Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 774. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 02.11.1996 року. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку, неповнолітніх дітей немає. Сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з причин психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, що призвело до розпаду їх родини. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Наполягала на зміні свого прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні, оскільки відповідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено судом, сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 02.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 774, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Дошлюбне прізвище відповідача до одруження у свідоцтві про шлюб зазначено як "[PERSON]". Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, втрату почуття любові. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, строку на примирення не просила, тим самим підтверджує, що сімейні відносини зберегти неможливо. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивач підтримала позов, а відповідач позовні вимоги визнав, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Приймаючи до уваги бажання відповідача відновити своє дошлюбне прізвище, яке було змінено при укладанні шлюбу, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 113 СК України, після розірвання шлюбу змінити прізвище відповідача "[PERSON]" на "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved