Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

02.06.2021 року позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4099, виданий 23.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 42570,00 грн., а також просить повернути сплачений судовий збір та витрат на правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.05.2021 року державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65596421 з примусового виконання виконавчого напису №4099 та постанову про арешт коштів боржника. З цього часу позивач дізналася про вчинення щодо неї виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису. Виконавчий напис було вчинено за кредитним договором №005-13531-200213, укладеним 20.02.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» з позивачкою, згідно з яким вона отримала кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 30000,00 грн. зі строком дії кредитної лінії 364 календарних днів. Останній черговий платіж повинен був бути здійснений не пізніше 20.02.2014 року. після закінчення строку кредитування, кредитор мав право вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування, однак нотаріус вчинив виконавчий напис 23.07.2020 року, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 7 років. Виконавчий напис було вчинено поза межами трьохрічного строку, оскільки у спірному виконавчому написі зазначено, що він вчинений за період з 08.02.2018 року по 23.07.2020 року включно. Крім того, відповідачем не представлено документів, які б свідчили про безспірність заборгованості. Приватний нотаріус повинен був перевірити чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Крім того, пункт Постанови КМУ, на підставі якого вчинено виконавчий напис було скасовано рішенням суду. Договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а тому є підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 08.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08.06.2021 року вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 23.07.2020\~року зареєстрованого в реєстрі за № 4099, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованості в розмірі 42 570,00 грн. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила задоволити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак подав заяву про визнання позовних вимог. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в судове заідання не з`явилися, хоч а були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4099, про звернення стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТзоВ «Фінпром Маркет», якому ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому в чвою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №195/К від 09.02.20218 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №005-13531-200213 від 20.02.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Грошові кошти стягуються з [PERSON] за період з 08.02.2018 року по 23.07.2020 року у розмірі 29920,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12600,00 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума - 42570,00 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису, Державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабрею О.Б. 28.05.2021 року відкрито виконавче провадження №66411533. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 662 від 26.11.2014, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Тобто, виконавчий напис 23.07.2020 року вчинено нотаріусом на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Окрім того, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень та безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, відповідач подав заяву про визнання позовних вимог. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що у нотаріуса не було належних підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості для задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», а тому позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат, представник позивача надала суду копію ордеру адвоката від 11.03.2021 року про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] за №1064332, договір про надання правової допомоги від 11.03.2021 року, укладений з [PERSON] , акт №17/1 виконаних робіт від 31.05.2021 року, у якому наведені найменування послуг, які виконані адвокатом під час розгляду справи, вартість яких складає 2942,00 грн. Покликання представника відповідача на залишення без задоволення вимог про стягнення судових витрат є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Як вбачається з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 908,00 грн. за вимогу немайнового характеру та в сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи, що в даному випадку відповідач визнав позов, про що подав окрему письмову заяву, а тому суд вирішує питання про судові витрати - судовий збір у відповідності до вказаного положення закону та повернути позивачу 50 % сплаченого судового з державного бюджету. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, за відсутністю клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, відповідні заходи вжиті судом у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, скасуванню не підлягають та продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набранням даним рішенням законної сили.

Outcome: approved