Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

23 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що за виконавчим написом за №3543 від 04.09.2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною (Гамзатова) Аліною Анатоліївною, із [PERSON] , як боржника, стягується на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»заборгованість у розмірі 27850,60 грн. на підставі кредитного договору №015-02990-151112 від 15.11.2012 року укладеного з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Постановою приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 13.09.2019 року відкрито виконавче провадження за №60053481. Стверджує, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує із вказаних підстав, просить суд позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав суду письмові пояснення, просив суд відмовити в задоволені позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 04.09.2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною (Гамзатова) Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 3543), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №015-02990-151112 від 15.11.2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», правонаступником якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 09.02.2018, за період з 09.02.2018 року по 14.08.2019 року у розмірі 27350,60 грн., в т.ч. прострочена заборгованість - 15000,64 грн., прострочена заборгованість по сплаті відсотків 12349,96 грн., а також 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 13 вересня 2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60053481 (а.с. 9). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 88 Закону України "Про нотаріат" говориться, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, в оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір №015-02990-151112 від 15.11.2012 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором. Протилежного суду не доведено та під час розгляду справи не здобуто. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржини (Гамзатова) Аліни Анатоліївни від 04.09.2019 року, реєстраційний номер 3543, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №015-02990-151112 від 15.11.2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», правонаступником якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 09.02.2018, за період з 09.02.2018 року по 14.08.2019 року у розмірі 27350,60 грн., в т.ч. прострочена заборгованість - 15000,64 грн., прострочена заборгованість по сплаті відсотків 12349,96 грн., а також 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved