Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що в ніч з 30.10.2011 р. на 31.10.2011 р. внаслідок неналежної роботи внутрішньобудинкових систем газопостачання та газовідведення в квартирах [ADDRESS] відбулося виділення чадного газу, що спричинило загибель [PERSON] 1971 року народження, [PERSON] 1941 року народження, які мешкали за адресою [ADDRESS]. Загибла [PERSON] була матір'ю, а [PERSON] рідною сестрою позивача. 16 листопада 2011 року старшим слідчим прокуратури АНД району м. Дніпропетровська [PERSON] було винесено постанову, якою позивача було визнано потерпілою у кримінальній справі. 26.06.2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська виніс вирок у кримінальній справі №401/6419/13 (1/199/27/13), яким визнав винними [PERSON], [INFO], який працював монтером підземних газопроводів ПАТ «Дніпрогаз»,- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 Кримінального кодексу України, [PERSON], [INFO], який працював директором ТОВ«Інститут нових технологій та матеріалів»у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, [PERSON], [INFO], яка працювала інженером 1-ї категорії КП «ЖЕП №23» Дніпропетровської міської ради у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК. Позивач посилається на те, що смерть її матері та сестри сталась через недбалу роботу відповідачів та третіх осіб по справі, що також було встановлено вище зазначеним вироком суду. Таким чином, Позивач вважає, що вона, як особа, визнана потерпілою у кримінальній справі, має всі правові підстави на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди Відповідачами, злочинна бездіяльність співробітників яких, згідно з вироком суду у кримінальній справі, знаходиться в прямому причинному зв'язку з загибеллю її матері та сестри. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути на її користь з кожного відповідача моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», у судовому засіданні проти позову заперечував. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут нових технологій та матеріалів», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №23» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що через несумлінне ставлення до своїх обов'язків слюсаря з експлуатації та ремонту газового забезпечення виробничо-експлуатаційної служби №3 ВАТ "Дніпрогаз" [PERSON] перевірка справності та відповідності газового обладнання, наявності тяги в грудні 2010 року не була належно проведена, також через недбале ставлення до своїх обов'язків директором ТОВ "Інститут нових технологій та матеріалів" [PERSON] не було проконтрольовано якісне виконання в повному обсязі робіт з огляду та очищенню димових і вентиляційних каналів у лютому 2011 року та вересні 2011 року, халатного ставлення до своїх обов'язків в.о. головного інженера КЖЕП № 23 [PERSON] не було проконтрольовано якісне виконання в повному обсязі робіт з огляду та очищення димових і вентиляційних каналів у вересні 2011 року - в результаті: не була виявлена ??самовільно встановлена ??газова колонка з порушенням вимог ДБН та ПБСГУ, з несправним автоматичним пристроєм, не проведене її відключення, не перевірені і не прочищені димовий і вентиляційний канали у квартирах [ADDRESS], що перешкоджало виходу продуктів згоряння природного газу через димовий і вентиляційний канали. Накопичення продуктів згоряння в приміщеннях кв. № 17 та [ADDRESS] відбулося через: відсутність тяги в димовому каналі - відсутності його прохідності, знаходження сторонніх предметів, які його перекрили, а саме листя, елементів будівельного сміття, за відсутності припливно-витяжної вентиляції, відсутності тяги у вентиляційному каналі, завуженні сеченія - зменшення проектного сеченія більш ніж на 30%, не герметичності ДВК в місці приєднання гофрованої труби з ВПГ, несправності автоматики безпеки ВПГ "Beretta", нещільності міжповерхового перекриття і димового каналу в кв.17, який не герметичний, не відокремлений від каналів [ADDRESS]. Зазначені порушення спричинили смерть в ніч з 30.10. 2011 року на 31.10.2011 року осіб, які перебували в [ADDRESS]: - [PERSON] - згідно висновку експерта № 2136/32-Е від 01.02.2013 року - від гострого отруєння оксидом вуглецю; - [PERSON] - згідно висновку експерта № 2135/31-Е від 01.02.2013 року - від гострого отруєння оксидом вуглецю; Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2013 року, який набрав законної сили 02 жовтня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно до ст.. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. Згідно із статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст. 1172 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи вище викладене суд дійшов до висновку, що злочинними діями третіх осіб, вчиненими під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, позивачу було завдано моральної шкоди, і яка підлягає повному відшкодуванню за рахунок відповідачів по справі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, враховуючи тяжкість отриманих душевних страждань позивача через втрату близьких родичів - матері та рідної сестри, вважає, що з кожного відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з кожного відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved