Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ Приватбанк) звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 08 травня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16642,29 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця [PERSON] надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою на те, що відписана Генеральна угода разом з Умовами правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та тарифами банку, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується письмово у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 08 грудня 2015 року складає 42328,60 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір 1378, 00 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не зявився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти винесення заочного рішення. До суду надав поточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 09 серпня 2016 року у розмірі 47655,25 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 08 травня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ КБ "Приватбанк", [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, про що виразив свою згоду. Станом на 09 серпня 2016 року заборгованість за генеральною угодою від 08 травня 2013 року складає 47655,25 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 16642,30 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5,49 гривень; - заборгованість з пені та комісії 14645,18 грн.; - штраф (згідно п. 2.2 генеральної угоди) 16362,28 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.2.2 генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Відповідач [PERSON] повинен сплатити банку штраф. Оскільки відповідач [PERSON] порушив строки платежів за зобовязаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, тому він зобовязаний відповідно до п. 2.2 генеральної угоди ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф у розмірі 16362,28 грн. Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив пеню. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено м. Дружківка Донецької області, де зареєстрований відповідач. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківка Донецької області. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені після 14 квітня 2014 року є безпідставним, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої з 14 квітня 2014 року не підлягає задоволенню. Суд вважає обґрунтованими вимоги банку про стягнення суми заборгованості в такому розмірі: - заборгованість за кредитом 16642,30 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5,49 гривень; - пеня станом на 14.04.2014 0 грн., - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди -16362,28 гривень; в загальній сумі 33010,07 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (77%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 1061,06 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial