Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1301-12-00143, предметом якого є страхування транспортного засобу "НІССАН", державний № [NUMBER]. 17 листопада 2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "НІССАН", державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "ВАЗ" держ № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ та постановою суду дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Відповідачем вимог ПДР України. До Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. Вищевказану ДТП було визнано страховим випадком, відповідно до договору добровільного страхування № 28-1301-12-00143. Позивач на підставі вищевказаних документів здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 109064 (сто дев'ять тисяч шістдесят чотири) грн. 56 коп. В результаті виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) на Отримання відшкодування від особи винної в заподіянні збитків, тобто до Відповідача. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача забезпечена за полісом обов'язкового страхування, позивач звернувся до СК відповідача із претензією про відшкодування збитків. З СК відповідача (ПрАТ "СК "ПРОВІДНА") в судовому порядку було стягнуто на користь позивача повну суму ліміту відповідальності за полісом, а саме: 49500 грн. Однак сума збитків позивача понесених внаслідок ДТП, винуватцем якої визнано відповідача, значно перевищує суму ліміту за полісом відповідача, а відшкодування різниці є обов'язком безпосередньо відповідача. Дана різниця складає 59 564 грн. 76 коп. В зв'язку із вказаними обставинами сума боргу відповідача перед позивачем на дату пред'явлення позову складає 59564 грн. 76 коп. А тому, позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь 59564 грн. 76 коп. збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 595 грн. 65 коп. сплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не з"явився, однак його представник А.В. Чекалов подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати дану справу у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 17.11.2012 року, приблизно о 14 год. 45 хв. в м. Жовкві по вул. Б. Хмельницького 8, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме: керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2102"н.з.[NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий транспортний засіб автомобіль марки "Ніссан"н.з.[NUMBER] , під керуванням водія [PERSON], завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1. ПДР України. Вина [PERSON] у вчиненому ДТП не підлягає доказуванню, так як відповідно до ст. 61 ч. 3 обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини З постанови Жовківського районного суду Львівської області від 07.12.2012 року, яка набрала законної сили, вбачається, що [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс матеріальні збитки у зв'язку із вчиненням відповідачем дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до частини 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ПАТ СК "Українська страхова група" є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ПАТ СК "Українська страхова група".

Outcome: approved