Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанси» та [PERSON] , в якій просив визнати договір від 25.10.2007 р. № 83018286108, укладений між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] недійсним. В подальшому, на виконання вимог Ухвали Подільського районного суду м. Києва 26.11.2018 року, [PERSON] подано уточнено позовну заяву, в якій позивався до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] з вимогами визнати дії [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Ренесанс Капітал» щодо визначення адреси в кредитному договорі між останніми протиправними, зобов`язати відповідача 1 та [PERSON] виключити з договору споживчого кредиту адресу останнього та зобов`язати [PERSON] довести до відома ТОВ «Укрфінанси» інформацію про те, що [PERSON] не проживав та не проживає за зазначеною в договорі адресою. В обґрунтування позову зазначив, що тривалий час на його адресу надходять листи з вимогою до [PERSON] погасити кредит, адже у пропозиції № 83018286108 (надалі за текстом - спірний договір) останнім вказано місце проживання адресу [PERSON] , за якою [PERSON] ніколи не проживав, не проживає та не був ніколи зареєстрований. Вважав, що таке зазначення адреси загрожує праву власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому. 04.02.2019 р. представником ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» подано заперечення на позовну заяву, в якому процитовано встановлену обставину Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2015 р., до якого звертався [PERSON] з подібним позовом: «31.03.2009 року заборгованість за Кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем 2 була відступлена за Договором відступлення права вимоги № 7 від 10.06.2009 року, і з цього часу банк фізично не міг турбувати позивача ні листами, ні дзвінками». А відтак, з урахуванням відсутності кредитної справи у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», останній вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. [PERSON] в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчить підписи проставлені особисто на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 76, 113). Суд, заслухавши пояснення [PERSON] , дослідивши подані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. Права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так судом встановлено, що 03.09.2015 р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфінанси" про стягнення моральної шкоди - задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" на користь [PERSON] 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., у задоволенні решти позовних вимог [PERSON] - відмовлено (а.с. 96-101). При цьому, предметом згаданого позову стала обставина, що з середини грудня 2007 року [PERSON] почав отримувати на свій домашній номер телефону дзвінки та листи за адресою свого проживання від працівників відповідача - 1 ПАТ «Банк Ренесанс капітал», тоді як особисто він ніяких кредитів не брав, громадянина [PERSON] ніколи не знав і не знає, проживає та зареєстрований за адресою належної йому квартири за адресою : [ADDRESS] , - один. 30.11.2015 р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» Квашніна Михайла Олександровича на Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, задоволено, Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, скасовано в частині вимог до Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» про стягнення моральної шкоди, постановлено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; в іншій частині Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, в Рішенні Апеляційного суду м. Києва від 30.11.2015 р. суд дійшов наступного висновку: «Як вбачається з копії витребуваної судом апеляційної інстанції кредитної справи [PERSON] , до кредитної справи було додано службову записку від 24.10.2008 р. щодо невідповідності номеру телефону та адреси позичальника, зазначених у кредитному договорі, отже, після виявлення факту невідповідності інформації позичальника, від ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» будь-яких вимог до [PERSON] не заявлялось. 31.03.2009 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та Приватною компанією «Буквелью Інвестментс Лімітед» укладено договір № 7/2009 від 31 березня 2009 року, згідно з яким банк відступив фактору права вимоги, що належать банку, до боржників банку, передавши всю інформацію щодо боржників, в тому числі і кредитну справу [PERSON] з даними щодо невідповідності зазначеної адреси та номеру телефону позичальника». Так, [PERSON] в позовній заяві посилається на укладений між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] договір від 25.10.2007 р. № 83018286108, в той час, як вказаними вище Рішеннями, зокрема, Апеляційного суду м. Києва від 30.11.2015 р. встановлено, що 31.03.2009 року право вимоги передано, та наразі ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не належить, у зв`язку з чим, і кредитна справа у останнього відсутня. При цьому, [PERSON] і в уточненій позовній заяві ставиться вимога щодо визнання дій саме ПАТ «БанкРенесанс Капітал» протиправними, в той час, як відповідачем останній не зазначений, а вищезгаданим Рішенням встановлено відступлення прав вимоги Приватній компанії «Буквелью Інвестментс Лімітед». Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Під час судового розгляду справи [PERSON] не було надано доказів одночасно усіх вказаних умов, за яких договір про надання споживчого кредиту може бути змінений на його вимогу у судовому порядку, чим не виконано вимоги ст. ст. 13, 81 ЦПК України, згідно яких на сторону покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Так, що стосується виключення з договору кредиту інформації щодо адреси [PERSON] , та зобов`язання ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» довести до відома ТОВ «Укрфінанси», судом вже встановлено факт відсутності кредитної справи у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та прав вимоги за спірним договором споживчого кредиту, крім того, [PERSON] не є стороною спірного боргового зобов`язання, а відтак, і відсутні підстави для такого зобов`язання. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доказів, в розумінні ст. ст. 77,78 ЦПК України, щодо наявності підстав для зобов`язання внести зміни шляхом виключення адреси проживання [PERSON] , у договорі споживчого кредиту, стороною якого [PERSON] не являється, останнім суду не надано. Відтак, враховуючи те, що [PERSON] не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для розірвання та або зміни договору на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про необхідність зобов`язати внести зміни до договору (пропозиції), суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про таке зобов`язання, через відсутність підстав для цього, у зв`язку з чим, права [PERSON] не підлягають захисту у обраний ним спосіб. Крім того, суд відхиляє доводи [PERSON] в частині реальної загрози порушення права власності останнього на квартиру через вказану в договорі його адреси, як місце проживання [PERSON] , оскільки дана обставина не впливає на зміст права власності [PERSON] в розумінні ст. 317-319 ЦК України, та, як наслідок, вказане майно не вибуває з володіння власника. Таким чином, [PERSON] не наведено належних, достатніх та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.76-83 ЦПК України. З урахуванням встановленого, заявлені [PERSON] позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позову не підлягають стягненню з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed