Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

представник позивача просить суд позбавити громадянку [PERSON], жительку с. Слобода, Кагарлицького району, Київської області батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти в твердій сумі в розмірі 500 грн. на користь [PERSON], [INFO], до його повноліття, передати неповнолітнього [PERSON] органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім'ї Кагарлицької райдержадміністрації та на підставі ст..17 закону України " Про охорону дитинства" накласти заборону на відчуження житла неповнолітнього, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS], посилаючись на те, що у с. Слобода Кагарлицького району разом із сином проживає громадянка [PERSON], 1990 року народження. Власного житла не має, тому мешкає у будинку своєї матері. [PERSON] ніколи не працювала. У неї відсутні навички ведення господарства, взаємовідносин із сином. [PERSON] схильна до бродяжництва, часто залишає дитину без догляду. Мати схильна до вживання спиртних напоїв, перебуває на «Д» обліку у наркокабінеті Кагарлицької ЦРЛ. Двічі лікувалася від алкогольної залежності. Поведінка матері неодноразово розглядалася на засіданнях виконавчого комітету Слобідської сільської ради, але позитивних результатів це на дало і [PERSON] продовжує вести бродячий спосіб життя, тому згідно подання Слобідської сільської ради дитину, [PERSON], 08.10.2013 року влаштовано до Кагарлицького районного центру соціально - психологічної реабілітації дітей у с. Кузьминці. Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України дитина зареєстрована відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. За час перебування дитини у закладі мати відвідала дитину 4 рази. Останній раз провідала дитину 25.07.2014 року. Жінка від спілкування з практичним психологом центру відмовилася. З матір'ю проводилася довготривала профілактична робота щодо належного виконання своїх обов'язків. На даний час умови для повернення дитини в сім'ю не створено, мати не співпрацює із соціальними службами з питання повернення дитини, продовжує зловживати спиртними напоями, у селі не з'являється. Відповідно до роз'яснень Постанови від 12.06.1998 року № 16 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав просимо суд виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини та умов її нормального виховання. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 8 ч.7 Сімейного кодексу України, в якому регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, тому просять позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ч. 6 ст. 167 Сімейного кодексу України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні. Відповідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження житла та майна дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцем знаходження майна та житла дітей. Відповідач позовні вимоги позивача не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити. Обіцяла виправитися та займатися дитиною. Кагарлицький міжрайонний прокурор позовні вимоги позивача підтримав та просив суд задовольнити, оскільки надані до суду документи, які були дослідженні в судовому засіданні та допитані свідки дають можливість зробити висновок щодо необхідно позбавлення батьківських прав та можливість нормального розвитку [PERSON] в дитячому закладі. Представник третьої особи в особі Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, відповідача, Кагарлицького міжрайонного прокурора, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливим впливом на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області 13.08.2009 року. Із листа Кагарлицького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, що направлений Службі у справах дітей та сім'ї Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області вбачається, що дана сім'я перебувала під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з серпня 2012 по січень 2014 року, за цей час їй було надано комплекс соціальних послуг, а саме: матір знайдено у Білоцерківському районі і повернуто на постійне місце проживання у с Слобода; сприяння у проходженні медогляду матері; надано гуманітарну допомогу (одяг, взуття) від церкви «Голгофа»; сприяння у проходженні ПМПК сином [PERSON]; оформлено дитину до ДНЗ «Фіалочка»; надано гуманітарну допомогу дитині (одяг, взуття); сприяння у направленні на лікування матері від алкозалежності до Центру ресоціалізації наркозалежної молоді, м. Димер; сприяння у влаштуванні дитини до ДЗ «Волошка», м. Б.Церква (20.112012 р. по 26.07.2013 р.); відновлено втрачений паспорт та ідентифікаційний код матері; виготовлено чорнобильське посвідчення сину [PERSON]; поновлено соціальну виплату як матері - одиначці з 19.08.2013 р.; сприяння у оформленні на лікування сина [PERSON]; надано гуманітарну допомогу матері та сину (одяг) - 3 рази; надано продуктовий набір із «Благодійного кошика»; мати проходила лікування від алкозалежності в КЗ КОР «ОПНО» смт. Глеваха з 05.11.2013 р.; матір працевлаштовано на КФ «Лагоду» з 06.03.2014 p., але [PERSON] пропрацювала всього тиждень; надавалися рекомендації та проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків та ведення здорового способу життя. Крім того, виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Кагарлицького району одноразового вирішувалося питання про посилення контролю за вихованням дітей в сім'ях, які знаходяться в складних життєвих обставинах, серед яких і була відповідач [PERSON] Згідно довідки характеристики на [PERSON], виданої Слобідською сільською радою Кагарлицького району вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Не працює. Періодично вживає спиртні напої, схильна до бродяжництва. У [PERSON] відсутні навички ведення господарства. Мати - одиночка, має сина - [PERSON], [INFO] Вихованням дитини не займалася. Часто залишала дитину без догляду, ухилялася від виконання батьківських обов'язків, тому її сина було направлено на тимчасове перебування в Кузьминецький реабілітаційний центр, де він знаходиться по даний час. На зауваження сільського голови та директора сільського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді Слобідської сільської ради та членів виконкому не реагує. Питання про спосіб життя та поведінку [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданні виконавчого комітету. Двічі лікувалася від алкогольної залежності. Попередньо вжиті заходи результату не дали. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] від 04.11.2014 року вбачається, що будинок цегляний, вкритий шифером. Житловою площею - 44,9 м. кв., має 4 житлові кімнати. Опалення пічне, але на час перевірки будинок не опалювався. Водопостачання - колодязь. Житло не прибране. Грубо порушено санітарно - гігієнічні норми проживання, протікає дах, потрібен капітальний ремонт всього будинку. Окремої кімнати для дитини не виділено, відсутні відповідні умови для проживання та розвитку сина. Низька забезпеченість речами першої необхідності, одягом та продуктами харчування. В господарстві значиться земельна ділянка розміром 0,40 та, яка обробляється. Підсобне господарство не ведеться. На даний час син - [PERSON], 2009 р. н. перебуває в Кузьминецькому РЦ, має серйозні проблеми зі здоров'ям. Висновок ПМПК загальне недорозвинення мовлення І-II рівня. Рекомендовано навчання у спеціальному навчальному закладі. Мати - [PERSON] двічі була пролікована від алкогольної залежності, але продовжує періодично вживати алкогольні напої, вихованням дитини не займається, працювати не виявляє бажання. Проживає за тимчасово зароблені кошти та кошти матері, отримані від збуту сільськогосподарської продукції. Дана сім'я перебувала під соціальним супроводом з липня 2012 р. по січень 2014 р. За цей період їй було надано комплекс соціальних послуг, про те очікуваного результату не досягнуто. Так, із системного аналізу діючого законодавства України убачається, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, а саме: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та зрозумілості. Вона повинна зростати на утриманні й за відповідальністю батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Аналогічну норму містять приписи ст. 150 СК України. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Згідно довідки № 444 від 05.11.2014 р. поліклініки Кагарлицької районної центральної районної лікарні вбачається, що [PERSON], 1990 року народження, жителька с. Слобода Кагарлицького району, знаходиться на «Д» обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ з 2013 р. з діагнозом хронічний алкоголізм ІІ ст. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] в дійсності не займається вихованням дитини, не хоче працювати. Часто залишає дитину одною. Власного майна не має, так як проживає у будинку, що належить її матері. Коли вони приходили до відповідача, то заставали бруд у хаті, дитина була неохайна. Окрім того, дитина майне не говорить, є відсталою, оскільки з ним мати не займається. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача. Її дочка часто залишала на неї дитину, яку вона майже весь час доглядала. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином на думку суду, наведені докази у своєї сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, та свідоме нехтування нею своїми обов'язками щодо дитини, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав, тому відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати її розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Оцінивши матеріальне становище відповідача, з урахуванням потреб дитини, виходячи з наведених позивачем доводів, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь аліменти в твердій грошовій сумі в сумі 500 грн. на місяць. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 12.11.2014 року і досягнення повноліття дитиною. Стосовно вимог позивача - на підставі ст..17 закону України " Про охорону дитинства" накласти заборону на відчуження житла неповнолітнього, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS], то суд в цій частині вимог позивачу відмовляє з наступних підстав. Згідно листа Слобідської сільської ради Кагарлицького району стало відомо, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться в спільно сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки по формі № 3 виданої виконкомом Слобідської сільської ради Кагарлицького району вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Особовий рахунок значиться на гр. [PERSON]. Технічний стан будинку та характеристика житлової площі: будинок цегляний, вкритий цинком, потребує капітального ремонту На цій житловій площі зареєстровані 5 осіб. Тобто, відповідач не є власником житлового будинку, тому неповнолітній [PERSON] не може мати власністю у даному житловому будинку, а отже, вказана вимога позивача не підлягає до задоволення. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 164, 165, 166 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial