Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Верховинського районного суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168.58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Вимоги мотивовано тим, що 25.08.2005 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30.06.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 6168,58 грн., яка складається з наступного: - 1905,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 4263,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168.58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно на 30.09.2014 року то 06.11.2014 року, причини неявки суду не пояснила та від неї не надходило заяви про розгляд справи у її відсутності, подала до суду заперечення в якому позовні вимоги не визнає і посилається на те, що проведеним аналізом і розрахунками у строгій відповідальності з умовами договору № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року виявлено, що вона з кредитної картки використала 10094 грн., сплатила банкові 22282,26 грн., а вимога сплатити ще 6168,58 грн. явно суперечить ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону україни "Про захист прав споживачів" про несправедливість вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації понад п'ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Тобто за використання 10 тис. грн. банк намагається отримати 28 тис. грн., майже у три рази більше. Аналіз показав, що сплативши 12 вересня 2009 року 8500 грн., вона повністю виконала свої зобов'язання перед банком ще й зайво заплатила 3199,33 грн., а банк рахує заборгованість внаслідок нарахування підвищених ( у подвійному розмірі) процентів на прострочені суми погашення кредитних коштів всупереч договору і законодавству. Пунктом 1.1 договору передбачена базова процентна ставка 3,00% на місяць з розрахунку 360 днів у році, тобто за 1день -0,1% (3,00 *12 ): 360/, погашення кредиту і відсотків має становити до кінця наступного місяця в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредиту. Пунктом 4.7 передбачено надання виписки, пунктом 5.2 передбачено про зміни умов повідомляти не пізніше, як за 21 день до намічених змін у виписці. Пунктом 5.3 як і пунктом 8 не передбачено право банку нараховувати подвійні проценти на прострочену заборгованість і про такий порядок не повідомлено у виписці. Тому нарахування процентів у подвійному розмірі є незаконними. Крім того статті 549-551 ЦК України однозначно фіксують застосування неустойки у вигляді штрафу одноразово, а пені за кожен день прострочення. Судовою палатою у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2014 року підтверджено висновок, що проценти за користування чужими грошовими коштами, які нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов'язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, а стаття 258 ЦК України передбачає позовну давність в один рік про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому просить суд застосувати при потребі цю норму. Пунктом 1.1 договору передбачено щомісячну сплату, але не конкретизовано черговість процентів і кредиту. Стаття 534 ЦК України встановлює таку черговість погашення вимог кредитора: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Розрахувавши належні до відшкодування суми коштів саме у такій черговості, виявилося, що 12 вересня 2011 року вона повинна була заплатити 3422,18 грн. за кредит, 1878,49 грн. процентів (1837,42 + 41,07), разом 5300,67 грн., а сплативши 8500 грн. вона не тільки виконала свої зобов'язання, а й переплатила 3199,33 грн. ( 8500-5300,67). Тому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з неї заборгованості у сумі 6168,58 грн. за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року . Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів доданих до позовної заяви. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши їх в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.08.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою був укладений кредитний договір №SAMDN 22000003631784 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту "Фінансовий фіксований" на платіжну картку у розмірі 3900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що у розмірі платіжного ліміту картрахунку клієнт або його довірена особа використовують картку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування засобів з картрахунку на рахунки інших осіб, а також як засіб для одержання наявних коштів у касах банків, фінансових установ, через банкомати, і здійснення інших операцій. передбачених угодами сторін. Із вище вказаного договору видно, що відповідачка [PERSON] отримала кредитну карту [NUMBER] із встановленим на ній кредитним лімітом в сумі 3900,00 грн., та підтвердила, що із правилами користування платіжною карткою та умовами викладеними в кредитному договорі згідна (а.с. 13-14). З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору відповідачкою не виконувались належним чином і станом на 30.06.2014 року має прострочену заборгованість в сумі 6168,58 грн., яка складається з наступного: -1905,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 4263,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; (а.с.7-12). Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому суд вважає, що з відповідачки в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.509,525,526,530,599,610,611,1046-1056 ЦК України,

Outcome: approved