Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

25 січня 2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернулась [PERSON] з позовною заявою до Полтавської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Полтавської нотаріальної контори [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в якій прохає: визнати за нею, право власності в порядку спадкування за законом на 3/20 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Миколи Дмитрієва (колишня назва вул. Володарського), будинок №7, загальною площею 325,5 кв.м., житловою 171,6 кв.м. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до нотаріуса, проте державний нотаріус [PERSON] постановила: відмовити гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлене спадкове майно, в зв'язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 30.01.2019 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно дост.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обґрунтованість предявлених вимог позивача, суд виходить з наступного. 01 березня 2008 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с 13). Дошлюбне прізвище померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.09.2017р. (видано повторно) ( а.с 10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.01.2018р., [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.03.2000р. (видано повторно), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка проживає у Німеччині, де одружилася та прізвище змінила на [PERSON], уродж. [PERSON], що підтверджується паспортом та перекладом довідки з відділу РАЦС у Гангельт від 03.08.2017р. ( а.с 7-8) 09 жовтня 2018 року, від імені [PERSON],надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої 01 березня 2008 року жінки [PERSON] на Ім'я [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2018 р. №2493/02-31, відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом та зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 01 березня 2008 року, заведена 30.07.2008 року в Першій полтавській державній нотаріальній конторі за №418/2008 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини з будь-яких підстав, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових прав 30.07.2008 року за порядковим № 859. [PERSON] відмовився від прийняття належної йому частки в спадщині на користь дочки померлої - [PERSON] на підставі заяви, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації спадкових прав 30.07.2008 року за порядковим № 863. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Спадкове майно складається з 1/10 (частка змінилася) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: місто Полтава, вулиця Миколи Дмитрієва, будинок 7, стара адреса - м. Полтава, вул, Володарського, буд. 7. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану частку житлового будинку [PERSON] були подані такі документи; - \~ \~ \~ \~договір купівлі-продажу, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 13.10.1970 року за реєстровим № 3-3340; - \~ \~ \~ \~рішення Октябрського районного народного суду м. Полтави від 30.10.1980 року про визнання права власності спадкодавця; - \~ \~ \~ \~довідка № 7275 про технічний стан житлового будинку, видана ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 23.07.2018 року. Відповідно до відомостей, викладених у вказаній вище довідці, самочинно збудовано: прибудова літ. "а15" в складі кухні площею 8.3 кв.м., гараж літ. К, гараж літ. С, гараж літ. С1. гараж літ. Т, гараж літ, Т1. Окрім того, у довідці зазначено, що частка у власності змінилась на підставі рішення Октябрського районного суду м, Полтави від 24.03.2008 р., нова частка гр. [PERSON] складає 3/20 частин об'єкту, за життя гр. [PERSON] Андріївнаправовстановлювальні документи в ПП ПБТІ "Інвентаризатор" не перереєструвала. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права га обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2008 року, тоді як [PERSON] померла 01 березня 2008 року. Таким чином, рішення суду набрало чинності після смерті спадкодавця. У відповідності до п. 4.12. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадкові із справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.п., 4.15 та 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арсин у цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Враховуючи вищезазначене, не можливо встановити склад спадкового майна, тому немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. В результаті чого, Державний нотаріус [PERSON], постановила: відмовити гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлене спадкове майно, в зв'язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, Так рішенням Октябрського районного народного суду м. Полтави від 30.10.1980 року визнано за [PERSON] право власності на 1/10 частину житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Володарського (перейменована на вул. [PERSON]), буд. №7. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2008 року, позов [PERSON] [PERSON] та [PERSON] задоволено. Змінено частки співвласників в будинковолодінні по вул. Володарського(перейменована на вул. [PERSON]), буд. №7, в м. Полтаві та визначено слідуючі частки: [PERSON] -11/150; [PERSON] - 11/150; [PERSON] -11/150 частки, [PERSON] Андріївні-3/20 частки; [PERSON] Михайловичу-1/10 частка; [PERSON] 11/50; [PERSON] Олексіївні-23/100; [PERSON] 8/100 частини. Крім того вказаним рішенням суду було встановлено, що позивачі та відповідачі є співвласниками будинковолодіння по вул. Володарського,7 в м. Полтаві на підставі правовстановлюючих документів [PERSON] на 4/75 частки, [PERSON] на 4/75 частки, [PERSON] на 4/75 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.11.2006 року, [PERSON] на 1/10 частки на підставі рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 30.10.1980 року, [PERSON] на 4/25 частини на підставі договору купівлі-продажу від 6.12.1988 року, [PERSON] на 1/5 частину на підставі договору дарування від 05.03.1991 року, [PERSON] на 7/25 частини на підставі договору дарування від 14.01.1993 року, [PERSON] на 1/10 частку на підставі договору дарування від 27.10.2001 року. В результаті проведених добудов та перебудов позивачами в належній частині будинковолодіння згідно рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 5.09.2007 року за [PERSON] [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на тамбур 111-1,5 кв.м, кухню 2-1 площею8.3 кв.м., кімнату 2-2 площею17,2 кв.м., передпокій 2-5 площею 8,4 кв.м., кімнату 2-6 площею 10,1 кв.м., сарай «Л» розміром 2,96х2,11 метри, сараю «О» розміром 2,7x1,3м, сарая «Д» розміром 2,75 х 2,5 м., що змінило частки кожного співвласника. Згідно висновку спеціаліста - судового експерта [PERSON] за №355-07 будівельно-технічного дослідження домоволодіння, яке розташоване по вул.Володарського,7 в м. Полтаві від 29.11.2007 року, частки співвласників в будинковолодінні по вул.Володарського,7 в м. Полтаві становлять [PERSON] [PERSON] та [PERSON] по 11/150 частини, [PERSON]-3/20, [PERSON] -23/100, [PERSON] -11/50, [PERSON]-1/10, [PERSON] - 8/100 частини,. У відповідності до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання(виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, яке не можна відокремити, зроболені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Позивачі провели добудови до своєї частки зі згоди інших співвласників і вказані добудови та перебудови не суперечать чинному законодавству та не порушують ні чиїх прав. Ст. 358 ЦК України передбачено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Отже вимоги відповідачів з приводу порядку користування земельною ділянкою в майбутньому між співвласниками будинковолодіння заслуговують на увагу та у відповідності до вимог ст.95-96 Земельного Кодексу України мають бути визначені за порядком,який склався при користуванні земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння. На підставі цього суд задовольнив позовні вимоги. Але, рішення рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2008 року, проголошено після смерті [PERSON] (померла 01 березня 2008 року), рішення суду набрало чинності 04.04.2008р., тому вона не змогла зареєструвати свою частку відповідно до законодавства. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р., право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~- право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; \~\~Статтею 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. На підставі викладеного

Outcome: approved