Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє, самостійні вимоги на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.11.2012 ним отримано кредит від АТ «Альфа-Банк» в сумі 9796,23 грн. з кінцевим строком погашення заборгованості 07.2015. Даний кредит ним було виплачено в повному розмірі, однак підтверджуючі документи в нього не збереглись. Вказує, що йому стало відомо, що 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 17848 про стягнення з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20859,69 гривні. Зазначає, що між ним та ТзОВ «Вердикт Капітал» будь яких кредитних договорів не укладено, згідно яких він має грошову заборгованість. Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, зокрема, без його належного повідомлення, відсутні документи, що підтверджують безспірність грошової вимоги, сума заборгованості не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 17848 від 14.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20859,69 гривень. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Від представника відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Ухвалою суду від 30.11.2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. у строк до надати Горохівському районному суду Волинської області документи, на підставі яких було видано виконавчий напис 17848 від 14.08.2020 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20859,69 гривень. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» подав суду заяву, в які просив справу розглядати без його участі за наявними матеріалами з врахуванням наданими ним письмовими поясненнями. Відповідач приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ухвалу від 30.11.2020 року не виконала, будь-яких клопотань, заяв на адресу суду не надсилала, в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач ТзОВ «Вердикт Капітал», звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17848 від 14.08.2020 боржника [PERSON] в сумі 20859,69 гривень. Вимоги ухвали суду про витребування доказів від приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не виконано, зокрема, копій документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 17848 від 14.08.2020 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20859,69 гривень. З постанови приватного виконавця Малкової М.В. від 02.09.2020 про відкриття виконавчого провадження вбачається, що в проваджені даного приватного виконавця перебуває виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису 17848 від 14.08.2020. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999). Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Підставою вчинення виконавчого напису є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір про надання споживчого кредиту на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально. Крім того, існування заборгованості за будь яким кредитним договором оспорюється позивачем та матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 17848 від 14.08.2020, про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20859,69 гривень, таким, що не підлягає виконанню. В позові [PERSON] до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича слід відмовити виходячи з наступного. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує також укладення договору із відповідачем та наявність у нього суми заборгованості перед кредитором. Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №474/106/18. Враховуючи те, що позов задоволено частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial