Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Представник позивача просить постановити рішення про стягнення з відповідача 25 368,37 гривень страхового відшкодування, 3 673,08 гривні матеріальної шкоди та 10 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги обґрунтовано тим, що 21.02.2018 року по вулиці Брестській в місті Любомль Волинської області мала місце дорожньо-транспортна пригода. В ній [PERSON], керуючи автомобілем "УАЗ", номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності ПАТ "Волиньобленерго", де останній працює водієм-електромонтером, в порушення п.13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з належним на праві власності позивачу автомобілем "Фольксваген-Пассат", номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Любомльського районного суду від 23.03.2018 року [PERSON] визнано винним в цій дорожньо-транспортній пригоді. Завданий позивачу пошкодженням автомобіля матеріальний збиток за висновком експертного авто-товарознавчого дослідження складає 40 895,07 гривень. За наданими позивачем документами страхова компанія винної сторони ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" збитки відшкодувала частково на суму 15 526,70 гривень, решту 25 386,37 гривень в добровільному порядку не сплачує. Вважає, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, чим порушив право позивача, передбачене укладеним договором страхування і ст.ст.22, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також право як споживача згідно із Законом України "Про захист прав споживачів", оскільки невиплата страхового відшкодування у повному розмірі є істотним недоліком у наданні послуг страхування, за якими в даному випадку він є споживачем. З метою отримання страхового відшкодування і захисту своїх прав вимушено поніс матеріальні затрати, які вважає матеріальною шкодою і складається із: вартості проведеного експертного дослідження в сумі 1 800,00 гривень; вартості відсилання електронних повідомлень і листа, пов'язаних із необхідністю здійснення огляду пошкодженого транспортного засобу, - 400,28 гривень; сплаченого судового збору у попередній справі з позовними вимогами до ПАТ "Волиньобленерго", у якій від позову він відмовився з огляду на зміну судової практики, в розмірі 1 472,80 гривень. У зареєстрованому в канцелярії суду 23.01.2019 року клопотанні представник позивача ці матеріальні затрати назвав судовими витратами. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17.12.2018 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 22.01.2019 року в канцелярії суду зареєстрований відзив представника відповідача. У ньому вважає невірним посилання представника позивача на застосування у спірних правовідносинах Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки за фактичних обставин справи позивач набув статусу потерпілого, а не споживача послуг зі страхування. Рішення про виплату страхового відшкодування, процедура врегулювання страхового випадку, визначення сторін за страховим полісом здійснювались у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до предмету майнових вимог щодо розміру страхового відшкодування є невірним і законодавчо необґрунтованим, у зв'язку із чим просив провадження у справі закрити. Наданому позивачем висновку експертного дослідження №888 висловив недовіру, оскільки у ньому наявні помилки у кінцевих розрахунках матеріального збитку, а калькуляція складена із перебільшеним обсягом з точки зору технічної доцільності таких ремонтних робіт як демонтаж і установлення на автомобілі позивача цілого бампера, оскільки згідно проведеного за участю страхової компанії і довіреної особи позивача огляду транспортного засобу заміні підлягала лише окрема пошкоджена деталь переднього бампера - кріплення, а не бампер в цілому. Вимоги в частині 3 673,08 гривні матеріальної шкоди вважає безпідставними, оскільки страхова компанія не повинна нести відповідальність по судових витратах поза межами цього судового провадження, а проведена позивачем оцінка вартості матеріального збитку і понесені у зв'язку із цим витрати є особистими витратами позивача, які не відносяться до переліку складових страхового відшкодування. 04.02.2019 року в канцелярії суду зареєстрована відповідь представника позивача на відзив, яка подана в межах встановленого судом строку. З посиланням на судову практику представник позивача вказав, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", а наданий висновок експертного дослідження №888 не містить ніяких розбіжностей, відповідає фактичним ушкодженням автомобіля і не може бути визнаний недійсним через відсутність доказів запрошення заінтересованих осіб в огляді транспортного засобу експертом. Вказав, що проведення позивачем власного експертного дослідження визначення вартості матеріального збитку було зумовлене зволіканням відповідача у наданні інформації про розмір страхового відшкодування і самій виплаті, яке було здійснено лише після звернення позивача за захистом своїх прав до суду. 25.02.2019 року в канцелярії суду зареєстроване заперечення представника відповідача на відповідь позивача, яке підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України у зв'язку із його поданням після закінчення встановленого судом десятиденного строку. Як встановлено з даних Інтернет-сайту Укрпошти відповідь на відзив відповідач отримав 05.02.2019 року, тому останнім днем для подання заперечень було 15.02.2019 року. Заперечення відповідачем надіслане засобами поштового зв'язку лише 21.02.2019 року, при цьому клопотання про поновлення строку на його подання не заявлено. Крім цього, примірник заперечення не надіслано третій особі [PERSON], чим не в повній мірі виконано вимоги ч.3 ст.180 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 21 лютого 2018 року о 09:45 годині по вулиці Брестській в місті Любомль Волинської області [PERSON], керуючи автомобілем "УАЗ", номерний знак [NUMBER], при виконанні маневру розвороту в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Любомльського районного суду від 23.03.2018 року винуватим у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] і повідомлення ПрАТ "Волиньобленерго" від 31.07.2018 року власником автомобіля "УАЗ", номерний знак [NUMBER], є ПрАТ "Волиньобленерго", з яким винуватець ДТП [PERSON] перебуває у трудових відносинах. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ПрАТ "Волиньобленерго" була застрахована у ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] від 20.01.2017 року, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 гривень, франшиза - 500,00 гривень. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "УАЗ", номерний знак [NUMBER]. Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], є позивач [PERSON] У момент ДТП цим автомобілем на підставі довіреності від 10.10.2017 року керував [PERSON] 23.02.2018 року [PERSON] подав ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди. У ньому вказав, що внаслідок ДТП в автомобілі потерпілої сторони пошкоджені: передня ліва фара, передній бампер з лівої сторони, передні ліві ходові вогні, хромовані деталі на передньому бампері зліва, протитуманна ліва фара. Достовірність цієї підтвердив власноручним підписом. Цього ж дня [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак без визначення її розміру. 26.02.2018 року аварійним комісаром за участю [PERSON], проведено огляд автомобіля "Фольксваген", номерний знак [NUMBER]. Оглядом встановлено, що для відновлення автомобіля необхідно замінити пошкоджені деталі, що не підлягають відновленню: ліва передня фара, ліва передня протитуманна фара з денними габаритними вогнями, пластикова декоративна накладка з лівої сторони переднього бампера (хромована), кріплення переднього бампера з лівої сторони. Також зауважено, що в ході подальшого дефектного та фактичного ремонту можуть бути виявлені приховані пошкодження в зоні удару. Результати огляду зафіксовані в акті огляду транспортного засобу, який [PERSON] підписаний без будь-яких зауважень. Довідкою поліцейського СРПП № 4 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області стверджено, що внаслідок ДТП 21.02.2018 року автомобіль "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження: передньої лівої фари, переднього бампера з лівої сторони, декоративних хромованих деталей на передньому бампері з лівої сторони, переднього лівого ліхтаря денного світла на передньому бампері. Згідно із звітом №3223 з оцінки транспортного засобу від 26.02.2018 року, складеного аварійним комісаром на виконання укладеного між ФОП [PERSON] та ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" договору згідно заяви останньої про виконання авто-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], складає 22 163,36 гривень, вартість завданого його власнику матеріального збитку внаслідок пошкодження при ДТП - 16 026,74 гривень. На замовлення [PERSON] 20.04.2018 року був проведений огляд автомобіля "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], експертом [PERSON] Для участі у цьому огляді електронними повідомленнями експертом запрошувались представник ПАТ "Волиньобленерго" і [PERSON], які вони отримали 19.04.2018 року, проте на огляд не прибули. Проведеним у присутності [PERSON] оглядом встановлено, що в автомобілі підлягають заміні наступні деталі: бампер передній, гратка повітропроводу передня ліва, кріплення зовнішнє ліве переднього бамперу, ліва направляюча переднього бамперу, фара ліва в зборі, протитуманна ліва фара. Відповідно до складеного висновку експертного дослідження №888 від 23.04.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 37 758,06 гривень, матеріальний збиток - 40 895,07 гривень. За проведення цього експертного дослідження позивачем сплачено 1800,00 гривень. 15.06.2018 року у ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" зареєстрована заява [PERSON] про виплату страхового відшкодування в сумі 39 558,06 гривень, з яких: 37 758,06 гривень - на ремонт автомобіля, 1 800,00 гривень - витрати на експерта. 23.08.2018 року відповідачем на підставі звіту № 3223 від 26.02.2018 року складено страховий акт № 405-776/18, відповідно до якого розмір завданого пошкодженням автомобіля "Фольксваген", номерний знак [NUMBER], матеріального збитку визначено у 16026,74 гривень; за мінусом франшизи (500,00 гривень) до виплати підлягає 15 526,74 гривень страхового відшкодування. Згідно із випискою АТ КБ "Приватбанк" зазначена сума страхового відшкодування 23.08.2018 року була зарахована на картковий рахунок [PERSON] Також встановлено, що позивач [PERSON] як власник пошкодженого автомобіля через свого представника в липні 2018 року звертався в Любомльський районний суд з позовом до ПАТ "Волиньобленерго" (треті особи - [PERSON], ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП") про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених в результаті ДТП. Ухвалою суду від 27.09.2018 року провадження у цій справі закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв'язку із відмовою представника позивача від позову. Отже, підставою для звернення позивача в суд з даним позовом фактично є незгода з визначеною відповідачем сумою страхового відшкодування. У зв'язку з цим він просить стягнути різницю між виплаченим відповідачем страховим відшкодуванням і сумою заподіяного йому матеріального збитку згідно проведеного на його замовлення експертного дослідження, а також понесені через це додаткові витрати на проведення цього експертного дослідження, організації її проведення, звернення до суду з позовами. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Згідно із ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно із п.34.2. ст.34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із п.34.3 ст.34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п.34.4. ст.34 Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. Відповідно до п.36.2. ст.34 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Дослідженими у справі доказами встановлено, що відповідач виконав свої зобов'язання за наведеними вимогами закону, забезпечивши у встановленому порядку і у встановлений строк проведення огляду (щодо якого претензії чи зауваження не надходили), підготовку відповідного звіту оцінки транспортного засобу і виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхового полісу та положень чинного законодавства. Відповідно до наведених у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем або особою, яка відповідно до закону, зобов'язана відшкодувати шкоду. Отже, обов'язок доведення розміру заподіяної шкоди у спірних правовідносинах покладений на позивача як потерпілу сторону. В обґрунтування заявленої шкоди позивач посилається на проведений експертом на його замовлення огляд автомобіля і складений висновок експертного дослідження № 888 від 23.04.2018 року. Проте суд не приймає даний висновок в якості достовірного і достатнього доказу з огляду на таке. Під час проведення 26.02.2018 року аварійним комісаром огляду автомобіля позивача було зафіксовано пошкодження наступних деталей: лівої передньої фари, лівої передньої протитуманної фари з денними габаритними вогнями, пластикової декоративної накладки з лівої сторони переднього бампера (хромованої), кріплення переднього бампера з лівої сторони. Із цим переліком пошкоджень погодилась довірена особа позивача [PERSON], підписавши акт огляду транспортного засобу без будь-яких зауважень і претензій, тим самим підтвердивши правильність, повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. При цьому, [PERSON] не клопотав про залучення до участі в огляді аварійного комісара чи експерта з його сторони. Виявлені пошкодження погоджено відновити шляхом заміни цих деталей, оскільки вони не підлягають відновленню, про що, як зазначалось вище, довірена особа позивача зауважень не висувала. Виходячи із цих пошкоджень, було складено відповідну калькуляцію, до якої включено вартість наступних запасних частин: лівої гратки повітропроводу, зовнішнього лівого кріплення переднього бамперу, лівої направляючої переднього бамперу, лівої фари в зборі, протитуманної лівої фари. На підставі акту огляду та проведеної калькуляції аварійним комісаром було складено звіт № 3223 з оцінки транспортного засобу. Під час проведення огляду транспортного засобу 20.04.2018 року по заяві довіреної особи позивача експертом були встановлені наступні пошкодження деталей автомобіля, які підлягають заміні, а саме: бампер передній, передня ліва гратка повітропроводу, зовнішнє ліве кріплення переднього бамперу, ліва направляюча переднього бамперу, ліва фара в зборі, протитуманна ліва фара. Із проведеної на підставі цього огляду калькуляції ремонту вбачається, що до неї включені аналогічні запасні частини, що й в калькуляції проведеної по заяві страхової компанії, а також включений передній ґрунтований бампер вартістю 18 038,69 гривень. Із наведеного слідує, що спір фактично зводиться до необхідності заміни бампера у пошкодженому автомобілі. Визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ здійснюється у відповідності до затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика). Згідно із п.1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Пунктами 2.3., 2.4 Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.5.3. Методики рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту). Виходячи із аналізу наведених положень, відновлювальний ремонт передбачає, насамперед, відновлення пошкоджених частин КТЗ. Пошкоджені деталі при відновлювальному ремонті можуть бути замінені на нові лише у випадках, передбачених п. 8.5.3. Відповідно до п/п. н) п.4.4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначаються, зокрема відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів. У висновку експертного дослідження № 888 від 23.04.2018 року зазначено, що під час огляду на досліджуваному автомобілі були виявлені: 1)облицювання переднього бамперу - розламане кріплення з лівої сторони, наявні тріщини - потребує заміни; 2)ліве зовнішнє кріплення переднього бамперу - розламане - потребує заміни; 3)ліва направляюча переднього бамперу - розламана - потребує заміни; 4)ліва гратка повітропроводу переднього бамперу - розламана - потребує заміни; 5)ліва фара - розбита - потребує заміни; 6)ліва протитуманна фара - розламані кріплення - потребує заміни. Із тексту наведених експертом пошкоджень автомобіля і способів їх відновлення у першій позиції вбачаються підстави для висновку, що відновленню шляхом заміни підлягає не сам бампер, а його облицювання у зв'язку із наявними тріщинами. Адже облицювання - це покриття поверхні, яким в даному випадку є бампер, іншим матеріалом. Вказівки про характер пошкоджень самого бампера як складової запчастини автомобіля (розламаний, поколотий тощо) ні висновок, ні акт огляду не містять. Отже, в порушення вказаних вище положень Методики висновок експертного дослідження № 888 не містить належного обґрунтування такого способу усунення пошкодження переднього бампера автомобіля як його заміна на новий, як і висновку про неможливість відновлення бампера відповідно до технічних вимог або економічну недоцільність його відновлення (ремонту). Окрім цього суд зважує і на те, що під час огляду 26.02.2018 року аварійний комісар і довірена особа позивача дійшли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, який передбачав не заміну бамперу, а заміну його окремих деталей. В акті зауважувалось, що в ході подальшого дефектного та фактичного ремонту можуть бути виявлені приховані пошкодження в зоні удару. Проте доказів виявлення інших пошкоджень у відповідності до п.36.2. ст.34 Закону № 1961-IV позивач не надав. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів розмір відшкодування заподіяної йому шкоди внаслідок пошкодження автомобіля і необхідності заміни бампера, а відтак - не довів і неправильність визначення розміру страхового відшкодування страховою компанією. Таким чином, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування, а також витрат на проведення експертного дослідження, які є похідними вимогами, слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення 1 472,80 гривень сплаченого судового збору в іншій цивільній справі до ПАТ "Волиньобленерго" не є заподіяною відповідачем шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України і не є витратами, пов'язаними з розглядом даної справи, згідно із положеннями ст.133 ЦПК України. Тому в цій частині позовні вимоги до задоволення також не підлягають. Посилання позивача у позовній заяві на те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки діяльність відповідача як страховика підпадає під визначення послуги та виконавця відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону, також не заслуговують на увагу з огляду на таке. Предметом спірних правовідносин є розмір страхового відшкодування у зв'язку із заподіянням майнової шкоди, тобто майновий спір. Тому застосуванню підлягають спеціальні закони, зокрема, Закони України "Про страхування" і "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У преамбулі Закону України "Про захист прав споживачів" зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів"). Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У статті 1 цього Закону визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей Закон направлений на захист життя, здоров'я та майна третіх осіб. Позивач в даному випадку не є споживачем послуг, які надає ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП", так як з цим відповідачем такого договору він не укладав. Згідно страхового полісу у відповідача застрахована цивільно-правова відповідальність третьої особи ПрАТ "Волиньобленерго", тому послуги страхування надаються саме цій особі, а позивачу страховиком може бути лише відшкодована шкода замість страхувальника ПрАТ "Волиньобленерго". Отже, правовідносини, що склалися між сторонами у даному спорі, не підпадають під предмет регулювання Закону України "Про захист прав споживачів". Даний Закон може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування, тощо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року по справі №355/1411/16-ц. Зі змісту позовної заяви не вбачається, що позивач прямо вказує на порушення зазначених вище норм. Обґрунтування позивача в цій частині зводяться виключно до виплаченого розміру страхового відшкодування. Проте незастосування у спірних правовідносинах Закону України "Про захист прав споживачів" не вливає на підсудність справи Любомльському районному суду в силу ч.6 ст.28 ЦПК України. Викладена у відзиві вимоги відповідача про закриття провадження у справі не має процесуального обґрунтування, оскільки заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує не лише Законом України "Про захист прав споживачів", а спеціальним Законом № 1961-IV, які регулюють спірні правовідносини. Тому з огляду на вказані положення чинного законодавства і фактичні обставин справи суд вирішує справу по суті спору і відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю. У зв'язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивачем не було сплачено судовий збір, а спірні правовідносини не підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів", з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмірі.

Outcome: dismissed