Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У вересні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою де зазначає, що розпорядженням голови Кролевецької райдержадміністрації Сумської області №456 від 24.09.2003, йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва була виделена земельна ділянка площею 3,0721 га, про що також свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку СМ №100274 від 04.12.2008 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за № 010863001948 . Під час підготовки документів, необхідних для продовження строку дії договору оренди зазначеної земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Кролевецький комбікормовий завод" з`ясувалось, що в державному акті на право власності на земельну ділянку невірно зазначено його прізвище, а саме - замість " [PERSON] ", зазначено " [PERSON] ". На теперішній час виправити помилку, припущену в правовстановлюючому документі іншим шляхом неможливо. Тому просив встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку СМ №100274 від 04.12.2008 року, належить [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечував. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження голови Кролевецької райдержадміністрації Сумської області №456 від 24.09.2003 заявнику була виділена земельна ділянка площею 3,0721 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Литвиновицької сільської ради Кролевецького району Сумської області. Земельна ділянка надана заявникові для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку СМ № 100274 від 04.12.2008 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею за №010863001948 (а.с.7, 11-12). Як вбачається з зазначеного державного акту, прізвище заявника зазначено, як " [PERSON] ". У той же час, згідно з копією паспорту [NUMBER] , виданого 30 липня 1997 року Путивльським РВ УМВС України в Сумській області, прізвище заявника є " [PERSON] " (а.с.5). Заявник звертався до відповідних органів з заявою про виправлення припущеної описки, але листом ГУ Держгеокадастру у Сумській області №К-71/135-17 від 15.12.2017, йому було відмовлено у внесенні відповідних виправлень (а.с.6). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що документ - державний акт на право власності на земельну ділянку СМ №100274 від 04.12.2008 року, належить [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність таких недоліків позбавляє його можливості у подальшому оформити документи щодо розпорядження належною йому земельною ділянкою, при цьому спір про право цивільне відсутній, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved