Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, яким просив визнати неправомірними дії працівників Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Коломийський РЕМ, та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на його користь 6190,90 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначається, що він вступив в управління спадковим майном після смерті його родича [PERSON] , який склав заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] , однак на даний час ще не оформив документи на право на спадщину за заповітом. Позивач належним чином прийняв спадщину, проживає у господарстві по [ADDRESS] , яке входило до складу спадщини, отже є споживачем електроенергії у даному господарстві та постійно сплачував рахунки. Однак, працівники Коломийського РЕМ допускають умисні протиправні дії відносно позивача, як споживача електроенергії, зокрема неодноразово відключали домогосподарство по [ADDRESS] р-ну від електропостачання. Позивач вважає такі відключення неправомірним, оскільки здійснені без попередження і за його відсутності за місцем проживання під час відключення, та стверджує, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача, йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 6190,90 грн., вартість відрізаного кабеля, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку просить стягнути з АТ «Прикарпаттяобленерго». Відповідач подав до суду відзив, в якому посилається на те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , а [PERSON] не зареєстрований споживачем електроенергії за даною адресою, та період з 2012 до липня 2019 року із заявою про укладення договору про користування електричною енергією. При цьому засіб обліку електричної енергії в господарстві по [ADDRESS] встановлений всередині житлового будинку, а тому представники енергопостачальника не мають допуску до контрольних знімань показань приладів обліку, остання технічна перевірка приладів обліку електроустановки здійснювалася 06.12.2010, а тому з 09.02.2015 по даний час електроустановка даного споживача на підставі п.30 ПКЕЕН була відключена від електромережі, про що попередньо рекомендованим листом від 28.10.2014 споживача було попереджено. Крім того інформації щодо помісячних обсягів споживання електроенергії по [ADDRESS] з 14.08.2014 у енергопостачальника немає. Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу неправомірності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено, що він є споживачем по об`єкту по [ADDRESS] , а тому просить в позові відмовити. В судове засідання позивач не з`явився. Представник відповідача подав до суду заяву, якою відзив підтримав повністю, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, та просив вирішити питання відшкодування судових витрат. Суд дослідивши матеріали справи, встановив: Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст.15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про ринок електричної енергії» та іншими нормативно-правовими актами, які визначають правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулюють відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин. Відносини між споживачем та постачальником електроенергії регулюються, зокрема, також Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Постанова) в редакції 21.12.2018 року (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 1.1.2 Постанови, відмова в доступі до об`єкта споживача - дії та/або бездіяльність споживача (власника або користувача об`єкта споживача) та/або власника, користувача земельної ділянки, на якій розташований/розміщений об`єкт споживача, внаслідок яких створюються перешкоди представникам електропостачальника, оператора системи розподілу (передачі) щодо виконання своїх функцій, передбачених цими Правилами, що засвідчується відповідним актом про недопуск. Відповідно до п.7.5. Постанови, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: - електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; - недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.11). У господарстві за адресою: [ADDRESS] , яке є предметом даного спору [PERSON] не зареєстрований. Господарство за адресою: [ADDRESS] на праві власності належало [PERSON] , Договір про користування електричною енергією №8-328 був укладений із [PERSON] 12.11.2004 (а.с. 39). За життя [PERSON] 10.03.2000 склав заповіт, згідно якого усе своє майно, зокрема і господарство по [ADDRESS] заповів [PERSON] 1988 р.н. (а.с. 24), отже згідно зазначеного заповіту спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] 1988 р.н., а не позивач [PERSON] 1964 р.н. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 23). За змістом п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 року №312 датою отримання попередження для споживача у даному випадку є третій календарний день від дати отримання попередження поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Відповідно до чеку Укрпошти та списку відправлення АТ «Прикарпаттяобленерго» 28.10.2014 направило [PERSON] на адресу: [ADDRESS] . рекомендований лист-попередження про припинення постачання електроенергії за недопуск до приладу обліку від 28.11.2014 (а.с. 41-42). Згідно із Актом №3862 від 19.07.2017 господарство за адресою: [ADDRESS] було відключено від енергопостачання, шляхом відключення вводу до житлового будинку від опори №602 (а.с. 43) З огляду на зазначене, фактичний власник господарства по [ADDRESS] та користувач електроенергії [PERSON] був належним чином повідомлений про припинення електропостачання у зв`язку з недопуском до лічильника. Чинне законодавство не містить положення відповідно до якого, електропостачальник зобов`язаний надсилати повідомлення про припинення електропостачання усім зареєстрованим фактичним споживачам електроенергії. Відповідно до підпунктів 12-13 пункту 5.5.5 Постанови, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку. Згідно підпункту 7 п. 5.2.1 Постанови, електропостачальник має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. В пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України, Заява № 4909/04 вказано- Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. Основними доводами позовної заяви позивач вказує, що відключення йому електроенергії було здійснено неправомірно, і такими неправомірними діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. Однак, оцінюючи дії Відповідача щодо відключення об`єкту по [ADDRESS] від електропостачання, суд доходить висновку, що АТ «Прикарпаттяобленерго» діяло у відповідності до п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії. При цьому усі послідуючі самочинні підключення господарства по [ADDRESS] , вчинені [PERSON] , шляхом підключення нових кабелів - є незаконним. Таким чином, суд вважає, що Відповідачем дотримано обов`язку щодо повідомлення споживача про відключення електроенергії. Доводи позивача, що таке відключення було здійснене неправомірно, оскільки він був відсутній в день відключення за місцем проживання суд відхиляє, оскільки Правилами роздрібного ринку електричної енергії не передбачено обов`язкової присутності споживача при відключенні об`єкту від електропостачання. Враховуючи вищенаведене, немає підстав для визнання дій працівників ПАТ "Прикарпаттяобленерго" неправомірними. Таким чином вина відповідача не встановлена і нічим не доведена, а тому щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Із змісту ст.22 ЦК України слідує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), однак у судовому засіданні не доведено, що позивач зазнав реальних витрат, у зв`язку з пошкодження речі та немає витрат на відновлення речі. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч.ч. 1-2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи із вищенаведеного суд вважає, що вина відповідача як обов`язкова підстава відшкодування шкоди не доведена, оскільки Позивачем не доведено ні протиправності дій Відповідача, а ні того, що він поніс втрати майнового чи немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, до яких призвели саме неправомірні дії відповідача. Тому в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача 6190,90 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди слід відмовити. На підставі наведеного, дослідивши письмові матеріали, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: dismissed