Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

позивач 15 січня 2016 року звернулася до суду з позовом, вказавши, що 08 червня 2001р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2015р. За час перебування в шлюбі вони з відповідачем за спільні кошти придбали наступне майно: садову ділянку №105 в Садівничому товаристві «Надія» Довгинцівського району (далі - СТ "Надія") за 8000 грн., яка належала [PERSON]; транспортний засіб ДЕУ СЕНС Т13110, державний номер [NUMBER], 2003 р.в. за 6700 доларів США; транспортний засіб «Москвич-412», державний номер [NUMBER] за 6000 грн. та телевізор SATURN модель ST-1405 за 1509 грн. Садову ділянку № 105 в СТ «Надія» нею було придбано особисто у [PERSON] 29.03.2009 р. за 8000 грн., що підтверджується розпискою останньої. Відповідно до довідки СТ «Надія», відповідач придбав у 2009 р. садову ділянку № 105 в СТ «Надія». Транспортний засіб ДЕУ СЕНС Т13110 було придбано у [PERSON] 30.04.2005p. згідно угоди купівлі-продажу та розписки [PERSON] за 6700 доларів США. Відповідно до оголошень в мережі Інтернет вартість аналогічного транспортного засобу на теперішній час складає 75000 грн. Факт придбання телевізора SATURN модель ST-1405 за 1509 грн. підтверджується гарантійним талоном. Транспортний засіб «Москвич-412» державний номер [NUMBER] за 6000 грн. був придбаний [PERSON] в 2013 році під час перебування з нею в шлюбі. Загалом вартість спільного майна, набутого під час шлюбу оцінює в 84509 грн. Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя: садову ділянку №105 в СТ «Надія», транспортний засіб ДЕУ СЕНС Т13110, держ. номер [NUMBER], 2003 р.в., транспортний засіб «Москвич - 412» держ. номер [NUMBER] та телевізор SATURN, модель ST-1405; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 42254,50 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON]. позовні вимоги не визнали з підстав, викладених в запереченнях. Відповідач [PERSON] пояснив, що не проживав з позивачем однією сім'єю з 2012р., коли він потрапив в лікарню з інсультом. [PERSON] сказала, що він не повертався додому. Після лікарні він став проживати на дачі. В тому ж році вони вирішили поділити майно. Він взяв на дачу телевізор, інше майно - кондиционер, двиан та т.і. залишилося позивачеві. Земельну ділянку в садовому товаристві вони придбали в 2009 році за його гроші. Автомобіль ДЕУ він придбав в 2005р. за гроші, які виручив від продажу своєї квартири. Продав його в 2012р. він продав автомобіль, половину грошей за автомобіль він віддав позивачеві, про що вона надала розписку. Автомобіль "Москвич" він придбав в 2013р. за довіреністю. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 08 червня 2001 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.16 копія свідоцтва про одруження), який розірваний рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 р. (а.с. 17 копія рішення суду) Згідно угоди купівлі-продажу від 30 квітня 2005 р., укладеного на Українській товарній біржі, [PERSON] в особі [PERSON], що діяв на підставі доручення ВСВ № 795946 від 28.04.2005 р. продав, а [PERSON] придбав транспортний засіб ДЕУ СЕНС Т 13110 2003 року випуску (а.с. 20 копія угоди). Відповідно до наданої копії розписки, [PERSON] продав автомобіль DAEWOO Sens [PERSON] за 6700 доларів США 30 квітня 2005 р. (а.с. 21 копія розписки). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі від 23.06.2005 р., вказаний автомобіль ДЕУ СЕНС Т13110 2003 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 22 копія свідоцтва). Довіреністю від 30 жовтня 2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси повязаних з розпорядженням автомобіля марки DAEWOO модель Sens Т13110 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 47 копія довіреності). 30 жовтня 2012 року [PERSON] отримала від свого чоловіка [PERSON] за продаж без її присутності їх спільно нажитого в шлюбі автомобіля «СЕНС» половину (з його слів) його продажної вартості на 30.10.2012 р. в розмірі 1750 доларів США. Зазначене підтверджується розпискою, укладеною між сторонами та підписом позивачки в отриманні коштів (а.с. 45 розписка). Згідно довідки Садівничого товариства «Надія» Довгинцівського району [PERSON] в 2009 році придбав у садівничого товариства «Надія» садову ділянку № 105 та з 2009 р. по 2012 р. заплатив в касу товариства внески (а.с. 15 копія довідки). Відповідно наданих суду розписок., [PERSON] 05 березня 2009 р. взяла в борг для купівлі вказаної ділянки у [PERSON] в розмірі 1000 грн., 08 березня 2009 року у доньки [PERSON] в розмірі 3000 грн. та 15 липня 2009 року У [PERSON] в розмірі 4000 грн. (а.с. 12-14 копії розписки). Згідно наданої суду копії розписки від 28.10.2015 р., [PERSON] стверджує, що отримала на руки від [PERSON] грошові кошти за продаж дачі № 105 в сумі 8000 грн. [PERSON] особисто приносила їй грошові кошти, а її чоловіка вона не бачила. Дачу вона продала [PERSON] 29 березня 2009 року (а.с. 11 копія розписки). 09 травня 2006 р. відповідно до гарантійного талону, було придбано телевізор SATURN модель ST-1405 (а.с. 10 копія талону). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частині 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Оскільки земельні ділянки на підставі ч. 1 ст. 181 ЦК України є нерухомим майном, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на них підлягають обов'язковій державній реєстрації і за приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на них виникає з дня державної реєстрації відповідного права. Зазначене позиція викладена в пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області 16 серпня 2016 р. повідомлено, що [PERSON] як власник приватизованих земельних ділянок у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в тому числі для ведення садівництва, станом на 31.12.2012 р. не зареєстрований (а.с. 92 повідомлення). Згідно членській книжці садівника [PERSON] є користувачем земельної ділянки № 105 в СТ "Надія". Однак згідно державному акту на право власності на земельну ділянку власником земельної ділянки № 105 в СТ "Надія" є [PERSON] (а.с.71,72 - копія акту, книжки). Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 25 постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Територіальний сервісний центр № 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішній справ України листом від 26.06.2016 р. повідомив, що за [PERSON] в період з 08.06.2001 р. по 18.02.2015 р. був зареєстрований автомобіль марки ДЕУ Сенс 2003 р. випуску держ. знак [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію АІС662307 від 23.06.2005 р. 03.02.2015 р., даний автомобіль перереєстрований на іншого власника (а.с. 90 повідомлення). Згідно розписики [PERSON] вона отримала від [PERSON] половину від продажної вартості автомобіля ДЕУ Сенс в розмірі 1750 доларів США (а.с.45). Таким чином, суд вважає встановленим, що поділ вказаного автомобіля, як спільного майна сторін по справі, фактично відбувся. Що стосується автомобіля «Москвич-412», то довіреністю від 13 червня 2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на виконання договору доручення, складеного в усній формі, уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, здати в оренду, позику тощо за ціну та на умовах за його розсудом) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія ГЛ № 103506, виданого 21.11.1992 р. начальником ДАІ Криворізького МРЕО Дніпропетровської області, транспортним засобом «Москвич-412 НЕ» 1980 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 46 копія довіреності). Даних про те, що вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] під час спільного проживання однією сім'єю з [PERSON], і є його власністю, не має. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання спільною сумісною власністю садової ділянки № 105 в СТ «Надія» та транспортних засобів «ДЕУ СЕНС» та «М-412» задоволенню не підлягають, оскільки власником зазначеної земельної ділянки є інша особа, автомобіль «ДЕУ СЕНС» було продано відповідачем в 2012 році, половину коштів за продаж вказаного автомобіля позивачка, згідно наданої суду розписки, отримала. Автомобіль «Москвич-412» взагалі відповідачу не належить, а перебуває, згідно нотаріально посвідченої довіреності, в його користуванні. Що стосується телевізора SATURN МОДЕЛЬ ST-1405, то вимоги щодо визнання його спільною сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню, однак щодо стягнення з відповідача половини його вартості на теперішній час, то позивачем не підтверджено належним чином сума його вартості на момент покупки (чек, квитанція). Крім того, з врахуванням ступеню його зносу суд не може визначити його дійсну вартість на момент розгляду справи, позивачем таких доказів не надано. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача ухвалою суду від 18 січня 2016 року звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (мінімальний розмір), оскільки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial