Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] (далі- позивач) звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину трикімнатної квартири загальною площею 74 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Договору купівлі продажу нерухомості № 8717/1779 від 23.03.1995, посвідченого Київською універсальною біржою та затвердженого печаткою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 29.03.1995. Позивач та його мати відповідач у справі є єдиними спадкоємцями за законом. У серпні 2019 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Шістнадцятої Державної нотаріальної контори нотаріуса Шапченко Марії Іванівни, якою було відкрито спадкову справу №465/2019. Його мати [PERSON] не визнає, що позивачу та [PERSON] належала квартира в рівних частинах на праві приватної спільної сумісної власності, а тому він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 25.11.2019 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Мицик Ю.С. 09.12.2019 ухвалою судді вказану позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. 13.01.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 17.03.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вимоги позову визнала в повному обсязі. 17.03.2020 ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, при цьому зазначив, що підтримує свої вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 20.03.1995, [PERSON] та [PERSON] придбали трикімнатну квартиру загальною площею 74 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] /а.с. 13/. Відповідно до п.п. 6, 11 даного договору, покупці набувають права власності на дану квартиру з моменту укладення договору за умови його юридичної реєстрації та з часу підтвердження продавцем отримання коштів за договором. Вказаний договір підлягає реєстрації в Київському міському бюро технічної інвентаризації. При цьому, в даному договорі купівлі-продажу не зазначено, в яких частинах покупці внесли грошові кошти за придбану квартиру, та не визначено частки кожного покупця в квартирі. Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 14.08.2019, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] (рос. мова), [PERSON] (рос. мова) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею від 20.03.1995 № 8717/1779. Згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] а.с. 12/. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю. Так, спірна квартира була набута згідно договору купівлі-продажу нерухомості [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Положеннями чинних на той час Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" передбачались, як і на даний час передбачається, два різновиди спільної власності, яка виникає в тих випадках, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам одночасно. Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу Української РСР та ст. 17 Закону України "Про власність" спільна власність існує у формах спільної сумісної та спільної часткової власності, тобто такої власності, коли її учасники мають наперед визначені частки. Ні Цивільний кодекс Української РСР (1963 р.), ні Закон України "Про власність", не визначали, який різновид власності - спільна сумісна чи спільна часткова, виникає в разі придбання кількома особами житла на підставі договору купівлі-продажу. 16.01.2003 Верховна Рада України прийняла новий Цивільний Кодекс України (надалі - ЦК України). Оскільки цивільні відносини щодо права власності на квартиру виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР, який втратив чинність, а право власності на квартиру продовжило існувати, суд на підставі ч. 3 ст. 5 ЦК України керується нормами ЦК України та Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 . Відповідно до п. 3.1 вказаної Інструкції, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири [ADDRESS] , на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, один із співвласників - [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник спірної квартири [PERSON] померла, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/2 частці. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved