Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Євроінс Україна", треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в обґрунтування якого зазначив наступне. 16.12.2019 року у м. Запоріжжі по пр. Маяковського, 5, відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля „DAF F-600", державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля „Lexus", державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] 16.12.2019 року внаслідок ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначено, що водій автомобіля «DAF F-600», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , визнав себе винним у ДТП. Внаслідок ДТП транспортний засіб „Lexus", державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження і вартість його відновлювального ремонту склала 22 369,72 гривень. Страховиком автомобіля „DAF F-600", державний номер [NUMBER] - ПАТ „Страхова компанія „Євроінс Україна", на підставі Страхового полісу № АО/4593815 від 05.12.2019 року, позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 13 436,92 гривень, яке було зменшено на розмір франшизи за Договором страхування у сумі 1000 гривень. Однак, залишається не відшкодованим відповідачем розмір спричинених позивачу збитків, з урахуванням сплачених сум, у розмірі 7 973,80 гривень - вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, що є майновою шкодою, причиненою позивачу, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи, які складаються з витрат на правничу допомогу, витрат, пов`язаних із залученням експерта, та судового збору, позивач просив покласти на відповідача. Ухвалою суду від 10.07.2020 року позовну прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 01.10.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020 року скасована, справу направлено для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяв по суті справи суду не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.12.2019 року у м. Запоріжжі по пр. Маяковського, 5, відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля „DAF F-600", державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля „Lexus", державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] 16.12.2019 року внаслідок ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначено, що водій автомобіля «DAF F-600», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , визнав себе винним у ДТП (а.с. 13). Право власності позивача [PERSON] на транспортний засіб „Lexus", державний номер [NUMBER] , підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до висновку експерта № 27/01 від 27.01.2020 року з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ, складеного судовим експертом Булейко О.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER] , в наслідок ДТП, з урахуванням фізичного зносу складових, без урахування ПДВ, в цінах станом на час завершення виконання висновку експерта, становить 22 369,72 гривень (а.с. 17-25). За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази спричинення йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у загальному розмірі 22 369,72 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу „DAF F-600", державний номер [NUMBER] , була застрахована ПАТ „Страхова компанія „Євроінс Україна", відповідно до Страхового полісу № АО/4593815 від 05.12.2019 року (а.с. 15). З матеріалів справи встановлено, що на виконання умов договору страхування ПАТ „Страхова компанія „Євроінс Україна", відповідно до Страхового полісу № АО/4593815 від 05.12.2019 року, за яким ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 130 000 гривень, здійснено страхове відшкодування, за пошкоджений автомобіль позивача у розмірі 13 436,92 гривень, який зменшено на розмір франшизи у 1 000 гривень, що підтверджується копією повідомлення відповідача вих. № 792/ДВЗ від 04.02.2020 року (а.с. 15) та заяви на видачу готівки № 0ZO158678 від 27.02.2020 року (а.с. 16). За викладених обставин, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перевищує виплачений розмір відшкодування, оскільки різниця між реальними збитками та отриманим відшкодуванням, становить 7 932,80 гривень (22 369,72 гривень (розмір завданого збитку) - 13 436,92 гривень (страхове відшкодування) - 1 000 гривень (франшиза)). Таким чином, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення з відповідача ПАТ „Страхова компанія „Євроінс Україна" на користь позивача [PERSON] відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 7 932,80 гривень, у зв`язку із наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідачем не спростовано обов`язку виплати страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заявленої до стягнення суми, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача такого відшкодування у розмірі 7 932,80 гривень, який повністю підтверджується дослідженими судом доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Договором про надання правової допомоги від 01.03.2020 року, актом № 1 приймання - передачі виконаних робіт від 01.07.2020 року, який містить детальний опис наданих послуг (робіт), квитанцією б/н від 01.03.2020 року про оплату правничої допомоги у розмірі 3 000 гривень. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу у сумі 3 000 гривень є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. На підтвердження витрат, пов`язаних із залученням експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ судовим експертом Булейко О.А., за результатами якого складено досліджений судом висновок експерта № 27/01 від 27.01.2020 року, позивачем надано договір про проведення експертного дослідження КТЗ від 21.12.2019 року, товарний чек б/н від 26.01.2020 року на суму 1 500 гривень, акт прийому передачі робіт з експертного дослідження КТЗ від 27.01.2020 року. У зв`язку з викладеним, суд вважає обґрунтованими вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених, у зв`язку із залученням експерта, тому вважає за необхідне їх задовольнити, стягнувши з відповідача понесені позивачем витрати у розмірі 1 500 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, що підтверджені квитанцією № 41455883.1 від 02.07.2020 року, згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1).

Outcome: approved