Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 23 квітня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 5100 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобовязання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - в сумі 3445,85 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 5573,61 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобовязань - в сумі 1501,23 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 526,03 грн., всього - 11546,72 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 11546,72 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що 23 квітня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав йому кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Він своєчасно погашав заборгованість за кредитним договором, але з вересня місяця 2012 року через тяжке матеріальне становище не зміг сплатити банку черговий щомісячний платіж, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Останній платіж за кредитним договором він здійснив у вересні місяці 2012 року, з того часу жодних платежів по погашенню кредитної заборгованості він не здійснював. За таких обставин відповідач заявляє про застосування позовної давності, так як позивач пропустив строк позовної давності за вимогами про повернення кредитної заборгованості. Крім того, відповідач [PERSON] вважає, що в установленому законом порядку між сторонами не укладався кредитний договір. Так, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" в обґрунтування свого позову посилається лише на Умови та правила надання банківських послуг, які відповідачем ніколи не підписувались. Кредитний договір, не укладений у письмовій формі, не створює юридичних наслідків. На підставі викладеного, відповідач [PERSON] вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору від 23 квітня 2008 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 5100 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що між ним та позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не укладався кредитний договір у письмовій формі, обовязковість якої передбачена ст.1055 ЦК України, тому договір не створює юридичних наслідків. Так, укладення договору між сторонами здійснено за принципом укладення договору приєднання, що передбачено ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], складається із заяви позичальника від 15 травня 2008 року (л/с 8), Умов та правил надання банківських послуг (л/c 10-14), Правил користування платіжною карткою (л/с 14) та Тарифів банку по використанню кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (л/с 9). Відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві позичальника виразив свою згоду з тим, що заява разом Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг. В подальшому кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], було поновлено. Новий кредитний договір складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк" від 18 листопада 2011 року (л/с 82), Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом ПАТ КБ "ПриватБанк" від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (л/с 85-108). Відповідач [PERSON] своїм підписом на анкеті-заяві засвідчив свою згоду з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач [PERSON] засвідчив, що він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді, а також розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" www.privatbank.ua. Одночасно відповідач [PERSON] прийняв на себе зобовязання виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк". Таким чином суд робить висновок, що кредитний договір між сторонами був укладений належним чином. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. З виписок по картковому рахунку відповідача (л/с 54-58, 123-132, 143-152) вбачається, що для позичальника [PERSON] встановлювався розмір кредитного ліміту: з 15 травня 2008 року - в сумі 1500 грн., 18 березня 2009 року - в сумі 940 грн., 22 грудня 2009 року - в сумі 1500 грн., 09 червня 2010 року - в сумі 2300 грн., 09 квітня 2011 року - в сумі 2700 грн., 28 травня 2011 року - в сумі 3100 грн., 24 червня 2011 року - в сумі 3700 грн., 29 липня 2011 року - в сумі 4300 грн., 23 серпня 2011 року - в сумі 5100 грн., 17 грудня 2012 року - в сумі 3700 грн., 19 лютого 2013 року - в сумі 3450 грн. З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" (л/с 83) вбачається, що за кредитним договором, укладеним між сторонами, відповідачеві [PERSON] були видані наступні кредитні картки: 23 квітня 2008 року - картка № 4149605375298627 строком дії по квітень місяць 2012 року, 18 листопада 2011 року - картка № 4149437716411515 строком дії по жовтень місяць 2015 року. З виписок по картковому рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що останній отримував кредитні кошти, користувався ними та добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі кредиту відповідачеві [PERSON] Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та правил надання банківських послуг - мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань клієнта, які щомісячно підлягають сплаті клієнтом протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в памятці клієнта, виражений у відсотковому співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Відповідно до Тарифів банку - розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від суми заборгованості. Відповідно до п.1.1.2.5, п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг - у випадку невиконання зобовязань за договором клієнт зобовязаний за вимогою банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Починаючи з вересня місяця 2012 року відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: кредит - в сумі 3445,85 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 5573,61 грн. Зазначений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (л/с 4-7) та виписками по картковому рахунку відповідача (л/с 54-58, 123-132, 143-152). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" застосував до боржника неустойку: пеня за несвоєчасне виконання боргових зобовязань - в сумі 1501,23 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 526,03 грн. Відповідно до п.1.1.7.14 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт зобовязаний сплачувати комісії та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнтів у відповідності до Тарифів. Відповідно до Тарифів банку - за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник сплачує комісію (пеню), розмір якої становить: (базова відсоткова ставка по договору / 30) + 1 % від суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Комісія (пеня) нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам більше ніж на 5 днів та сумі простроченої заборгованості понад 50 грн. Відповідно до п.1.1.5.20, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Суд критично оцінює пояснення позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", висловлені в листі від 13 жовтня 2017 року № 10613 (л/с 81), щодо збільшення строку позовної давності до 50 років. Так, згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг (л/с 98) строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів, витрат банку становить 50 років. Проте, зазначені вище Умови не містять підпису відповідача [PERSON], а у заявах позичальника від 15 травня 2008 року (л/с 8) та від 18 листопада 2011 року (л/с 82) немає домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність письмової угоди сторін про збільшення позовної давності. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 01 липня 2015 року (справа № 6-757цс15) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1926цс15), яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. В судовому засіданні встановлено, що умовами кредитного договору, укладеного 23 квітня 2008 року між сторонами, повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником частинами. Строк дії кредитного договору визначено сторонами як жовтень місяць 2015 року, відповідно до строку дії кредитної картки № 4149437716411515, виданої 18 листопада 2011 року відповідачеві [PERSON] (л/с 83). З розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-7) вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась у відповідача [PERSON] з 28 вересня 2012 року. З листа ПАТ КБ "ПриватБанк" від 26 грудня 2017 року № 27950 (л/с 139) вбачається, що останній добровільний платіж за кредитним договором відповідач [PERSON] здійснив 03 грудня 2012 року в сумі 300 грн. З того часу погашення кредитної заборгованості відбулось тричі: 30 січня 2013 року - в сумі 286,01 грн., 31 січня 2013 року - в сумі 149,78 грн., 12 червня 2014 року - в сумі 256,23 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (л/с 4-7). При цьому, з листа ПАТ КБ "ПриватБанк" від 26 грудня 2017 року № 27950 (л/с 139) вбачається, що вказані погашення були проведені банком самостійно, без згоди позичальника. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що йому нічого не відомо про зазначені банківські операції. Судом тричі направлялись позивачеві ПАТ КБ "ПриватБанк" запити з приводу обізнаності відповідача про останні погашення його кредитної заборгованості (л/с 72, 117, 138), але у наданих позивачем відповідях (л/с 81-109, 121-132, 139 -152) відсутні будь-які відомості про те, що відповідачу було відомо про списання боргу. З виписки по картковому рахунку (л/с 54, 123, 143) вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості, яке відбулось 12 червня 2014 року в сумі 256,23 грн., було проведено банком самостійно, шляхом автоматичного списання коштів з бонусного рахунку відповідача, що також підтверджує пояснення останнього про його необізнаність з приводу такого погашення боргу. За таких обставин суд вважає, що автоматичне списання банком кредитної заборгованості не являється дією, яка б свідчила про визнання відповідачем свого боргу, та не являється підставою для переривання перебігу позовної давності за кредитним договором. Отже, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись з позовом 10 липня 2017 року, пропустив трирічний строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо чергових платежів, несплачених позичальником станом на 10 липня 2014 року, а також пропустив річний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення неустойки станом на 10 липня 2016 року. При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив трирічний строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо чергових платежів по кредиту, несплачених позичальником за період з 28 вересня 2012 року по 09 липня 2014 року в сумі 2596,64 грн. Вимоги, пред'явлені щодо чергових платежів по кредиту в сумі 849,21 грн., несплачених позичальником починаючи з 10 липня 2014 року, підлягають задоволенню. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив трирічний строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо чергових платежів по відсоткам за користування кредитом, не сплачених позичальником за період з 28 вересня 2012 року по 09 липня 2014 року. Для правильного вирішення даної цивільної справи суд здійснює новий розрахунок по нарахуванню відсотків за користування кредитом, виходячи з наданої позивачем інформації, зазначеної у розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-7): -розрахунковий період - 1025 календарних дня за період з 10 липня 2014 року по 30 квітня 2017 року (як в розрахунку банку), -тіло кредиту - 849,21 грн., -розмір відсоткової ставки - 36 % річних, -сума нарахованих відсотків - 858,52 грн. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню в сумі 858,52 грн. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив річний строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання боргових зобовязань за період з 05 лютого 2013 року по 09 липня 2016 року. Для правильного вирішення даної цивільної справи суд здійснює новий розрахунок по нарахуванню пені за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, виходячи з наданої позивачем інформації, зазначеної у розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-7): -розрахунковий період - 10 місяців за період з 10 липня 2016 року по 30 квітня 2017 року (як в розрахунку банку), -тіло кредиту - 849,21 грн., -розмір пені - 1 %, -сума нарахованої пені - 84,90 грн. Таким чином, вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання боргових зобовязань підлягають задоволенню в сумі 84,90 грн. Вимоги позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. підлягають задоволенню. Вимоги позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення процентної складової штрафу підлягають задоволенню в сумі 89,63 грн., із розрахунку: 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (кредит - в сумі 849,21 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 858,52 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобовязань - в сумі 84,90 грн., всього - 1792,63 грн.). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року: кредит - в сумі 849,21 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 858,52 грн., пеню за несвоєчасне виконання боргових зобовязань - в сумі 84,90 грн., штраф (фіксовану частину) - в сумі 500 грн., штраф (процентну складову) - в сумі 89,63 грн., всього - 2382,26 грн. Суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року: кредиту - в сумі 2596,64 грн., відсотків за користування кредитом - в сумі 4715,09 грн., пені за несвоєчасне виконання боргових зобовязань - в сумі 1416,33 грн., штрафу (процентної складової) - в сумі 436,40 грн. - у звязку із спливом позовної давності. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 330,10 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 11546,72 грн., сума сплаченого судового збору - 1600 грн., сума задоволених позовних вимог - 2382,26 грн.).

Outcome: partial