Поясненнях зазначив, що відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності АО/1027146. Відповідно до п. 9.1 ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. За Полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності серії АО № 1027146 встановлений ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн. Франшиза за даним полісом складає 2000 грн. Відповідно до п.34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ВУСО» було розроблено ремонтну калькуляцію № 1116230 від 05.11.2019 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 217030 - 110-012, державний номерний знак [NUMBER] складає 30262,91 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Страховик ПрАТ "СК «ВУСО" за договором страхування цивільно- правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом, а також з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 була затверджена «Методика товарознавчої експертизи, та оцінки колісних транспортних засобів»(надалі по тексту - Методика). Відповідно до п.п.1.1. Методики, ця Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу". "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Відповідно до п. 1.2 Методики, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Відповідно до п.1.6 Методики, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин; Відповідно до п.2.6. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.7.38, 7.39 Методики - значення Е3 приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 та справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16. Оскільки, строк експлуатації автомобіля ВАЗ 217030-110-012, державний номерний знак [NUMBER] перевищує 5 років, то ПрАТ «СК «ВУСО» в силу вимог ст. 29 Закону та п. 7.38 Методики, було застосовано коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,55. 19 листопада 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виконуючи своє зобов`язання за полісом серії АО №1027146 здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у розмірі 16659,75 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30850 від 19 листопада 2019 року. Після того, як ПрАТ «СК «ВУСО» було отримано документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило доплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №12733 від 12 травня 2020 року у розмірі 3731,95 грн - вартість податку на додану вартість. В загальному розмірі ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхове відшкодування на рахунок [PERSON] у розмірі 20391,70 грн (а.с. 37-41). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 1188 Цивільного кодексу України «Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 2) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою…». У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». «Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». У відповідності зі ст. 1187 ч.2 ЦК України «Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, збереження або зміст якого створює підвищену небезпеку.» Як вбачається з вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та обладнанням, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2019 року о 15 годині 18 хвилин в Донецькій області в м. Слов`янськ, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер [NUMBER] , по сухому асфальтному покриттю по вулиці Свободи з боку вулиці Кримська в напрямку вулиці Торська в районі будинку № 45 змінюючи напрямок руху ліворуч до прилеглого тротуару будинку № 45 не переконався, що це буде безпечно внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме опору ЛЕП та з ним скоїв зіткнення транспортний засіб ВАЗ 217030-110-01, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вулиці Свободи збоку вулиці Торська в напрямку вулиці Кримська. Вину [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було встановлено у судовому порядку та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року (справа № 243/12708/19) (а.с.7-9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний [PERSON] автомобіль ВАЗ 217030-110-01, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди стало можливим в результаті порушення [PERSON] . Правил дорожнього руху України, а саме: - 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; - 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. За порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] , на підставі Постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та йому було призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. ( а.с. 7-9). У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України «Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». З Ремонтної калькуляції №1116230 від 05 листопада 2019 року, проведеної ПрАТ «ВУСО», вбачається, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 2170 (Лада Пріора), який належить [PERSON] , складає 30262,91 грн. З Акту здачі приймання робіт (надання послуг) № 85 від 22 квітня 2020 року вбачається, що загальна вартість робіт з ремонту автомобіля ВАЗ 2170 (Лада Пріора), державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , складає 26398,09 грн. Вказані Ремонтна калькуляція від 05 листопада 2019 року та Акт здачі - приймання робіт від 22 квітня 2020 року не викликає сумнівів у суду, оскільки наявність механічних пошкоджень збігаються в Акті, в Ремонтній калькуляції, та збігаються з Актом огляду колісного транспортного засобу № 156-19 проведеного 31 жовтня 2019 року автотоварознавцем [PERSON] (а.с. 10 ), які відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами. Так, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1027146 від 25 квітня 2019 року, діючим на момент ДТП 27 жовтня 2019 року. За цим Полісом страхування був застрахований транспортний ВАЗ 2102, номерний знак [NUMBER] , належний [PERSON] .. Згідно з договором ліміт відповідальності за спричинену шкоду становить 100000 грн., життю і здоров`ю становить 200000 грн., франшиза 2000 грн (а.с. 15). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22, 31, 35, 36, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Так, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі здійсненої Ремонтної калькуляції та з урахуванням франшизи та зносу пошкодженого автомобіля, здійснила страхові виплати у розмірі 20391,70 грн (а.с.49,50) та дана обставина позивачем [PERSON] не заперечується. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». «Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу прав власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди , довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор і т. інш)". Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладено в Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року №61-39657св18 справа № 227/2552/17. Тому, різницю вартості ремонту автомобіля ( [PERSON] фактично сплатив 26398,09 грн. (а.с. 11) - 20391,70 грн. (а.с. 49,50) фактично відшкодована сплачена сума страховою компанією) в сумі 2000,00 грн., слід стягнути саме з [PERSON] , оскільки саме [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, та оскільки саме в цьому розмірі позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] різницю вартості оплаченого ремонту автомобіля. Що стосується вимог позивача до [PERSON] в частині відшкодування ним вартості матеріальної шкоди (франшизи) 2000,00 грн., то суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки така шкода відшкодовується особою, яка завдала шкоду майну, а оскільки винним у вчиненні дорожньо - транспортній пригоді визнано саме [PERSON] , то [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Тому, у задоволенні вимог позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь франшизи у розмірі 2000,00 грн. слід відмовити у зв`язку з відсутністю підстав. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач [PERSON] просить суд відшкодувати йому різницю вартості матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] в результаті ДТП у розмірі 2000,00 грн., то з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 2000,00 грн. Позивачем також заявлені і вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 40000,00 грн., яка виражається у неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенні його нормальних життєвих зв`язків, втратою часу на відвідування поліції, експертів, суду, а також на переписку з державними органами, перенесенням нервового потрясіння , створенням незручності та витрату додаткового часу на його переміщення, що спричиняло йому дискомфорт. Дані обставини підтверджується Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 243/12708/19 від 11 листопада 2019 року, Актом огляду колісного транспортного засобу № 156-19 від 31 жовтня 2019, Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №85 від 22 квітня 2020 року ( а.с.7-9, 10, 11). Згідно ст. 1167 ЦК України„ Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини..." Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків". Однак, якщо шкода завдана майну фізичної особи, то права на відшкодування моральної шкоди без вини у потерпілого не виникає. З урахуванням положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" „позивач повинен надати докази про моральні переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, про порушення нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення спілкування з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків". Оскільки в судовому засіданні встановлено, що винним у ДТП, що сталася 27 жовтня 2019 року є відповідач [PERSON] , то відшкодовувати моральну шкоду повинен він, оскільки є безпосередньо винним в спричиненні моральної шкоди позивачу. Згідно частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості. Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується". Однак, в позовній заяві позивач [PERSON] обґрунтовано не вказує з яких саме міркувань він виходив, визнаючи розмір моральної шкоди 40000,00 грн., а також не надав ніяких об`єктивних доказів, якими б підтвердив спричинення йому моральної шкоди саме в цих розмірах. Оскільки 27 жовтня 2019 року з вини відповідача [PERSON] було скоєно ДТП, а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що спричинення моральної шкоди позивачу мало місце. Крім того, через дії відповідача позивач витрачає свій час на відвідування експерта, суду, що доставляє йому додаткові турботи. В результаті дій відповідача він вимушений був звертатися за допомогою адвоката. Якщо судом встановлено відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування в розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодуванні йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково і стягненню моральної шкоди у розмірі 1500 грн. на користь позивача, що на думку суду, буде відповідати перенесеним ним моральним стражданням і переживанням. Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн. Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем при зверненні до суду, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. та 2102,00 грн. (а.с.15, 15 зворот). Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та відшкодування відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн., та у відмові у відшкодуванні відповідачем [PERSON] франшизи 2000,00 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення матеріальної шкоди становить 50,00 % ((2000,00 грн. -задоволені вимоги) / ( 4000,00 грн. - заявлені позовні вимоги)*100%). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за стягнення матеріальної шкоди становить 420,40 грн.(840,80 грн. * 50% / 100%). Також, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та відшкодування відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 3,75% ((1500,00 грн. -задоволені вимоги) / ( 40000,00 грн. - заявлені позовні вимоги)*100%). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за моральну шкоду становить 78,83 грн.(2102,00 грн. * 3,75% / 100%). Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 499,23 грн. ((420,40 грн. + 78,83 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial