Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство «ІСРЗ» звернулось із позовом до Редакції газети «Альтернатива. орг» в особі засновника [PERSON] та [PERSON] про захист ділової репутації, стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків, завданих внаслідок поширення недостовірної інформації. Свої позовні вимоги ПрАТ «ІСРЗ» обґрунтовувало тим, що на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» за посиланням [INFO] була опублікована стаття за авторством [PERSON] назвою «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…». Також дана стаття була опублікована [INFO] на сторінці газети «Альтернатива.орг» у соціальній мережі «Фейсбук» за посиланням [INFO] Як зазначив Позивач, згідно цього матеріалу, його автор журналіст [PERSON] (який є засновником газети та її головним редактором) стверджувавщодо наявності відкритого кримінального провадження за фактами розтрати майна під час приватизаційного процесу колишнього Державного підприємства «ІСРЗ» та щодо вчинення посадовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та іншими особами на користь ПрАТ «ІСРЗ» протиправних дій, які містять склад правопорушень. Вважаючи таку інформацію недостовірною, Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства «ІСРЗ», інформацію, що була опублікована 04.08.2020 року Редакцією газети «Альтернатива.орг» в статті під назвою «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», зобов`язати Відповідачів спростувати недостовірну інформацію відносно Приватного акціонерного товариства «ІСРЗ», поширену у статті під назвою «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», у спосіб, ідентичний способу її поширення, а також стягнути з Редакції газети «Альтернатива.орг» в особі її засновника [PERSON] моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень та суму збитків, завданих внаслідок поширення недостовірної інформації, у сумі 1 650 000 (один мільйон шістсот п`ятдесят тисяч) гривень. Представник ПрАТ «ІСРЗ» у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги ним не визнано, оскільки вважає, що викладене у статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» є лише оціночними судженнями самого автора, а тому не порушує права ПрАТ «ІСРЗ». Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Предметом спору у цій справі є вимога ПрАТ «ІСРЗ» про визнання недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства «ІСРЗ», інформації, зміст якої наведено у позовній заяві, поширеної Редакцією газети «Альтернатива.орг» [INFO] в статті під назвою «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» на веб-сторінці газети та у соціальній мережі «Фейсбук», та зобов`язанняРедакції газети «Альтернатива.орг» в особі її засновника [PERSON] [PERSON] як автора поширеної недостовірної інформації, спростувати недостовірну інформацію у спосіб, ідентичний способу її поширення,а саме, у 3-денний строк з дня набрання рішення суду законної сили під заголовком «Спростування», тим же шрифтом, на тому ж місці шпальти (веб-сторінки), де містилася стаття, опублікувати вступну та резолютивну частину судового рішення та текст спростування, який вказаний у позовній заяві. На підтвердження позовних вимог ПрАТ «ІСРЗ`надало роздруковані скріншоти опублікованої статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» від 04.08.2020 року на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» https://alternatyva.org/ та на веб-сторінцігазети у соціальній мережі «Фейсбук» https://www.facebook.com/alternatyva.newspaper з коментарямичитачів (інтернет-користувачів) до статті. Вказані матеріали, на думку Позивача, підтверджують факт поширення неправдивих і таких, що шкодять діловій репутації Позивача, відомостей. За результатом наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серії ОД № 1919-790Р від 22.06.2018 року,«Альтернатива.орг» є місцевою газетою, засновником якої є фізична особа [PERSON] . [INFO] на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» за посиланням [INFO] за авторством [PERSON] розміщена стаття під назвою «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» наступного змісту: «Журналістським розслідування встановлено, що слідчими органами Національної поліції за процесуальним керівництвом прокуратури Одеської області розслідується кримінальне провадження, внесене 06.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016160000000562 по факту розтрати майна державного підприємства «Іллічівський судноремонтний завод» (далі ДП «ІСРЗ») службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Так, службові особи регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі РВ ФДМУ) та ТОВ «ІСРЗ», а саме [PERSON] та [PERSON] , зловживаючи службовим становищем, за участі громадянина Греції [PERSON] , з порушенням приватизаційного законодавства, здійснили відчуження цілісного майнового комплексу ДП «ІСРЗ» на користь підконтрольного їм приватного акціонерного товариства, власниками якого є афілійовані до них офшорні компанії, що призвело до завдавання збитків державі на суму понад 260 млн грн. Встановлено, що 27.09.2002 року на базі державного майна ремонтного заводу у м. Іллічівськ створено ДП «ІСРЗ». Директором було призначено [PERSON] . Надалі, 05.09.2003 року між РВ ФДМУ та ТОВ «ВЕРФ» (підконтрольне [PERSON] та громадянину Греції [PERSON] , уродженцю Республіки Білорусь, якій змінив прізвище з [PERSON] ), укладено договір оренди №687 цілісного майнового комплексу ДП «ІСРЗ» (загальна вартість 71,6 млн грн., орган управління Міністерство транспорту та зв`язку України). Підсумок: засновники ТОВ «Верф»: ТОВ «Людмила 2003» (ЄДРПОУ 32400632), ТОВ «Інтер-агро» (ЄДРПОУ 31165007), Дочірнє підприємство «Каскад» (ЄДРПОУ 32145662), ТОВ «Компанія «Драккар» (ЄДРПОУ 32045063). Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14.04.2004 №330 ДП «ІСРЗ» ліквідовано, шляхом реорганізації через приєднання до орендаря ТОВ «ВЕРФ». 23.04.2004 року службові особи орендаря змінюють назву товариства на співзвучну державному підприємству ТОВ «Іллічівський судноремонтний завод», власниками якого фактично були [PERSON] та [PERSON] . Підсумок: після зміни назви товариства до статутного фонду орендаря введено засновників: дочірнє підприємство рекламна агенція «РА» (ЄДРПОУ 32751986), дочірнє підприємство «ЯРД» (ЄДРПОУ 32790098), обслуговуючий кооператив «СУДНОРЕМОНТНИК» (ЄДРПОУ 32682111). Починаючи з 11.05.2007 року єдиним засновником ТОВ «ІСРЗ» стала офшорна компанія «АЛДІСТРО ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» (Кіпр, м. Лімасол, вул. ТекласЛісіоті, 35, ІглСтарХаус), номінальними власниками якої є громадяни Кіпру відповідно до укладених з [PERSON] трастових угод. 10.10.2007 року службовими особами РВ ФДМУ, з порушенням положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна України», на виконання Інвестиційної програми з реконструкції Іллічівського судноремонтного заводу та спорудження контейнерного термінала (погоджено 23.07.2007 з Міністерством транспорту та зв`язку України та ФДМУ), протиправно виведено в окремий договір оренди державне індивідуально-визначене нерухоме майно заводу (300 інвентарних об`єктів), вартість якого згідно з незалежною експертною оцінкою ТОВ «Агентство оцінки нерухомості та бізнесу» становила 87,897 млн грн. Надалі, 26.12.2007 року між РВ ФДМУ та ТОВ «ІСРЗ» укладено договори купівлі-продажу вказаних інвентарних об`єктів малої приватизації шляхом викупу за 119 млнгрн (у тому числі дитячий оздоровчий табір « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] та база відпочинку «РАДУЖНИЙ»). Підсумок : Наказом ФДМУ від 28.11.2007 року №1869 виділено групу інвентарних об`єктів (300 одиниць) із цілісного майнового комплексу, та включено їх до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем ТОВ «ІСРЗ». На виконання вказаного наказу, РВ ФДМУ прийнято рішення про приватизацію вищезазначених об`єктів (наказ від 29.11.2007 року №997). Слід зазначити, що вказана Інвестиційна програма не була виконана, що свідчить про використання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протиправної схеми з відчуження на власну користь державного майна заводу. Разом з тим, згідно з положеннями вказаних договорів купівлі-продажу об`єктів малої приватизації, у разі невиконання умов договорів покупець (ТОВ «ІСРЗ») повинен сплатити на користь продавця (Держава) відповідні штрафні санкції, які складають суму понад 12 млнгрн на 2007 рік. Положення Інвестиційної програми та вказаних договорів купівлі-продажу дають державі право ініціювати процес визнання їх недійсними та повернути майнові об`єкти до державної власності, при цьому отримати надходження до державного бюджету в особливо великих розмірах у вигляді штрафних санкцій. Також, встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.12.2011 року №950 «Про надання окремих адресів часткам майна, які належать Державі в особі РВ ФДМУ і ТОВ «І.К.К.», та видачу ТОВ «І.К.К.» свідоцтва про право власності на будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] », змінено юридичну адресу розташування державної 4-х-поверхової адміністративно-виробничої будівлі (для докового виробництва, літ. 2Ф) на адресу: [ADDRESS] , яка надалі ввійшла до статутного капіталу ТОВ «ІСРЗ», як частина майна орендаря, чим збільшила розмір його частки в акціонерному товаристві, та відповідно зменшила розмір державної. 27.08.2012 року РВ ФДМУ видано наказ №1209 про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «ІСРЗ». 29.11.2013 року РВ ФДМУ видано наказ №1872 «Про затвердження Акту оцінки майна ДП «ІСРЗ». 09.12.2013 року РВ ФДМУ видано наказ №1940 «Про затвердження Плану приватизації ДП «ІСРЗ» та визначено спосіб приватизації продаж належних державі акцій акціонерного товариства, заснованого РВ ФДМУ та орендарем (ч.1 ст.17 Закону України «Про приватизацію державного майна»). 19.12.2013 року на підставі протоколу №12/13 загальних зборів учасників ТОВ «ІСРЗ» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про припинення ТОВ «ІСРЗ» шляхом перетворення в ПрАТ «ІСРЗ». Того ж дня, рішенням засновників акціонерного товариства, а саме: РВ ФДМУ та ТОВ «ІСРЗ», в особі компанії «АлдістроХолдінгЛімітед», підписано документи про створення ПрАТ «ІСРЗ»: засновницький договір; протокол №1 установчих зборів; статут; акт про передання державного майна та майна орендаря до статутного капіталу ПрАТ «ІСРЗ». 20.12.2013 року РВ ФДМУ видано наказ №1998 «Про утворення ПрАТ «ІСРЗ», яким передбачено створення на базі державного майна та майна орендаря ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод». 21.03.2014 протоколом установчих зборів засновників ПрАТ «ІСРЗ», а саме РВ ФДМУ та компанія «АлдістроХолдінгЛімітед», в особі представників [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , керівник юридичної фірми «Імператор», довірена особа [PERSON] ) та [PERSON] , у присутності голови комісії з припинення (перетворення) орендаря ТОВ «ІСРЗ» [PERSON] , який також був вибраний секретарем установчих зборів, вирішили утворити ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод» шляхом перетворення ТОВ «ІСРЗ» на підставі наказу ФДМУ від 27.01.2012 року №142 (зі змінами, внесеними наказом ФДМУ від 14.06.2012 року №2949). Разом з тим, у порушення ч.2 Порядку утворення акціонерного товариства в процесі приватизації, випуску та розміщення акцій такого товариства, затвердженого постановою КМУ від 11.09.1996 року №1099, з боку орендаря засновником утвореного товариства виступила кіпрська компанія «АлдістроХолдінгЛімітед», а не господарське товариство (визначення якого є в Законі України «Про господарські товариства» та главі 9 Господарського кодексу України). Проте, того ж дня РВ ФДМУ видано наказ №362 від 21.03.2014 року «Про внесення змін» та затверджено статут ПрАТ «ІСРЗ». На підставі акту оцінки майна єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП «ІСРЗ» формування статутного капіталу утвореного ПрАТ «ІСРЗ» було здійснено на наступних умовах: частка держави формується шляхом передачі державного єдиного майнового комплексу заводу вартістю 100,085 млнгрн, що становить 21,86% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», а приватна частка формується за рахунок майна ТОВ «ІСРЗ» вартістю 357,684 млнгрн, що становить 78,14% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», які належать компанії «АлдістроХолдінгЛімітед». Підсумок: оцінка вартості державного майна, що увійшло до статутного капіталу ПрАТ «ІСРЗ» здійснювалось Міжнародною консалтинговою компанією «Оцінка». Правильність ведення бухгалтерського обліку та підтвердження вартості майнового комплексу перевірена аудиторським висновком ТОВ «Фірма «Трансаудит». Разом з тим, вказані дії суперечать вимогам ч.7 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» створення господарських організацій на базі об`єктів державної власності здійснюється за умови, що розмір корпоративних прав держави перевищуватиме 50 відсотків їх статутного капіталу. Підсумок: в другому абзаці ч.7 ст.11 Закону зазначено, що вказане обмеження не поширюються на випадки перетворення орендних підприємств у господарські товариства відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного майна». Разом з тим, згідно з положенням ст.115 Господарського кодексу України ТОВ «ІСРЗ» не є орендним підприємством, оскільки юридична особа, не утворена членами трудового колективу державного підприємства «ІСРЗ», єдиний майновий комплекс якого й був об`єктом оренди. За наявними даними, численні порушення положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна» від 10.12.2003 року №1891, призвели до заниження експертної оцінки вартості державного єдиного майнового комплексу, в наслідок чого Державі, як власнику майна, завдано збитків на суму понад 130 млн грн. Підсумок: Реєстраційна служба Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області винесла три повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації перетворення ТОВ «ІСРЗ» в ПрАТ «ІСРЗ» та три повідомлення про залишення документів без розгляду. Разом з тим, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 року по справі №815/1770/14 зобов`язано Реєстраційну службу Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області здійснити державну реєстрацію припинення шляхом перетворення ТОВ «ІСРЗ» в ПрАТ «ІСРЗ». Крім того, 07.05.2014 року між РВ ФДМУ та ПАТ «ІСРЗ» на 49 років укладено та нотаріально посвідчено (нотаріус Калінюк Г.О.) договори оренди причалів разом з невід`ємним обладнанням, мережами та спорудами. Розмір орендної плати за використання вказаних причалів був визначений на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Постанови КМУ «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» від 04.10.1995 №786. Підсумок: Міністерство інфраструктури України, згідно з положенням ч.5 ст.25 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012, надало згоду на укладання з ТОВ «ІСРЗ» договорів оренди причалів, які не підлягають приватизації листом від 15.08.2013 року №9321/16/10-13. Разом з тим, за наявними даними, оцінка причалів проводилась з грубим порушенням положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанов КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», що призвело до заниження їх вартості. В наслідок чого, щомісяця державний бюджет недоотримує понад 145 тис грн. Крім того, встановлено, що 10.03.2015 року з метою подальшого протиправного відчуження причалів, службові особи ПрАТ «ІСРЗ» здійснили виділення нового акціонерного товариства ПрАТ «ГТС ПЗ», яке стало повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «ІСРЗ» за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, а саме причалів №№ 13,14,15,16. У подальшому, договори оренди були переукладені з РВ ФДМУ. Також, повну назву підприємства з ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод» змінено на ПрАТ «ІСРЗ» та адресу у зв`язку зі зміною назви міста Іллічівськ на Чорноморськ. Встановлено, що 14.01.2015 року ФДМУ на Українській міжбанківській валютній біржі продано 21,86% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ» за 100,05 млн грн. Власником пакету акцій стала афілійована до [PERSON] та [PERSON] кіпрська компанія «ВейселлХолдінгсЛімітед». Підсумок: ст.21 Закону України «Про приватизацію державного майна», зазначає, що покупці нерезиденти України набувають у власність державне майно в процесі приватизації з оплатою його ціни у національній валюті або у вільно конвертованій валюті, якщо зазначене передбачено умовами продажу, на загальних підставах з поданням відомостей про джерела надходження коштів. Разом з тим, за наявними даними, оцінку державного пакета акцій ПрАТ «ІСРЗ» проведено з порушеннями положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», внаслідок чого державі нанесено збитків на суму понад 60 млн грн. На даний час статутний капітал товариства становить 457,768 млнгрн, який розподілений між 46 акціонерами. Тобто враховуючи вищевикладене службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» порушено вимог законодавства України: 1. [PERSON] та [PERSON] використано протиправну схему по легалізації на території України доходів, одержаних злочинним шляхом від протиправної діяльності (у тому числі розкрадання державного майна «ІСРЗ»). Так, 08.04.2008 року між голландською компанією «АРМ Terminals B.V.», яка є структурним підрозділом транснаціональної промислової групи «А.П. Моллер-Маерск Груп», та кіпрською компанією «EventPlanningsoftwareLtd.» укладено договір займу на суму 19,5 млн $ США строком повернення до 31.12.2008 року. Поручителями виступили [PERSON] та [PERSON] . За договором займу кіпрська компанія надає у користування голландській компанії земельну ділянку площею 77 га, на якій розташований Іллічівський судноремонтний завод та на якій заплановано будівництво нового контейнерного терміналу. Одержувачем грошових коштів було визначено ТОВ «Іллічівська контейнерна компанія» із зазначенням призначення платежу кошти на формування уставного капіталу ТОВ «ІКК». Факт надання грошових коштів підтверджується копією банківської виписки від 21.04.2008 року. Проте, умови вказаного договору займу компанією «EventPlanningsoftwareLtd.» виконано не було. Надалі, 03.03.2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №2-1269/10 прийнято рішення про відмову у позові «АРМ Terminals B.V.» щодо стягнення заборгованості на загальну суму 22,5 млн $ США за вказаною кредитною угодою. 2. Керівництво ПрАТ «ІСРЗ» порушуючи положення Закону України №5114 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення кінцевих вигодоодержувачів юридичних осіб та публічних діячів» в частині, що зобов`язує підприємства всіх форм власності розкривати кінцевих бенефіціарів. Таким чином, ПрАТ «ІСРЗ» умисно приховує кінцевих вигодоодержувачів та використовує протиправну схему трастового договору з кіпрськими номіналами (громадяни Кіпру), що значяться в українських реєстрах як кінцеві бенефіціари. Далі дії керівництва ПрАТ «ІСРЗ» мають ознаки вчинення злочину, передбаченого ст.205-1 КК України «умисне подання документів, які містять свідомо неправдиві відомості, державному реєстратору» (приховування кінцевих вигодо одержувачів). Данні про фактичну власність акцій знаходяться в трастових угодах з громадянами Кіпру та в базах банків, у яких відкриті їх поточні рахунки. 3. Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про морські порти України» та Наказу Міністерства інфраструктури України «Про портові збори» від 27.05.2013 року №316, використовує отримані від судновласників грошові кошти у вигляді причального та канального зборів не за цільовим призначенням та частину з них привласнює. Встановлено, що у 2012 році кошти, які надходили до бюджету від ТОВ «ІСРЗ» у вигляді причальних зборів, використовувались на ремонтні роботи об`єктів, які належали орендарю, в результаті чого вартість його активів зростала, що у подальшому призвело до збільшення приватної частки орендаря під час утворення ПрАТ «ІСРЗ». 4. Керівництвом ТОВ «ІСРЗ» використано протиправну схему по ухиленню від сплати до бюджету у повному обсязі земельного податку та орендної плати шляхом заниження нормативної грошової оцінки земельних ділянок загальною площею 87,7 га, у тому числі 31,7479 га кадастрові номери: 5110800000:03:002:0036; 5110800000:03:001:0260; 5110800000:03:001:0259; 5110800000:03:001:0157; 5110800000:04:006:0016. Так, згідно з розрахунком відділу Держкомзему у місті Іллічівськ Одеської області вартість вказаних земельних ділянок становила 279735197 грн, проте керівництво ТОВ «ІСРЗ» не погодившись із вказаним розрахунком, звернулось до ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відповідно до висновку якого вартість ділянок становила 222034239 грн, що майже на 57,7 млнгрн менше. В результаті порушення службовими особами ТОВ «ІСРЗ» вимог Закону України «Про оцінку земель» та положень постанови КМУ від 01.08.2011 року №835 «Деякі питання надання Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами платних адміністративних послуг» відділ Держкомзему у місті Іллічівськ Одеської області не погодив розроблений ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок наданих в довгострокову оренду терміном на 49 років ТОВ «ІСРЗ». Однак, 22.11.2012 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №1570/4034/2012 про зобов`язання погодити вищевказаний витяг. В результаті сплати ТОВ «ІСРЗ» орендних платежів за вказаним витягом, щорічне недоотримання бюджетом Іллічівської міської ради у вигляді орендної плати складає 1731028 грн (3% від 57,7 млнгрн). Крім того, за наявними даними, частина земельних ділянок, які використовує ПрАТ «ІСРЗ», знаходяться в оренді у підприємств, підконтрольних керівництву акціонерного товариства. Так, ТОВ «Іллічівськ-транс-термінал» до 2015 року орендувало земельну ділянку 6,2 га. Після розірвання договору оренди, товариство продовжує безоплатно використовувати вказану земельну ділянку, в результаті чого місцевим бюджетом недоотримуються грошові кошти у великому розмірі. Також, отримано дані, що керівництво ТОВ «ІСРЗ», з порушенням положення ст.168 Земельного Кодексу України, а саме без отримання спеціального дозволу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області по вилученню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земель, провело роботи з переносу інженерних мереж та зняло 140 тис тон ґрунтового покриву на території Іллічівського судноремонтного заводу. Крім того, керівництво ТОВ «ІСРЗ» незаконно заволоділо земельною ділянкою рекреаційного призначення загальною площею 2 га, розташованої в с. ГрибівкаДальницької сільської ради. Так, 26.12.2007 року між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ «ІСРЗ» укладено договір купівлі-продажу об`єкту малої приватизації групи об`єктів, до складу яких увійшов дитячий оздоровчий табір « [INFO] », розташований на земельній ділянці площею 2,95 га за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2008 року між сторонами підписано акт прийому-передачі №844. РВ ФДМУ по Одеській області було власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.12.2007 року виконкомом Дальницької сільської ради (рішення від 24.12.2007 №292). У подальшому, рішенням Дальницької сільської ради від 26.06.2008 року №1625 надано ТОВ «ІСРЗ» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки рекреаційного призначення площею 4,95 га в оренду терміном на 49 років для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору «ЮНГА». ТОВ «Регіональне агентство з розвитку економіки» розробило вказану технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості. 30.10.2008 року рішенням Дальницької сільської ради №1749 не затверджено вказану технічну документацію, у зв`язку із відсутністю підпису на акті встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) начальником відділу Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області. В свою чергу, це унеможливило укладання договору довгострокової оренди земельної ділянки. Встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 08.12.2008 року у справі №16/174-08-4807 визнано недійсним вищевказане рішення сільської ради №1749, а також зобов`язано Дальницьку сільську раду укласти з ТОВ «ІСРЗ» відповідний договір оренди земельної ділянки з його подальшою обов`язковою реєстрацією в Одеській регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах». За наявними даними, об`єкти нерухомості дитячого оздоровчого табору «ЮНГА» розташовувались на земельній ділянці площею 2,95 га. Проте, керівництво ТОВ «ІСРЗ» підробили первинні документи, які у подальшому стали підставами для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки рекреаційного призначення площею 4,95 га в оренду. 5. Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», без відповідної ліцензії збирає з суден, які знаходяться на причалах заводу небезпечні відходи палива та масла (шлам) та у подальшому здійснює їх перевезення та зберігання з метою продажу. Встановлено, що у 2014 році з суден, які знаходились на причалах ПрАТ «ІСРЗ», службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» зібрано понад 150 м3 шламу, який після очищення від води продано ТОВ «Еко Сервіс». 6. Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зловживаючи службовим становищем, надає протиправні вказівки службовим особам заводу, які не мають відповідного допуску, на проведення особливих судноремонтних робіт з використанням приладів, у яких містяться радіоактивні матеріали. 7. Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, протиправно скуповує метал, який зрізано з іноземних суден в ході проведення ремонтних робіт на території заводу. Крім того, керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, здійснює розмитнення на території заводу групи товарів без відповідного дозволу Кабінету міністрів України». Також дана стаття з ідентичним змістом була опублікована [INFO] на сторінці газети «Альтернатива.орг» у соціальній мережі «Фейсбук» за посиланням [INFO] . На думку Позивача, недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, є наступна інформація: -«журналістським розслідуванням встановлено, що слідчими органами Національної поліції за процесуальним керівництвом прокуратури Одеської області розслідується кримінальне провадження, внесене 06.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160000000562 по факту розтрати майна державного підприємства «Іллічівський судноремонтний завод» (далі ДП «ІСРЗ») службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України»; -«службові особи регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі РВ ФДМУ) та ТОВ «ІСРЗ», а саме [PERSON] та [PERSON] , зловживаючи службовим становищем, за участі громадянина Греції [PERSON] , з порушенням приватизаційного законодавства, здійснили відчуження цілісного майнового комплексу ДП «ІСРЗ» на користь підконтрольного їм приватного акціонерного товариства, власниками якого є афілійовані до них офшорні компанії, що призвело до завдавання збитків державі на суму понад 260 млн. грн.»; -«10.10.2007 року службовими особами РВ ФДМУ, з порушенням положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна України», на виконання Інвестиційної програми з реконструкції Іллічівського судноремонтного заводу та спорудження контейнерного термінала (погоджено 23.07.2007 з Міністерством транспорту та зв`язку України та ФДМУ), протиправно виведено в окремий договір оренди державне індивідуально-визначене нерухоме майно заводу (300 інвентарних об`єктів), вартість якого згідно з незалежною експертною оцінкою ТОВ «Агентство оцінки нерухомості та бізнесу» становила 87,897 млн. грн.» -«Слід зазначити, що вказана Інвестиційна програма не була виконана, що свідчить про використання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протиправної схеми з відчуження на власну користь державного майна заводу». -«Разом з тим, у порушення ч.2 Порядку утворення акціонерного товариства в процесі приватизації, випуску та розміщення акцій такого товариства, затвердженого постановою КМУ від 11.09.1996 року №1099, з боку орендаря засновником утвореного товариства виступила кіпрська компанія «АлдістроХолдінгЛімітед», а не господарське товариство (визначення якого є в Законі України «Про господарські товариства» та главі 9 Господарського кодексу України)». -«На підставі акту оцінки майна єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП «ІСРЗ» формування статутного капіталу утвореного ПрАТ «ІСРЗ» було здійснено на наступних умовах: частка держави формується шляхом передачі державного єдиного майнового комплексу заводу вартістю 100,085 млнгрн, що становить 21,86% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», а приватна частка формується за рахунок майна ТОВ «ІСРЗ» вартістю 357,684 млнгрн, що становить 78,14% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», які належать компанії «АлдістроХолдінгЛімітед». Підсумок: оцінка вартості державного майна, що увійшло до статутного капіталу ПрАТ «ІСРЗ» здійснювалось Міжнародною консалтинговою компанією «Оцінка». Правильність ведення бухгалтерського обліку та підтвердження вартості майнового комплексу перевірена аудиторським висновком ТОВ «Фірма «Трансаудит». -Разом з тим, вказані дії суперечать вимогам ч.7 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» створення господарських організацій на базі об`єктів державної власності здійснюється за умови, що розмір корпоративних прав держави перевищуватиме 50 відсотків їх статутного капіталу.» -«За наявними даними, численні порушення положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна» від 10.12.2003 року №1891, призвели до заниження експертної оцінки вартості державного єдиного майнового комплексу, в наслідок чого Державі, як власнику майна, завдано збитків на суму понад 130 млн грн.» -«Разом з тим, за наявними даними, оцінка причалів проводилась з грубим порушенням положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанов КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», що призвело до заниження їх вартості. В наслідок чого, щомісяця державний бюджет недоотримує понад 145 тис грн.» -«Крім того, встановлено, що 10.03.2015 року з метою подальшого протиправного відчуження причалів, службові особи ПрАТ «ІСРЗ» здійснили виділення нового акціонерного товариства ПрАТ «ГТС ПЗ», яке стало повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «ІСРЗ» за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, а саме причалів №№ 13,14,15,16. У подальшому, договори оренди були переукладені з РВ ФДМУ.» -«Разом з тим, за наявними даними, оцінку державного пакета акцій ПрАТ «ІСРЗ» проведено з порушеннями положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», внаслідок чого державі нанесено збитків на суму понад 60 млн грн.» -«Тобто враховуючи вищевикладене службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» порушено вимог законодавства України:» -« [PERSON] та [PERSON] використано протиправну схему по легалізації на території України доходів, одержаних злочинним шляхом від протиправної діяльності (у тому числі розкрадання державного майна «ІСРЗ»).» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ» порушуючи положення Закону України №5114 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення кінцевих вигодоодержувачів юридичних осіб та публічних діячів» в частині, що зобов`язує підприємства всіх форм власності розкривати кінцевих бенефіціарів.» -«Таким чином, ПрАТ «ІСРЗ» умисно приховує кінцевих вигодоодержувачів та використовує протиправну схему трастового договору з кіпрськими номіналами (громадяни Кіпру), що значяться в українських реєстрах як кінцеві бенефіціари.» -«Далі дії керівництва ПрАТ «ІСРЗ» мають ознаки вчинення злочину, передбаченого ст.205-1 КК України «умисне подання документів, які містять свідомо неправдиві відомості, державному реєстратору» (приховування кінцевих вигодо одержувачів). Данні про фактичну власність акцій знаходяться в трастових угодах з громадянами Кіпру та в базах банків, у яких відкриті їх поточні рахунки.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про морські порти України» та Наказу Міністерства інфраструктури України «Про портові збори» від 27.05.2013 року №316, використовує отримані від судновласників грошові кошти у вигляді причального та канального зборів не за цільовим призначенням та частину з них привласнює.» -«Встановлено, що у 2012 році кошти, які надходили до бюджету від ТОВ «ІСРЗ» у вигляді причальних зборів, використовувались на ремонтні роботи об`єктів, які належали орендарю, в результаті чого вартість його активів зростала, що у подальшому призвело до збільшення приватної частки орендаря під час утворення ПрАТ «ІСРЗ».» -«Керівництвом ТОВ «ІСРЗ» використано протиправну схему по ухиленню від сплати до бюджету у повному обсязі земельного податку та орендної плати шляхом заниження нормативної грошової оцінки земельних ділянок загальною площею 87,7 га, у тому числі 31,7479 га кадастрові номери: 5110800000:03:002:0036; 5110800000:03:001:0260; 5110800000:03:001:0259; 5110800000:03:001:0157; 5110800000:04:006:0016.» -«В результаті порушення службовими особами ТОВ «ІСРЗ» вимог Закону України «Про оцінку земель» та положень постанови КМУ від 01.08.2011 року №835 «Деякі питання надання Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами платних адміністративних послуг» відділ Держкомзему у місті Іллічівськ Одеської області не погодив розроблений ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок наданих в довгострокову оренду терміном на 49 років ТОВ «ІСРЗ».» -«Крім того, за наявними даними, частина земельних ділянок, які використовує ПрАТ «ІСРЗ», знаходяться в оренді у підприємств, підконтрольних керівництву акціонерного товариства. Так, ТОВ «Іллічівськ-транс-термінал» до 2015 року орендувало земельну ділянку 6,2 га. Після розірвання договору оренди, товариство продовжує безоплатно використовувати вказану земельну ділянку, в результаті чого місцевим бюджетом недоотримуються грошові кошти у великому розмірі.» -«Також, отримано дані, що керівництво ТОВ «ІСРЗ», з порушенням положення ст.168 Земельного Кодексу України, а саме без отримання спеціального дозволу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області по вилученню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земель, провело роботи з переносу інженерних мереж та зняло 140 тис тон ґрунтового покриву на території Іллічівського судноремонтного заводу.» -«Крім того, керівництво ТОВ «ІСРЗ» незаконно заволоділо земельною ділянкою рекреаційного призначення загальною площею 2 га, розташованої в с. ГрибівкаДальницької сільської ради.» -«За наявними даними, об`єкти нерухомості дитячого оздоровчого табору «ЮНГА» розташовувались на земельній ділянці площею 2,95 га. Проте, керівництво ТОВ «ІСРЗ» підробили первинні документи, які у подальшому стали підставами для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки рекреаційного призначення площею 4,95 га в оренду.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», без відповідної ліцензії збирає з суден, які знаходяться на причалах заводу небезпечні відходи палива та масла (шлам) та у подальшому здійснює їх перевезення та зберігання з метою продажу.» -«Встановлено, що у 2014 році з суден, які знаходились на причалах ПрАТ «ІСРЗ», службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» зібрано понад 150 м3 шламу, який після очищення від води продано ТОВ «ЕкоСервіс».» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зловживаючи службовим становищем, надає протиправні вказівки службовим особам заводу, які не мають відповідного допуску, на проведення особливих судноремонтних робіт з використанням приладів, у яких містяться радіоактивні матеріали.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, протиправно скуповує метал, який зрізано з іноземних суден в ході проведення ремонтних робіт на території заводу» -«Крім того, керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, здійснює розмитнення на території заводу групи товарів без відповідного дозволу Кабінету міністрів України». Позивач вважає вищевикладену інформацію недостовірною та такою, що принижує його ділову репутацію, оскільки постановою прокуратури Одеської області від 26.03.2019 року закрито кримінальне провадження № 12016160000000562 від 06.09.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, а всі інші обвинувачення є голослівними припущеннями, для яких немає жодних обґрунтованих підстав, та які не можуть бути підтверджені ані матеріалами перевірок, ані матеріалами судових справ, ані кримінальними провадженнями, оскільки такі документи відсутні. Згідно позиції Відповідачів, викладеної у відзиві на позовну заяву, Позивачем не доведений факт поширення інформації, що міститься у статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», зокрема того, що вона стала відома хоча б одній особі крім сторін по справі. Окрім того, Відповідачі зазначили, що така інформація стосується Позивача лише частково, має характер оціночних суджень та відображає суб`єктивну оцінку автора на викладені події. Крім того, на думку Відповідачів, Позивач є публічною особою, тобто особою, діяльність якої підпадає під ретельний громадський контроль, а тому межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж у пересічної особи. Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і [PERSON] , Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2, свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»(далі - Постанова Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року)роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Положеннями ст. ст. 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та ділової репутації. Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Статтею 94 ЦК України визначено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з п. п. 6 Інформаційного листа ВГС від 28.03.2007 № 01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Зазначені дії завдають майнової та моральної шкоди суб`єктам господарювання, а тому ця шкода за відповідними позовами потерпілих осіб підлягає відшкодуванню за правилами статей 1166 та 1167 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 4 ст. 277ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За змістом ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця). Отже, за змістом статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. З огляду на наведене, Позивач ПрАТ «ІСРЗ» як юридична особа має право на недоторканість ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації. У відповідності до положень п. 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, за результатом дослідження наявних у матеріалах справи роздруківок опублікованої статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» та коментарів, які залишені інтернет - користувачамидо даної статті, судом встановлено, що вказана стаття була опублікована [INFO] на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» за посиланням [INFO] та на сторінці газети «Альтернатива.орг» у соціальній мережі «Фейсбук» за посиланням [INFO] . На момент подання позову, лише у мережі «Фейсбук» публікація зі статтею отримала [NUMBER] «вподобань» та 75 коментарів, а 109 користувачів зробили репост публікації. Суд також звертає увагу, що Відповідачами не заперечується факт публікації даної статті на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» та у соціальній мережі «Фейсбук». Отже, оскільки вказана стаття була опублікована на веб-сторінці газети «Альтернатива.орг» та поширена в Інтернеті, що підтверджується належними та допустимими доказами, судом встановлено факт поширення інформації, яку Позивач вважає недостовірною. Окрім того, оцінюючи ту частину інформації зі статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», яку Позивач вважає недостовірною в контексті статті та в сукупності, суд вважає, що вона стосується безпосередньо Позивача. Зокрема, з контексту статті випливає, що приватизаційний процес колишнього Державного підприємства «ІСРЗ», в результаті якого було утворено ПрАТ «ІСРЗ», був проведений з порушенням законодавства, а також викладені факти вчинення посадовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та іншими особами на користь ПрАТ «ІСРЗ» протиправних дій, які містять склад правопорушень. Таким чином, дослідивши зміст статті, судом встановлено, що поширена інформація стосується саме Позивача в даній справі, тобто ПрАТ «ІСРЗ». Отже, судом встановлений факт поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, та той факт, що поширена інформація стосується саме Позивача в даній справі. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що інформація зі статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», є негативною та недостовірною з огляду на наступне. Зі змісту статті вбачається, що приватизаційний процес колишнього Державного підприємства «ІСРЗ», в результаті якого було утворено ПрАТ «ІСРЗ», був проведений з порушенням законодавства, що підтверджується відкриттям кримінального провадження за фактами розтрати майна державного підприємства «Іллічівський судноремонтний завод». Окрім того, автор статті стверджує про факти вчинення посадовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та іншими особами на користь ПрАТ «ІСРЗ» протиправних дій, які містять склад правопорушень. Про вказане свідчать наступні цитати зі статті: -«журналістським розслідуванням встановлено, що слідчими органами Національної поліції за процесуальним керівництвом прокуратури Одеської області розслідується кримінальне провадження, внесене 06.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160000000562 по факту розтрати майна державного підприємства «Іллічівський судноремонтний завод» (далі ДП «ІСРЗ») службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» та регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України»; -«службові особи регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі РВ ФДМУ) та ТОВ «ІСРЗ», а саме [PERSON] та [PERSON] , зловживаючи службовим становищем, за участі громадянина Греції [PERSON] , з порушенням приватизаційного законодавства, здійснили відчуження цілісного майнового комплексу ДП «ІСРЗ» на користь підконтрольного їм приватного акціонерного товариства, власниками якого є афілійовані до них офшорні компанії, що призвело до завдавання збитків державі на суму понад 260 млн. грн.»; -«10.10.2007 року службовими особами РВ ФДМУ, з порушенням положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна України», на виконання Інвестиційної програми з реконструкції Іллічівського судноремонтного заводу та спорудження контейнерного термінала (погоджено 23.07.2007 з Міністерством транспорту та зв`язку України та ФДМУ), протиправно виведено в окремий договір оренди державне індивідуально-визначене нерухоме майно заводу (300 інвентарних об`єктів), вартість якого згідно з незалежною експертною оцінкою ТОВ «Агентство оцінки нерухомості та бізнесу» становила 87,897 млн. грн.» -«Слід зазначити, що вказана Інвестиційна програма не була виконана, що свідчить про використання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протиправної схеми з відчуження на власну користь державного майна заводу». -«Разом з тим, у порушення ч.2 Порядку утворення акціонерного товариства в процесі приватизації, випуску та розміщення акцій такого товариства, затвердженого постановою КМУ від 11.09.1996 року №1099, з боку орендаря засновником утвореного товариства виступила кіпрська компанія «АлдістроХолдінгЛімітед», а не господарське товариство (визначення якого є в Законі України «Про господарські товариства» та главі 9 Господарського кодексу України)». -«На підставі акту оцінки майна єдиного (цілісного) майнового комплексу ДП «ІСРЗ» формування статутного капіталу утвореного ПрАТ «ІСРЗ» було здійснено на наступних умовах: частка держави формується шляхом передачі державного єдиного майнового комплексу заводу вартістю 100,085 млнгрн, що становить 21,86% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», а приватна частка формується за рахунок майна ТОВ «ІСРЗ» вартістю 357,684 млнгрн, що становить 78,14% корпоративних прав ПрАТ «ІСРЗ», які належать компанії «АлдістроХолдінгЛімітед». Підсумок: оцінка вартості державного майна, що увійшло до статутного капіталу ПрАТ «ІСРЗ» здійснювалось Міжнародною консалтинговою компанією «Оцінка». Правильність ведення бухгалтерського обліку та підтвердження вартості майнового комплексу перевірена аудиторським висновком ТОВ «Фірма «Трансаудит». -Разом з тим, вказані дії суперечать вимогам ч.7 ст.11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» створення господарських організацій на базі об`єктів державної власності здійснюється за умови, що розмір корпоративних прав держави перевищуватиме 50 відсотків їх статутного капіталу.» -«За наявними даними, численні порушення положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна» від 10.12.2003 року №1891, призвели до заниження експертної оцінки вартості державного єдиного майнового комплексу, в наслідок чого Державі, як власнику майна, завдано збитків на суму понад 130 млн грн.» -«Разом з тим, за наявними даними, оцінка причалів проводилась з грубим порушенням положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанов КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», що призвело до заниження їх вартості. В наслідок чого, щомісяця державний бюджет недоотримує понад 145 тис грн.» -«Крім того, встановлено, що 10.03.2015 року з метою подальшого протиправного відчуження причалів, службові особи ПрАТ «ІСРЗ» здійснили виділення нового акціонерного товариства ПрАТ «ГТС ПЗ», яке стало повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «ІСРЗ» за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, а саме причалів №№ 13,14,15,16. У подальшому, договори оренди були переукладені з РВ ФДМУ.» -«Разом з тим, за наявними даними, оцінку державного пакета акцій ПрАТ «ІСРЗ» проведено з порушеннями положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Методики оцінки майна», внаслідок чого державі нанесено збитків на суму понад 60 млн грн.» -«Тобто враховуючи вищевикладене службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» порушено вимог законодавства України:» -« [PERSON] та [PERSON] використано протиправну схему по легалізації на території України доходів, одержаних злочинним шляхом від протиправної діяльності (у тому числі розкрадання державного майна «ІСРЗ»).» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ» порушуючи положення Закону України №5114 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення кінцевих вигодоодержувачів юридичних осіб та публічних діячів» в частині, що зобов`язує підприємства всіх форм власності розкривати кінцевих бенефіціарів.» -«Таким чином, ПрАТ «ІСРЗ» умисно приховує кінцевих вигодоодержувачів та використовує протиправну схему трастового договору з кіпрськими номіналами (громадяни Кіпру), що значяться в українських реєстрах як кінцеві бенефіціари.» -«Далі дії керівництва ПрАТ «ІСРЗ» мають ознаки вчинення злочину, передбаченого ст.205-1 КК України «умисне подання документів, які містять свідомо неправдиві відомості, державному реєстратору» (приховування кінцевих вигодо одержувачів). Данні про фактичну власність акцій знаходяться в трастових угодах з громадянами Кіпру та в базах банків, у яких відкриті їх поточні рахунки.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про морські порти України» та Наказу Міністерства інфраструктури України «Про портові збори» від 27.05.2013 року №316, використовує отримані від судновласників грошові кошти у вигляді причального та канального зборів не за цільовим призначенням та частину з них привласнює.» -«Встановлено, що у 2012 році кошти, які надходили до бюджету від ТОВ «ІСРЗ» у вигляді причальних зборів, використовувались на ремонтні роботи об`єктів, які належали орендарю, в результаті чого вартість його активів зростала, що у подальшому призвело до збільшення приватної частки орендаря під час утворення ПрАТ «ІСРЗ».» -«Керівництвом ТОВ «ІСРЗ» використано протиправну схему по ухиленню від сплати до бюджету у повному обсязі земельного податку та орендної плати шляхом заниження нормативної грошової оцінки земельних ділянок загальною площею 87,7 га, у тому числі 31,7479 га кадастрові номери: 5110800000:03:002:0036; 5110800000:03:001:0260; 5110800000:03:001:0259; 5110800000:03:001:0157; 5110800000:04:006:0016.» -«В результаті порушення службовими особами ТОВ «ІСРЗ» вимог Закону України «Про оцінку земель» та положень постанови КМУ від 01.08.2011 року №835 «Деякі питання надання Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами платних адміністративних послуг» відділ Держкомзему у місті Іллічівськ Одеської області не погодив розроблений ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок наданих в довгострокову оренду терміном на 49 років ТОВ «ІСРЗ».» -«Крім того, за наявними даними, частина земельних ділянок, які використовує ПрАТ «ІСРЗ», знаходяться в оренді у підприємств, підконтрольних керівництву акціонерного товариства. Так, ТОВ «Іллічівськ-транс-термінал» до 2015 року орендувало земельну ділянку 6,2 га. Після розірвання договору оренди, товариство продовжує безоплатно використовувати вказану земельну ділянку, в результаті чого місцевим бюджетом недоотримуються грошові кошти у великому розмірі.» -«Також, отримано дані, що керівництво ТОВ «ІСРЗ», з порушенням положення ст.168 Земельного Кодексу України, а саме без отримання спеціального дозволу Державної інспекції сільського господарства в Одеській області по вилученню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земель, провело роботи з переносу інженерних мереж та зняло 140 тис тон ґрунтового покриву на території Іллічівського судноремонтного заводу.» -«Крім того, керівництво ТОВ «ІСРЗ» незаконно заволоділо земельною ділянкою рекреаційного призначення загальною площею 2 га, розташованої в с. ГрибівкаДальницької сільської ради.» -«За наявними даними, об`єкти нерухомості дитячого оздоровчого табору «ЮНГА» розташовувались на земельній ділянці площею 2,95 га. Проте, керівництво ТОВ «ІСРЗ» підробили первинні документи, які у подальшому стали підставами для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки рекреаційного призначення площею 4,95 га в оренду.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», без відповідної ліцензії збирає з суден, які знаходяться на причалах заводу небезпечні відходи палива та масла (шлам) та у подальшому здійснює їх перевезення та зберігання з метою продажу.» -«Встановлено, що у 2014 році з суден, які знаходились на причалах ПрАТ «ІСРЗ», службовими особами ПрАТ «ІСРЗ» зібрано понад 150 м3 шламу, який після очищення від води продано ТОВ «ЕкоСервіс».» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням положень Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зловживаючи службовим становищем, надає протиправні вказівки службовим особам заводу, які не мають відповідного допуску, на проведення особливих судноремонтних робіт з використанням приладів, у яких містяться радіоактивні матеріали.» -«Керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, протиправно скуповує метал, який зрізано з іноземних суден в ході проведення ремонтних робіт на території заводу» -«Крім того, керівництво ПрАТ «ІСРЗ», з порушенням митного законодавства, здійснює розмитнення на території заводу групи товарів без відповідного дозволу Кабінету міністрів України». Аналізуючи наведені твердження у комплексі з конституційним принципом презумпції невинуватості, очевидним є те, що відсутні жодні правові підстави стверджувати про те, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому процесуальному статусі, має відношення до вчинення правопорушення (злочину), який розслідується. Очевидно, що права та законні інтереси такої особи не можуть піддаватися будь-яким обмеженням у зв`язку з кримінальним провадженням, до якого вона не має відношення. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу презумпції невинуватості до суб`єктів, які його порушують, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб, які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа «Аллене Де Рібемон проти Франції» (AllenetdeRibemont v. France) від 10 лютого 1995року, п. 33, п.38, п.41). Проте, ніщо не може завадити відповідним органам надавати інформацію про перебіг розслідування у кримінальній справі, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак він зобов`язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа «Аллене Де Рібемон проти Франції» (AllenetdeRibemont, v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 38). Тому при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (справа «Дактарас проти Литви» (Dactaras v. Lithuania) від 24 листопада 2000 року, п. п. 41, 43). В даному випадку, Відповідачами не надано доказів наявності у Позивача будь-якого процесуального статусу, передбаченого чинним законодавством України, яке б дозволяло розглядати його як сторону кримінального провадження чи іншого учасника кримінального провадження. Суд також зауважує, що Відповідачами взагалі не надано будь-яких доказів на підтвердження достовірності поширеної щодо ПрАТ «ІСРЗ» негативної інформації. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що поширена Відповідачами негативна інформація про Позивача є недостовірною та такою, що принижує його ділову репутацію, оскільки означена інформація містить фактичні твердження про вчинення керівництвом ПрАТ «ІСРЗ» та іншими особами на користь ПрАТ «ІСРЗ» протиправних дій, які містять склад правопорушень. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Дослідивши обставини справи, зокрема, зміст поширеної інформації щодо Позивача, суд відхиляє як необґрунтовані доводи Відповідачів про те, що вказана інформація є оціночним судженням, з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно ч. 3 ст. 30 Закону України «Про інформацію», суб`єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною. Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про інформацію» додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів встановлюються законами України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», «Про телебачення і радіомовлення», «Про інформаційні агентства» та іншими. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Вимогу підтвердити доказами оціночні судження неможливо задовольнити. Така вимога порушує свободу висловлювання своєї думки, яка (свобода) є найважливішою частиною того права, яке забезпечується статтею 10 Конвенції (справа «Лінгенс проти Австрії, 1986 рік). Уявляється неприйнятним, щоб журналіста позбавили можливості висловлювати критичні думки, навіть якщо він не може довести їх істинність. Поняття «журналістська свобода» допускає деякі перебільшення і навіть провокативність (справа Далбан проти Румунії, 1999 рік). В аспекті визначеного, суд засвідчує, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Верховним Судом при застосуванні правових норм при розгляді справ у подібних правовідносинах сформовано правову позицію про те, що за відсутності вироку суду стосовно позивача поширення інформації, яка містить фактичні твердження про вчинення позивачем протиправних дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України, порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача. Поширена інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами (постанова Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 761/37180/17 (провадження № 61-4265св19). У цьому контексті потрібно враховувати позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між цими поняттями. Як зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» від 28 березня 2013 року, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено (пункт 39). У пункті 75 рішення у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12.07.2001 Європейський суд з прав людини також зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Вирішуючи питання про визнання поширеної Відповідачами інформації недостовірною, суд дійшов висновку, що вона є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Поширена інформація містила дані про порушення закону в процесі приватизаційного процесу ДП «ІСРЗ» та створення ПрАТ «ІСРЗ», де зазначено конкретні прізвища та найменування юридичних осіб, суми збитків, нанесених Державі, дати вчинення протиправних діянь, їх фактичні обставини та наслідки. Поширена щодо Позивача інформація подана як наслідок журналістського розслідування, викладена послідовно та детально, при цьому автор використовував усталені для ділового стилю мовні звороти («встановлено порушення», «використано протиправну схему», «незаконно заволоділо», «умисно приховує», «зловживаючи службовим становищем, надає протиправні вказівки», «протиправно скуповує метал», «використовує…кошти…не за цільовим призначенням та частину з них привласнює», та ін.), що загалом могли бути витлумачені як такі, що містять перевірені журналістами фактичні дані та не є провокативним перебільшенням авторів у формі суб`єктивних суджень. В даному випадку, інформація, поширена Відповідачами про Позивача, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою Позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночним судженням. Така інформація несе негативний зміст, сприймається як злочинна діяльність, засуджується суспільством, а тому поширення та застосування таких понять до Позивача не може не спричиняти порушення особистого немайнового права на повагу його ділової репутації. Суд також враховує, що поширена Відповідачами інформація виходить за межі прийнятної для публічної особи критики і не є оціночними судженнями авторів, а є констатацією фактів про порушення законодавства, які можуть і мають бути доведені належними доказами. Проте, доказів правдивості поширеної інформації або належності її до категорії оціночних суджень Відповідачами не надано, а матеріали справи таких не містять. Отже, оскільки поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені автором публікації та редакцією, та які не можуть бути підтверджені, оспорювана Позивачем інформація підлягає спростуванню. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04.08.2020 по справі № 903/927/19, від 02.07.2020 по справі № 761/36287/17, від 02.09.2020 у справі № 235/4145/18. Відповідно положень ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення. Відтак, з метою належного захисту порушених прав Позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Редакцію газети «Альтернатива.орг» спростувати недостовірну інформацію відносно ПрАТ «ІСРЗ» у спосіб, ідентичний способу її поширення, для чого у газеті « [INFO] » (на веб-сайті https://alternatyva.org/ та на веб-сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» https://www.facebook.com/alternatyva.newspaper/) у 3-денний строк з дня набрання цим рішенням суду законної сили під заголовком «Спростування», тим же шрифтом, на тому ж місці веб-сторінки, де містилася стаття, опублікувати вступну та резолютивну частину цього рішення та текст спростування, який запропонований Позивачем у позовній заяві. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року, судам слід мати на увазі, що у справах про спростування відомостей, поширених засобами масової інформації (в пресі, по радіо і телебаченню), як відповідачі до участі притягаються автор, орган засобу масової інформації, що їх поширив, а у передбачених законом випадках, і відповідна службова особа цього органу, які й несуть обов`язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди відповідно до ступеня вини кожного з них. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Справа компанії Комінгерсол С.А. проти Португалії» від 06.04.2000 про право юридичної особи на грошову компенсацію за завдану нематеріальну шкоду, суд повинен узяти до уваги репутацію компанії, невизначеність у плануванні рішень, перешкоди в управлінні компанією (для яких немає чіткого методу підрахунку) та, нарешті, занепокоєння й незручності, заподіяні членам керівництва компанії. Так, ділова репутація юридичної особи залежить від суспільної оцінки, яка створюється в тому числі інформаційними ресурсами. Позитивна репутація підприємства дає йому переваги при конкуренції, сприяє стабільному попиту на послуги та збільшенню прибутку. Натомість, завдання шкоди репутації невідворотно призводить до зниження попиту на послуги такого підприємства, збитки, відмову партнерів співпрацювати. Як встановлено судом, в результаті публікації недостовірної інформації на сайті видання «Альтернатива.орг» та поширенні її у соціальній мережі «Фейсбук», до Позивача стали звертатись ділові партнери, які вимагали пояснень щодо обставин, які були викладені у статті. Згідно наявного в матеріалах справи листа від 19.08.2020 року № В-029-04/589, ПАТ «Банк Восток» звернулось до ПрАТ «ІСРЗ» зі зверненням, відповідно до якого наголосило, що інформація, викладена у статті «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…», негативно впливає на репутацію ділових партнерів, якими є Позивач та банк. У зв`язку з цим, ПАТ «Банк Восток» звернулось з проханням надати пояснення щодо обставин, викладених у публікації «Альтернатива.орг». Установа також попередила, що буде вирішувати питання щодо продовження ділових відносин із ПрАТ «ІСРЗ», оскільки ділова репутація клієнтів є принциповим питанням для Банку. Аналогічного змісту лист Позивачем був отриманий від ПАТ «МТБ БАНК» № 05/487-05/04 від 25.08.2020 року. ПАТ «МТБ БАНК» наголосило, що негативна інформація, що містить у статті [PERSON] , ставить під сумнів ділову репутацію ПрАТ «ІСРЗ». У листі також зазначено, що Банк дуже занепокоєний тим, що дана публікація зашкоджує стану справ та фінансовим показникам діяльності Позивача. Банк просив ПрАТ «ІСРЗ» надати свої коментарі для надання можливості сформувати свою точку зору та вирішити питання щодо продовження подальшої співпраці. Відтак, судом встановлено, що шкода діловій репутації Позивача виразилась у втраті довіри з боку ділових партнерів банківських установ, які почали сумніватись у доцільності продовження ділових стосунків з Позивачем. Суд також враховує, що станом на дату подання позову, лише у мережі «Фейсбук» публікація зі статтею «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» отримала 237 «вподобань» та 75 коментарів, а 109 користувачів зробили репост публікації. Як вбачається з роздруківок коментарів до статті, більшість коментарів виражає обурення, розчарування, гнів, заклики «розстріляти корупціонерів», «привести до вищої міри» та ін.Отже, судомзроблено висновок щодо наявності негативних наслідків поширення недостовірної інформації для ПрАТ «ІСРЗ» у вигляді негативної оцінки підприємства з боку суспільства. Враховуючи негативний характер та широкі обсяги поширеної інформації, а також значні наслідки у вигляді зниження престижу та підриву довіри до її діяльності Позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі у 100 000 (сто тисяч) гривень. Розглядаючи обґрунтованість позовної вимогипро відшкодування збитків, завданих внаслідок поширення недостовірної інформації, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 29 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року, у разі, якщо з вимогою про захист гідності, честі чи ділової репутації заявлено також вимогу про відшкодування збитків, завданих внаслідок поширення недостовірної інформації, суд вирішує цю вимогу відповідно до статті 22 ЦК України. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основаним видом діяльності ПрАТ «ІСРЗ» є ремонт і технічне обслуговування суден і човнів (код 33.15). Як свідчать матеріали справи, згідно Договору на ремонт № 55978 від 20 липня 2020 року, укладеного між ПрАТ «ІСРЗ» («Виконавець») та ТОВ «Сапсан Трансшип» («Замовник»), Виконавець зобов`язувався на власний ризик, зі своїх матеріалів та своїми засобами виконати роботи по ремонту буксиру «Рефола», а Замовник зобов`язувався оплатити дану послугу. Для виконання ремонтних робіт Замовник повинен був передати судно Виконавцю у період з 01.08.2020 року по 10.09.2020 року. Згідно п. 3.1. Договору, приблизна вартість ремонтних робіт складала 1 650 000 (один мільйон шістсот п`ятдесят тисяч) гривень. Отже, ПрАТ «ІСРЗ» за даним Договором могло отримати дохід за надані послуги судноремонту у розмірі 1 650 000 грн. Суд також встановив, що 10.08.2020 року ПрАТ «ІСРЗ» було отримано від ТОВ «Сапсан Трансшип» листа від 10.08.2020р. № 10-08/20 , згідно якого після ознайомлення із статтею «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» на сайті газети «Альтернатива.орг», контрагент відмовився від подальших ділових відносин із ПрАТ «ІСРЗ», оскільки вважає, що негативна інформація щодо ПрАТ «ІСРЗ» може негативно вплинути і на його ділових партнерів. Як наслідок, ТОВ «Сапсан Трансшип» виявило бажання розірвати укладений Договір на ремонт № 55978 від 20.07.2020 року та направило два примірника додаткової угоди про припинення договору. Згідно підписаної ТОВ «Сапсан Трансшип» та ПрАТ «ІСРЗ» Додаткової угоди від 20.08.2020 року, Договір на ремонт № 55978 від 20 липня 2020 року був достроково припинений. З аналізу вищевказаних доказів випливає, що Договір на ремонт № [NUMBER] від 20 липня 2020 року був достроково припинений саме через публікацію «ЯК «УХОДИЛО» ДЕРЖАВНЕ МАЙНО «ІСРЗ»…» на сайті газети «Альтернатива.орг». Таким чином, судом встановлено, що внаслідок поширення негативної недостовірної інформації газетою «Альтернатива.орг» та автором [PERSON] , ПрАТ «ІСРЗ» втратило 1 650 000 грн. доходу, які могло б одержати за звичайних умов своєї діяльності, а отже, Позивачу були завдані матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування збитків збитків, завданих внаслідок поширення недостовірної інформації, у сумі 1 650 000 (один мільйон шістсот п`ятдесят тисяч) гривень є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наведених вище підстав. Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору -задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають. При вирішенні питання про стягнення з Відповідачів судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з Відповідачів на користь ПрАТ «ІСРЗ» підлягає стягненню судовий збір у сумі 28\~533, 60 грн.

Outcome: approved