Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі м. Донецька звернувся з позовом до відповідачів, третя особа [PERSON] з позовом про скасування акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 та медичного висновку про наявність професійного характеру захворювання, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.01.2014 року відділенням було отримано від Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» повідомлення №1443 від 24.12.2013 року про професійне захворювання [PERSON] і встановлення йому діагнозу «Пневмоконіоз (t/s; 1/1 ), - захворювання професійне, встановлено вперше». Київським міжрайонним відділом Донецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області була створена комісія з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]. 06.02.2014 року за результатами роботи зазначеної комісії складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Представник відділення Фонду , якій увійшов до складу комісії, підписав акт за формою П-4 з окремою думкою, що свідчить про його незгоду зі змістом акта, а саме при встановленні зв'язку захворювання з умовами праці клінікою «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» використані дані санітарно-гігієнічної характеристики робочого місця [PERSON] від 10.02.2000 року за №300/4, яку складено без врахування результатів лабораторно - інструментальних досліджень науково-дослідних гігієнічних або медичних інститутів, що є порушенням п.2.3. Інструкції з складання санітарно гігієнічних характеристик умов праці працюючих», затвердженої наказом МОЗ від 29.09.1989р. №555. У медичному висновку Центральної лікарсько-експертної комісії «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» є посилання на інформаційну довідку від 25.11.2010 року, яка не складалася. 10.02.2000 року санітарно-епідеміологічною службою Київського району м. Донецька відносно [PERSON] була складена санітарно - гігієнічна характеристика його робочого місця. Зазначена характеристика була врахована державною установою «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» при встановлені медичного висновку про наявність професійного характеру захворювання. Також державною установою «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» не враховано, що відповідно до п. 1.23 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004р. №614 «Про затвердження порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці» санітарно - гігієнічні характеристика може бути використана протягом 5 років, якщо умови праці працівника за цей час не змінювалися. У даному випадку санітарно-гігієнічна характеристика [PERSON] складена у 2000 році, тобто на день встановлення медичного висновку минуло більше 5 років і його використання відповідачами є незаконними, тому просили суд скасувати акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] від 06 лютого 2014 року, скасувати медичний висновок Центральної лікарсько - експертної комісії про наявність професійного захворювання у [PERSON] від 27 грудня 2013 року №5383, скасувати повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 №1443 від 24.12.2013 року, визнати санітарно - гігієнічну характеристику робочого місця [PERSON] від 10.02.2000 року такою, що втратила чинність. (а.с.1-2). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити на надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник Державної Установи «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, де просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.33), тому суд з'ясувавши думку учасників процесу вважає можливим розглянути справу без участі даного представника на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Згідно наданих письмових заперечень (а.с.28-33) відповідач позов не визнав у повному обсязі та наполягав на тому, що фонду не надано право оскаржувати висновок експертної комісії щодо встановлення професійного захворювання, а крім того відповідач не порушував Порядок та Процедуру встановлення зв'язку захворювання з умовами праці хворого, передбачені постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», таким чином вимоги Фонду є безпідставними і таким чином не можуть бути задоволені судом. Представники Публічно акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф. Засядько» в судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі та надали аналогічні пояснення викладеним в письмових запереченнях (а.с.92-93), де вони стверджували, що фонду не надано право оскаржувати висновок експертної комісії щодо встановлення професійного захворювання, а також вважали вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник Київського міжрайонного відділу Донецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області в судовому засіданні позов не визнав та надав пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях (а.с.64-66) де наполягав на тому, що акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 складений в суворій відповідності з вимогами «Про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» передбачений постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не підтримав вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та додав, що він з 12.04.1979 року по 07.11.2000 року працював ПАТ «шахта ім.. Засядько», працював гірничим майстром, підземним електрослюсарем, не працює він в шахті з 2000 року, стаж його в шкідливих умовах праці 20 років. Відповідно до медичного висновку Центрально лікарської - експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 24 грудня 2013 року йому був встановлений діагноз «Пневмоконіоз (t/s; 1/1 ), - захворювання професійне, встановлено вперше», вважає, що даний позов порушує його права на отримання страхових виплат, оскільки вважає, що фонд не має права оскаржувати висновки експертної комісії. Суд заслухавши представника позивача, представників відповідача, третю особу вважає, що позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі м. Донецька до Державної Установи «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України», Публічно акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф. Засядько», Київського міжрайонного відділу Донецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області, третя особа [PERSON] про скасування акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 та медичного висновку про наявність професійного характеру захворювання - задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.04.1979 року по 07.11.2000 року працював ПАТ «шахта ім.. Засядько», гірничим майстром, підземним електрослюсарем, з 01.06.2000 р. по 07.11.2000р. поверхневим електрослюсарем деж. і по рем. обладнання та звільнений по стану здоров'я. З 2004 року працює доцентом кафедри підземно-транспортних, будівельних та дорожніх машин і обладнання в Донбаській державній академії будівництва та архітектури, де і працює по даний час, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.48-62). 13.01.2014 року відділенням було отримано від Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» повідомлення №1443 від 24.12.2013 року про професійне захворювання [PERSON] і встановлення йому діагнозу «Пневмоконіоз (t/s; 1/1 ), - захворювання професійне, встановлено вперше» (а.с.3). Київським міжрайонним відділом Донецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області була створена комісія з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]. 06.02.2014 року за результатами роботи зазначеної комісії складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.4). Представник відділення Фонду , якій увійшов до складу комісії, підписав акт за формою П-4 з окремою думкою (а.с.5). Згідно до медичного висновку Центрально лікарської - експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 24 грудня 2013 року [PERSON] був встановлений діагноз «Пневмоконіоз (t/s; 1/1 ), - захворювання професійне, встановлено вперше». Що стосується позовних вимог позивача в частині позову про скасування акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON], скасування медичного висновку Центральної лікарсько - експертної комісії про наявність професійного захворювання у [PERSON] від 27 грудня 2013 року №5383 та скасування повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 №1443 від 24.12.2013 року, суд вважає зазначити наступне. Постановою Кабінету міністрів України №1232 від 30.11.11 року передбачений порядок встановлення зв'язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань. 62. Усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню. 63. До хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов'язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. Хронічне професійне захворювання не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання. 64. Віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. N 1662 ( 1662-2000-п ) (Офіційний вісник України, 2000 р., N 45, ст. 1940). Перелік установ і закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз професійних захворювань, переглядається кожні п'ять років та затверджується МОЗ. 65. У разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14. 66. Для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами. До спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу в разі потреби для встановлення діагнозу може направлятися також хворий, який проходить обстеження у будь-якому науковому інституті (установі) медичного профілю. 67. Спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії. 68. У спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку. 69. За наявності ознак стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання лікувально-профілактичний заклад, що надає медичну допомогу працівникам підприємства, на якому працює хворий, або лікувально-профілактичний заклад за місцем його проживання направляє хворого на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності. Виходячи з матеріалів справи та наданих письмових доказів, аналізуючи їх, суд приймає до уваги, що відповідно до вищевказаного порядку, з урахуванням Переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1662 від 08.11.2000 року, ЦЛЕК встановила від 24.12.2003 року діагноз [PERSON] «Пневмоконіоз (t/s; 1/1 ), ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійне, встановлено вперше», підґрунтям для визначення професійної категорії захворювання явились: дані клінічного обстеження та стаж в шкідливих умовах праці - 20 років. (а.с.36-46). Також була прийнята санітарно - гігієнічна характеристика №300/4 від 10.02.2000 року (а.с.8-9), а також прийнято до уваги лист від Київської районної санітарно - епідеміологічної станції м. Донецьк № 3147/03.2 від 25.11.2010 року направленого на ім'я головного лікаря ЦГЛ №18 (а.с.7). Вивчаючи даний лист, судом встановлено, що [PERSON] з 01.06.2010 року не піддавався впливу шкідливих виробничих факторів і що його умови праці відображені в санітарно - гігієнічної характеристиці № 300/4 від 10.02.2000г. На підставі цієї довідки комісія скористалася даною характеристикою умов праці, т.я. умови праці [PERSON] не змінилися. Також ними враховувався і той факт, що [PERSON] не піддавався впливу шкідливих виробничих факторів з 01.06.2010 (а.с.7). Суд не приймає до уваги посилання позивача в тієї частині, що згідно з п.1.23 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 року №614 «Про затвердження порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічної характеристики умов праці» в даному випадку санітарна - гігієнічна характеристика може бути використана протягом 5 років, якщо умови праці працівника не змінилися, оскільки як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] працював більше 20 років до 01.06.2000 року підземним електрослюсарем, підземним гірничим майстром, з 01.06.2000 року по 07.11.2000 року - поверхневим електрослюсарем, звільнений за станом здоров'я, з 2004 року працює доцентом кафедри, тобто умови праці [PERSON] змінилися починаючи з 07.11.2000 року, причому [PERSON] змінив роботу на якій не міг отримати вищезазначене захворювання. Таким чином відповідачем Державною Установою «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України» обґрунтовано прийнято до уваги санітарно - гігієнічна характеристика від 25.11.2010 року та лист Головного державного санітарного лікаря Київського району м. Донецька від 25.11.2010 року, що не суперечить п. 1.23 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 року №614 «Про затвердження порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічної характеристики умов праці». Крім того, суд вважає зазначити наступне, що позивач звертаючись з даним позовом до суду фактично оскаржує висновок Центральної лікарсько - експертної комісії щодо встановлення професійного захворювання. Згідно ЗУ №1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що регулює страхування та виплати хворим страхових виплат при настанні страхового випадку, Фонду не надано право оскаржувати висновок експертної комісії щодо встановлення професійного захворювання. Крім того, відповідно до п. 68 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» передбачає, що Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку, тому суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави оскарження експертного висновку колегіального органу. Таким чином судом безперечно встановлено, що акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 відносно [PERSON] від 06.02.2014 р. складено в суворій відповідності з вимогами «Порядку встановлення зв'язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань» затверджений Постановою Кабінету міністрів України №1232 від 30.11.11 року. Державною Установою «Інститут медицини праці Академії Медичних Наук України», відповідно до вищезазначеного п. 68 (Порядку) надано право винесення остаточного рішення про діагноз професійного захворювання, 24 грудня 2013 [PERSON] було встановлено діагноз - "Пневмоконіоз". Відповідно до п. 70 (Порядку) в якому зазначено, що «спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 15. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу» інститутом медицини праці після встановлення діагнозу [PERSON] було направлено Повідомлення про професійне захворювання форми П-3. Що стосується позовним вимог позивача в частині визнання санітарно - гігієнічної характеристики робочого місця [PERSON] від 10.02.2000 року такою, що втратила чинність, суд вважає зазначити наступне. Згідно додатка до Порядку одним з документів, на підставі яких встановлюється зв'язок захворювання з умовами праці, є санітарно - гігієнічна характеристика умов праці. Як було встановлено в судовому засіданні, при встановленні діагнозу хронічного професійного захворювання у [PERSON] інститутом медицини праці була використана санітарно-гігієнічна характеристика умов праці від 10.02.2000 р. за № 300/4 (а.с.8-9). Дана характеристика була складена на підставі інструкції з складання санітарно - гігієнічних умов праці працюючих, затвердженої наказом МОЗ від 29.09.1989 року № 555, яка діяла на час складання характеристики. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в даній частині позову посилався на те, що відповідачем Київським міжрайонним відділом Донецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області при складанні даної характеристики був порушений пункт 2.3. вищезазначенної інструкції. Відповідно до п. 2.3. (інструкції) перелік шкідливих виробничих факторів і їх кількісна характеристика наводиться на основі матеріалів санепідстанцій (районної, міської, обласної, республіканської) за поточним санітарному нагляду, результатів лабораторно - інструментальних досліджень, науково-дослідних гігієнічних або медичних інститутів. При необхідності використовують результати лабораторно-інструментальних досліджень санітарно-гігієнічних лабораторій підприємств, відомств та інших спеціалізованих організацій. Результати досліджень повинні даватися з посиланням на установу, яка проводила заміри рівня шкідливого чинника, із зазначенням термінів досліджень. Додатково можуть бути залучені й інші матеріали, в тому числі акти розслідування випадків профзахворювань працюючих на обстежуваному ділянці, відомості, повідомлені хворим, які підтверджуються представниками адміністрації або працюють на даній ділянці. Вивчаючи дану характеристику, судом встановлено, що в неї маються посилання на те, що наведені в ній дані викладені на підставі вимірів ділянки ВТБ (вентиляція і техніка безпеки), МП "Генезис", ОВГЗ (оперативний военнізірованних гірничорятувальний загін), архівних матеріалів, тому суд вважає доводи позивача в частині, що дана характеристика була складена без урахування результатів лабораторно - інструментальних досліджень науково - дослідних гігієнічних або медичних закладів, є необґрунтованими. Крім того позивач наполягав на тому, що характеристика для визначення зв'язку захворювання з умовами праці інститутом медицини була використана з порушеннями терміну використання характеристики, при цьому посилався на наказ Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 р. №614 «Про затвердження порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці», що дана характеристика може бути використана протягом 5 років, якщо умови праці працівника за цей час не змінилися. Відповідно до інструкції з складання санітарно - гігієнічних умов праці працюючих, затвердженої наказом МОЗ від 29.09.1989 року № 555, яка діяла на час складання санітарно - гігієнічної характеристики умов праці [PERSON], будь які строки використання характеристики в собі не містить, тому доводи позивача, що дана характеристика може бути використана на протязі 5 років з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 р. №614 «Про затвердження порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці», який був введений в дію пізніше, є помилковим, тому судом дані доводи позивача до уваги не приймаються. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 та медичного висновку про наявність професійного характеру захворювання є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed