Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

СФГ "Іскра" звернулось в суд з позовом до Буринської міської ради, [PERSON] про визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними рішень, визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів у формі аукціону, визнання недійсним договору оренди землі. В ході розгляду справи судом СФГ "Іскра" було подано заяву про зміну предмету позову на визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсним рішення міської ради та витребування у постійне користування земельної ділянки. З врахуванням заяви про зміну предмету позову свої позовні вимоги СФГ "Іскра" обґрунтовує тим, що з метою створення селянського (фермерського) господарства [PERSON] на виконання ч.1 ст.5 ЗУ "Пре селянське (фермерське) господарство" подав до районної державної адміністрації Буринського району Сумської області заяву про виділення земельної ділянки. Пунктом 3 Розпорядження в.о. голови Буринської районної державної адміністрації від 29.12.1995 року №119 вирішено надати [PERSON] для організації селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 34,5 га. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 22.01.1996 року було видано Державний акт на право постійного користування землею серії CM №000059, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою площею 34,5 га, розташованою на території Воскресенської сільської ради, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства. 06.02.1996 року на виконання вимог ч.1 ст.9 ЗУ "Про селянське (фермерське господарство" [PERSON] зареєстрував юридичну особу - селянське (фермерське) господарство "Іскра". Отже, на час отримання земельної ділянки для створення СФГ "Іскра" земельна ділянка мала своє цільове призначення - забезпечувала правові підстави створення та подальшу господарську діяльність специфічного суб`єкта підприємництва - селянського (фермерського) господарства. 05.01.2006 року Протоколом №2 Зборів СФГ "Іскра" було обрано нового голову СФГ " Іскра" - [PERSON] , в зв`язку з заявою [PERSON] про неможливість виконання ним обов`язків керівника через погіршення стану здоров`я. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] . З самого початку створення та реєстрації СФГ "Іскра" та після зміни голови господарства, і навіть після смерті [PERSON] , саме вказане господарство здійснювало користування спірною земельною ділянкою, яка була видана саме для його створення, хоча і оформлена на виконання вимог чинного на той час законодавства на ім`я голови господарства. В 2017 році діючий голова СФГ "Іскра" з метою присвоєння спірній земельній ділянці кадастрового номера та включення даних про неї до Державного земельного кадастру замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), після чого 02.03.2017 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки під кадастровим номером 5920982000:04:002:0266. Вважає, що обов`язки користувача вказаної земельної ділянки несе, створене [PERSON] , СФГ "Іскра", а не сам [PERSON] , на ім`я якого лише було видано Державний акт. Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-10507/16-18-СГ від 22.12.2018 про передачу земельних ділянок державні власності у комунальну власність спірна земельна ділянка була передана в числі інших земельних ділянок Буринській міській раді у комунальну власність за актом приймання передачі. Державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку була поведена 27.12.2018. Рішенням Буринської міської ради від 29.05.2019 "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 18.01.2019 "Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами" включено до переліку дві земельні ділянки, що розташовані на території Буринської міської ради, а саме: 1.1. земельну ділянку з кадастровим номером 5920988400:04:001:0141, загальною площею 12,9564 га; 1.2. земельну ділянку за кадастровим номером 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га. Рішенням Буринської міської ради від 29.05.2019 "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 29.01.2019 "Про надання дозволу Буринській міській раді на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок комунальної власності цільове призначення яких змінюється" надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності з подальшим продажем права оренди на земельних торгах у формі аукціону, які розташовані на території Буринської міської ради за номерами, зокрема, 5920982000:04:002:0266 загальною площею 34,5003 га, з коду КВЦПЗ 01.02 для ведення фермерського господарства на код КВЦПЗ 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. І лише рішенням Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" припинено право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної форми власності Буринської міської ради, загальною площею 34,5003 га, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, призначеною для ведення фермерського господарства, розташованою на території Воскресенської сільської ради, яка була надана на ім`я [PERSON] відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії CM №000059 від 22.01.1996 у зв`язку з його смертю. На думку позивача, рішення Буринської міської ради від 29.05.2019 "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 18.01.2019 "Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами" та рішення Буринської міської ради від 29.05.2019 "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 29.01.2019 "Прр надання дозволу Буринській міській раді на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок комунальної власності цільове призначення яких змінюється", які були винесені до прийняття рішення Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)", є незаконними, так як винесені у період існування права постійного користування позивача на неї. Крім того, згідно з чинними нормами ЗК України, немає такої підстави припинення права постійного користування, як смерть особи на чиє ім`я було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. За таких обставин рішення Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" також не може вважатися таким, що видане на підставі закону, оскільки діяльність СФГ "Іскра" на момент його винесення не припинилася, а інші законодавчо встановлені підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою були відсутні. Прийняттям оспорюваних рішень всупереч вимогам земельного законодавства відповідач втрутився у право позивача на мирне володіння майном на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що є підставою для визнання їх недійсними. В подальшому рішенням Буринської міської ради від 12.09.2019 "Про продаж права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Буринської міської ради (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" вирішено продати право оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Буринської міської ради. 29.10.2019 було проведено аукціон №20796, на якому був виставлений лот №40093 - право оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Буринської міської ради. За результатами проведеного аукціону було укладено договір оренди землі від 29.10.2019 між Буринською міською радою (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), відповідно до якого Орендодавець відповідно до протоколу №1 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (аукціон №20796 лот №40093) від 29.10.2019 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5950982000:04:002:0266, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області (за межами населеного пункту), площею 34,5003 га. На підставі вказаного договору оренди було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Також, зазначає, що оскільки рішенням Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" припинено право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної форми власності Буринської міської ради, загальною площею 34,5003 га, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, протиправно із порушенням законодавства, то земельна ділянка вибула із володіння СФГ "Іскра" не з його волі та останнє має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту його порушеного права. На підставі викладеного СФГ "Іскра" просить суд: - визнати за СФГ "Іскра" право постійного користування земельною ділянкою, площею 34,5003 гектарів, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, яка була надана [PERSON] відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії СМ №000059 від 22.01.1996 року; - визнати недійсним рішення Буринської міської ради від 25.06.2019 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)"; - витребувати у постійне користування СФГ "Іскра" з володіння [PERSON] земельну ділянку, площею 34,5003 гектарів, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, розташовану на території Воскресенської сільської ради. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Буринської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог СФГ "Іскра" в зв`язку з їх безпідставністю. Зазначає, що оскільки на момент смерті [PERSON] не являвся ні головою, ні членом, ні головою СФГ "Іскра", та перед виходом із селянського (фермерського) господарства не переоформив право постійного користування спірною земельною ділянкою на юридичну особу, то рішення Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" було прийнято в межах чинного законодавства України. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року по справі №922/989/18, на яку посилається позивач, прийнята вже після прийняття міською радою вказаного рішення. Частиною 2 ст.92 ЗК України встановлено виключний перелік осіб, які вправі набувати землю на праві постійного користування, серед якого фермерське господарство відсутнє. Крім того, СФГ "Іскра" не надано суду доказів використання спірної земельної ділянки з метою ведення селянського (фермерського) господарства з самого початку його існування, зокрема її обробки, збору врожаю та сплати податків. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Саламахою Р.Р. також подано відзив на позовну заяву, в якому він покликається на безпідставність позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, а спірна земельна ділянка була передана у постійне користування фізичній особі, а не СФГ "Іскра". При цьому закон не передбачає правового механізму переходу права постійного користування земельною ділянкою від колишнього учасника СФГ до самого селянського (фермерського) господарства як самостійного користувача. [PERSON] , діючи відповідно до вимог чинного земельного законодавства України, прийняв участь у Аукціоні №20796 (лот №40093 - право оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Буринської міської ради). Вказаний аукціон успішно відбувся, результати проведення аукціону дійсні і ніким не оскаржені. Після того, як між Буринською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 29.10.2019 року, за [PERSON] було зареєстровано речові права на вказану земельну ділянку (право оренди). Вищевказана державна реєстрація права оренди є законною та ніким не оскарженою. Таким чином, [PERSON] є належним та добросовісним користувачем спірної земельної ділянки, на підставі чинного договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 29.10.2019 року та у випадку задоволення позову його права будуть істотною мірою порушені. Також, представник відповідача звертає увагу, що СФГ "Іскра" ніколи не було власником спірної земельної ділянки, а тому у нього відсутнє право на звернення з віндикаційним позовом про витребування земельної ділянки. Виключно Буринська ОТГ в особі Буринської міської ради, як власник спірної земельної ділянки, наділена правом на пред`явлення позову про її витребування у [PERSON] . Вважає, що правова позиція ВП ВС, викладена в постанові від 23.06.2020 року по справі №922/989/18, на яку посилається позивач, не підлягає до застосування, оскільки вона була прийнята за інших фактичних відносин, аніж ті, які наявні у даній справі, та була прийнята судом вже після виникнення між сторонами спірних правовідносин. У поданих відповідях на відзиви відповідачів СФГ "Іскра" вважає викладені у них доводи необґрунтованими та просить свої позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кужелєва С.В. позовні вимоги СФГ "Іскра" в редакції, викладеній в заяві про зміну предмету позову, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Представник відповідача Буринської міської ради Ігнатенко Є.В. та представник відповідача [PERSON] адвокат Саламаха Р.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з підстав викладених у відзивах на позовну заяву. Заслухавши доводи представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що розпорядження в.о. голови Буринської районної державної адміністрації від 29.12.1995 року №119 [PERSON] було надано для організації селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 34,5 га із земель запасу Воскресенської сільської ради народних депутатів (т.1 а.с. 15). На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 22.01.1996 року було видано Державний акт на право постійного користування землею серії CM №000059, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою, площею 34,5 га, розташованою на території Воскресенської сільської ради, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства (т.1 а.с. 16). Після отримання вказаної земельної ділянки [PERSON] було створено селянське (фермерське) господарство "Іскра", яке було зареєстровано 06.02.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (т.1 а.с. 17). Згідно Статуту СФГ "Іскра", зареєстрованого Буринською РДА 19.03.2001 року засновником та головою господарства є [PERSON] , а членами господарства: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 21-24). Пунктом 5.1 вказаного Статуту передбачено, що до земель господарства належать земельні ділянки, отримані (придбані) засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду. 05.01.2006 року Зборами СФГ "Іскра" в зв`язку з заявою [PERSON] про неможливість виконання ним обов`язків керівника через погіршення стану здоров`я було обрано нового голову СФГ " Іскра" - [PERSON] , що підтверджується копією Протоколу Зборів СФГ "Іскра" №2 (т.1 а.с. 18-19). Згідно копії свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер (т.1 а.с. 20). Із копії Статуту СФГ "Іскра", в редакції 2009 року, вбачається, що членами господарства є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 25-30). Відповідно до п.5.1 вказаного Статуту до земель господарства належать земельні ділянки, отримані (придбані) засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2018 року слідує, що 02.03.2017 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5920982000:04:002:0266, державної власності, площею 34,5003 га, для ведення фермерського господарства. Також у вказаному витязі містяться відомості про право [PERSON] на постійне користування земельною ділянкою (т.1 а.с. 31-33). Згідно довідки відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 14.06.2018 року №157/176-18 відповідно до облікових даних відділу за СФГ "Іскра" обліковується 34,5003 га земель сільськогосподарського призначення, державної власності (постійне користування), а саме земельна ділянка з кадастровим номером 5920982000:04:002:0266, площею 34,5003 га, на території Воскресенської сільської ради, що увійшла до складу Буринської ОТГ (т.1 ас. 44). Відповідно до письмової відповіді Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області від 27.03.2018 року на запит прокурора за період з 2007 року по 2018 рік за використання земельної ділянки, площею 34,5 га, на території Воскресенської сільської ради Буринського району, згідно державного акту на право постійного користування землею, серії СМ №000059, нараховувало та сплачувало єдиний податок 4 групи (фіксований сільськогосподарський податок) селянське (фермерське) господарство "Іскра". Борг на поточну дату з платежів відсутній (т.1 а.с.45). Сплата СФГ "Іскра" вищевказаного податку також підтверджується наданими копіями платіжних доручень та квитанцій (т.1 а.с. 38-43). 31.05.2018 року Господарським судом Сумської області відкрито провадження у справі №920/392/18 за позовом першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до Фермерського господарства "Іскра" про повернення на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельної ділянки, загальною площею 34,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства, на території Воскресенської сільської ради Буринського району (т.1 а.с. 46). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-10507/16-18-СГ від 22.12.2018 року "Про передачу земельних ділянок державні власності у комунальну власність" передано Буринській міській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення за актом приймання передачі, в тому числі земельну ділянку кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, площею 34,5003 га (т.1 а.с. 48-50). 27.12.2018 року за Буринською міською радою зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т.1 а.с.51). Рішенням Буринської міської ради від 29.05.2019 року "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 18.01.2019 "Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами" включено до переліку дві земельні ділянки, що розташовані на території Буринської міської ради, а саме: 1.1. земельну ділянку з кадастровим номером 5920988400:04:001:0141, загальною площею 12,9564 га; 1.2. земельну ділянку за кадастровим номером 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га (т.1 а.с. 52-53). 29.05.2019 року Буринською міською радою прийнято рішення "Про внесення змін до рішення Буринської міської ради сьомого скликання від 29.01.2019 "Про надання дозволу Буринській міській раді на розробку проектів землеустрою щодо земельних ділянок комунальної власності цільове призначення яких змінюється", яким надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності з подальшим продажем права оренди на земельних торгах у формі аукціону, які розташовані на території Буринської міської ради, в тому числі з кадастровим номером 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, з коду КВЦПЗ 01.02 для ведення фермерського господарства на код КВЦПЗ 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 54-55). Рішенням Буринської міської ради від 25.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)" припинено право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної форми власності Буринської міської ради, загальною площею 34,5003 га, кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, для ведення фермерського господарства, що розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради, та посвідчується Державним актом на право постійного користування землею серії CM №000059 від 22.01.1996 року, виданого [PERSON] , у зв`язку із його смертю (т.1 а.с. 56). Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 року провадження у справі №920/392/18 закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки власник земельної ділянки - Буринська міська рада здійснює розпорядження спірною земельною ділянкою без будь-яких обмежень і перешкод (т.1 а.с. 57-58). 12.09.2019 року Буринською міською радою було прийнято рішення "Про продаж права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Буринської міської ради (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)", яким вирішено продати право оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Буринської міської ради (т1 а.с. 64). На підставі вказаного рішення міської ради 29.10.2019 було проведено аукціон №20796, на якому був виставлений лот №40093 - право оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства кадастровий номер 5920982000:04:002:0266, загальною площею 34,5003 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Буринської міської ради (т.1 а.с. 65-66). За результатами проведеного аукціону було укладено договір оренди землі від 29.10.2019 року між Буринською міською радою (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), відповідно до п.1.1 якого орендодавець відповідно до протоколу №1 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (аукціон №20796 лот №40093) від 29.10.2019 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5950982000:04:002:0266, яка розташована на території Воскресенського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області (за межами населеного пункту) (т.1 а.с. 68-71). 08.11.2019 року на підставі вказаного договору оренди землі за [PERSON] було зареєстровано право оренди земельної ділянки, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.07.2020 року (т.1 а.с.72). Частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на час створення СФГ "Іскра") передбачалося, що громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. За змістом статті 7 ЗК України користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Частиною першою статті 23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Тобто земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалася громадянину України не як фізичній особі, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного ним фермерського господарства. Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (далі - Закон №2009-XII) (у редакції, чинній на час створення СФГ "Іскра") після одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію. За державну реєстрацію справляється плата, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Отже, можливість реалізації права на створення селянського (фермерського) господарства була підпорядкована фактичному одержанню громадянином, зокрема, права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства. Наявність у засновника визначеного законом права на земельну ділянку була однією з умов державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства. Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство, а не його засновник. Іншими словами, після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18 (провадження №12-205гс19). Також, у вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Покликання представників відповідачів на неможливість застосування у даній справі правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18, оскільки вона була прийнята за інших фактичних відносин, аніж ті, які наявні у даній справі, та була прийнята судом вже після виникнення між сторонами спірних правовідносин є необґрунтованими. Крім того, право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі №906/392/18 (провадження №12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб?єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Статтею 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Однак, така підстава припинення права користування земельною ділянкою, як смерть особи, якій надавалась у постійне користування земельна ділянка для створення селянського (фермерського) господарства, у статті 141 ЗК України відсутня. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що з моменту створення та реєстрації СФГ "Іскра" саме воно є постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, яка надавалась для його створення [PERSON] та смерть останнього не є підставою для припинення такого права постійного користування. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (у редакції Закону від 25.10.2001 року) було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди. Проте, Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Отже громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі. Тобто право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. За наведеного, покликання представника Буринської міської ради на відсутність фермерського господарства у визначеному ч.2 ст.92 ЗК України переліку осіб, які вправі набувати землю на праві постійного користування, не заслуговують на увагу. Таким чином, рішення від 25.06.2019 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)", яким припинено право постійного користування спірною земельною ділянкою, яка була надана на ім`я [PERSON] відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії CM №000059 від 22.01.1996, у зв`язку з його смертю, прийнято Буринською міською радою всупереч чинному законодавству та не може вважатися законним. Також, не можна назвати такими, що прийняті на підставі закону, рішення Буринської міської ради щодо організації продажу права оренди спірної земельної ділянки, оскільки вони були прийняті без припинення у встановленому законом порядку права СФГ "Іскра" на постійне користування даною земельною ділянкою. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. За змістом статей 92, 95 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом. Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. Таким чином, суд приходить до висновку, що порушене право СФГ "Іскра" на постійне користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а саме шляхом визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою, а також визнання недійсним рішення Буринської міської ради від 25.06.2019 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою та зарахування її до земель запасу (кадастровий номер 5920982000:04:002:0266)". При вирішенні позовної вимоги про витребування у постійне користування СФГ "Іскра" з володіння [PERSON] спірної земельної ділянки, суду виходить з наступного. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Землекористувач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, на яку покликається позивач, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України). В даному випадку, позивач є користувачем земельної ділянки, яка вибула з його володіння з волі власника, тобто Буринської міської ради, у володіння іншої особи, а тому позовну вимогу про витребування земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Титульний володілець спірної земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права користування цією ділянкою, зокрема вимагаючи повернути таку ділянку. У зв`язку з наведеним, є безпідставними посилання представника позивача на необхідність застосування ст.388 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України з приводу правозастосування вказаного Закону як способу захисту порушеного права. Разом з цим, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Судом встановлено, що позивач у справі є законним користувачем земельної ділянки (титульним володільцем), тому відповідно до положень статті 152 ЗК України він має право звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою навіть від власника цієї земельної ділянки для захисту свого майнового права. У даній справі помилкова з огляду на її обставини юридична кваліфікація позивачем позовної вимоги про витребування спірної земельної ділянки, як вимоги, до якої слід застосувати приписи статей 387 і 388 ЦК України, не призведе до не правильного вирішення спору, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 395/746/17 (провадження № 61-36231св19). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, судом задоволено три позовні вимоги позивача, то на його користь підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, понесені по сплаті судового збору, в загальній сумі 6306 грн., тобто по 3153 грн. з кожного із відповідачів.

Outcome: approved