Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2014 між ними розірвано. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], які перебувають на утриманні позивачки та постійно проживають разом із нею. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2014 року (справа №305/1324/14-ц), відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки на утримання їхніх дітей аліменти, в розмірі по 550 грн. на кожну дитину, починаючи з 24 червня 2014 року, до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дітей. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг. Сьогодні значно збільшився розмір витрат на утримання, і на навчання дітей. Власного житла та земельної ділянки, з якої б мала певні доходи, позивачка не має, проживає з дітьми в будинку своїх батьків, ніде не працює, в результаті чого сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. Окрім того, аліменти, які стягуються на її користь попереднім рішенням суду,є нищими від мінімального розміру аліментів, які повинні стягуватись на дітей згідно діючого законодавства. Враховуючи те, що платник аліментів, на даний час не має постійного доходу (заробітку), його доходи є нерегулярними , мінливими, вважає за можливе та необхідне клопотати перед судом про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач будь-яких інших аліментних чи інших зобов'язань не має, має можливість сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві. На підставі наведеного просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, на кожну дитину, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Жодна з сторін не надала суду клопотання про їх виклик в судове засідання. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 06.08.2018 відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на день судового розгляду справи відповідач [PERSON] суду не надіслав. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 11.08.2018. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, який, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2014 по справі №305/1915/14-ц , між ними було розірвано. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], та, відповідно до свідоцтв про народження дітей, відповідач являється їх батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради №1747 від 17.07.2016 року стверджено, що на утриманні [PERSON] знаходяться малолітні діти: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] остання разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми проживає у будинку своїх батьків, окрім аліментів, жодних доходів не має. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, "… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей". Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: "Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку". Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2014 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON], присуджено до стягнення аліменти, на утримання дочок [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , у розмірі по 550 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 24 червня 2014 року. В позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дітей, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість відповідача по сплаті аліментів, які стягуються відповідно до рішення суду від 15.07.2014, становить 18594,84 грн. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Зміни життєвих потреб дітей також враховані і державою, шляхом прийняття відповідних законів щодо соціальних гарантій. Зокрема згідно ЗУ "Про державний бюджет України" на відповідні роки, прожитковий мінімуму встановлений для дитини відповідного віку з кожним роком збільшується. Поряд з цим суд констатує, що з 2014 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей а саме те, що вони є малолітніми, не мають доходу, проживають у важких матеріальних умовах, і матеріальне становище відповідача, який відзиву за позовну заяву суду не надав, не надав будь-яких доказів про свій матеріальний стан та стан свого здоров'я, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, інших утриманців не має, отже, позов підлягає до задоволення. Відповідно до змін, прийнятих Верховною Радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а сума аліментів, які стягуються з відповідача за попереднім рішенням суду, в даний час не являється навіть мінімумом встановленим законом.. Враховуючи, обов'язок [PERSON] утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України) та з урахуванням положення частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, майнового та сімейного стану відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання його малолітніх дочок в користь [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 15 липня 2014 року, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то в даному випадку збільшений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 704,80 гривню судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved