Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У січні 2017 р. заявник - Київський міський протитуберкульозний диспансер № 1 звернувся до суду із даною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] [INFO] хворий на туберкульоз та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Заявник зазначає, що заінтересовану особу - [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте останній відмовляється від його проходження. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] [INFO] до Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1 на 3 міс., починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судовому засіданні представник заявника не з'явився. У відповідності до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, останній становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"). З матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа [PERSON] хворий на МРТБ (08.12.2015 р.), SII правої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф+, K+, рез. 1 (HRSЕ), рез.2+, кат. 4, ког. 4 (2015) та перебуває на обліку в Київському міському протитуберкульозному диспансері № 1 з грудня 2015 р. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, тому підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу/ За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1, примусово госпіталізувати [PERSON] 1970 р.н. до Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1 на строк, необхідний для лікування - 3 міс., починаючи з дня фактичної госпіталізації. У відповідності до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст. 1, 11, 20, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз",

Outcome: approved