Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

В квітні 2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), треті особи: приватне підприємство «Під-ключ» (далі - третя особа-1), товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «МРІЯ» (далі - третя особа-2), публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК» (далі- третя особа-3), товариство з обмеженою відповідальністю «Зебілліон» (далі - третя особа-4), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна (третя особа-5), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Нерухомість-Інвест» (далі- третя особа-6) про визнання недійсною (скасування) державної реєстрації, визнання правочинів недійсними та витребування об`єкту нерухомого майна з чужого володіння. У своїй позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.05.2020 року, позивач просив:визнати договір № 887 про участь у фонді фінансування будівництва від 04.08.2016 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Артем-Банк» недійсним; визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, загально площею 56,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30931451 від 15.08.2016 року, власник [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 56,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , серія та номер 359 виданий 27.07.2018 року; визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна загально площею 56,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42277227 від 27.07.2018 року, власник [PERSON] ; витребувати з незаконного володіння у [PERSON] на користь власника [PERSON] нежитлове приміщення загальною площею 65,00 кв.м. за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 1123386080000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33017924 від 19.12.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2010 року між [PERSON] та ПП «Під ключ» укладено договір № 78/НП34А/щ купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує майнові права на нежитлове приміщення, розташоване в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою [ADDRESS], загальною площею 68,8 кв.м., поверх 2, секція 2. Майнові права на вказаний об`єкт передаються покупцю після підписання акта приймання-передачі майнових прав, який підписується сторонами в день здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, що становить 1 601 897, 00 грн., в тому числі 266 982,83 грн. ПДВ. Позивач, на підставі наявних у нього офіційних документів, виданих забудовником ПП «Під ключ»: довідки про здійснення остаточних розрахунків; виписки, договору купівлі-продажу майнових прав, технічного паспорту, 15.12.2016 року звернувся до державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Незнайко Є.В. та зареєстрував на ім`я [PERSON] право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . У березні-квітні 2017 року позивачу стає відомо, що даним нежитловим приміщенням заволодів [PERSON] , який зареєстрував право власності на спірне приміщення, загальною площею 56,7 кв.м., на 4 місця раніше за позивача, на підставі документів виданих іншим забудовником цього ж об`єкту ТОВ «ВБК «Мрія» та довідки виданої ПАТ «Артем-банк». У подальшому [PERSON] спірне приміщення продано ТОВ «Зебілліон» на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2018 року. ТОВ «Зебілліон» в свою чергу продає у власність спірне приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.21018 року, відповідно до умов якого відчужується нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 56,7 кв.м. 21.07.2015 року між ТОВ «Під Ключ» та ТОВ «ВБК «Мрія» укладено договір, відповідно до п.5.4.3. забудовник ТОВ «ВБК «Мрія» має право залучати інвесторів з метою реалізації нежитлових приміщень, зазначених у протоколі закріплення нежитлових приміщень та використовувати кошти від їх реалізації виключно в інтересах завершення будівництва об`єкта та Правил ФФБ. Додатком № 2 до Договору від 21.07.2015 року з урахуванням Доповнення від 15.12.2015 року, доповнення від 29.12.2015 року та доповнення від 09.02.2016 року сторони погодили, що забудовник ТОВ «ВБК «Мрія» отримує нежитлові приміщення, загальною площею 2374,04 кв.м., перелік яких наведений у п. 2 Протоколу, з правом їх реалізації, а саме нежитлові приміщення № (будівельні номери) 15, частина 20а, 20б, 37б, 37в, 37г, 39а, 63, 65, 33в, 21а, 33б, 25а. Серед переліку нежитлових приміщень спірне нежитлове приміщення з проектним будівельним номером [ADDRESS] відсутнє, що свідчить про те, що воно не може бути реалізованим ТОВ «ВБК «Мрія» через управителя ФФБ - ПАТ «Артем-Банк». Окрім того, ТОВ «Під Ключ» листом від 145.05.2013 року попередило ПАТ «Артем-Банк», що нежитлове приміщення [ADDRESS] було передано ПП «Під ключ» відповідно до договору генерального підряду на будівництво № 69 від 10.10.2007 року, що свідчить про помилкове внесення даного об`єкту до Фонду фінансування будівництва. Позивач вважає, що отримання у власність [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] відбулось з грубим порушенням діючого законодавства та у невизначений вимогами закону спосіб, а відтак державна реєстрація права власності нежитлового приміщення за [PERSON] підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 17.05.2019 року, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву від 11.06.2019 року відповідач-2 [PERSON] зазначив, що реєструючи право власності за [PERSON] на спірний об`єкт, приватний нотаріус КМНО Журавльова Л.M., діючи як державний реєстратор зазначила як підставу виникнення права власності «Довідку про право довірителя на отримання у власність об`єкта інвестування, серія та номер: 887, виданий 04.08.2016 року, видавник: ПАТ «Артем-Банк» (управитель ФФБ виду А); акт приймання передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 04.08.2016 року, видавник: ТОВ ВБК «Мрія». Жодних інших документів вимагати чи зазначати в Держреєстрі державний реєстратор не має права (ст. 19 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»). У разі участі у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. Позивачем не зазначено жодної правової норми, яка була порушена чи не дотримана [PERSON] , як заявником та приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., як державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації права власності 09.08.2016 року на спірний об`єкт нерухомості. У письмових поясненнях від 25.06.2019 третя особа-2 ТОВ «ВБК «Мрія» вказало, що ПП «ПІД КЛЮЧ» не мало змоги та не укладало зазначений договір купівлі-продажу, зважаючи на наступне. 14.12.2007 між ТОВ «Артем-Банк», як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як забудовником, з іншої, укладено договір № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] , згідно якого забудовник зобов`язався збудувати за замовленням управителя об`єкти будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям, а управитель зобов`язався здійснювати фінансування будівництва у порядку, визначеному регламентом фінансування будівництва за рахунок коштів фонду фінансування будівництва. Договором на об`єкт будівництва від 14.12.2007, що є додатком № 2 до договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А від 14.12.2007 було погоджено, що при його укладенні, забудовник передає управителю майнові права на об`єкти інвестування для подальшої передачі довірителям, які повністю проінвестують закріплені об`єкти інвестування. Також, 14.12.2007 між Управлінням Державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як іпотекодавцями, з однієї сторони, та ТОВ «Артем-Банк», як іпотекодержателем, з іншої, укладено договір іпотеки № 2, пунктами 1.2., 1.8 якого погоджено, що з метою забезпечення належного виконання іпотекодавцями своїх зобов`язань по договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] , іпотекодавці передають в іпотеку належні їм майнові права на об`єкт будівництва. На предмет іпотеки в цілому, в тому числі окремо на кожний об`єкт інвестування, накладається заборона відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вноситься обтяження до Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З переліку № 1 об`єктів інвестування (квартир), що розташовані за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в іпотеку, були передані всі нежитлові приміщення та квартири, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, генеральний підрядник - ТОВ Під-ключ, що діяв на підставі договору генерального підряду на капітальне будівництво № 15/02 від 15.02.2010, звертався до управителя - АТ «Артем-Банк» з листом вих. № 144 від 18.10.2012, в якому, у зв`язку з внесенням змін до поверхових планів розміщення нежитлових приміщень у житловому будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями та підземною автостоянкою на [ADDRESS] , а також відповідно до списку, поданого Головному управлінню комунальної власності виконавчого органу КМДА, надав оновлений том 2 - планування нежитлових приміщень, що виконаний згідно листа ТОВ Під-Ключ № 138 від 11.10.2012 та просив управителя - АТ «Артем-Банк», відкоригувати нумерацію та площі нежитлових приміщень відповідно до поданого нижче переліку. Згідно даного переліку, а також згідно оновленого тому - 2 планування нежитлових приміщень, що розташовані на другому поверсі, другої секції житлового комплексу по [ADDRESS] заявляється н/ж приміщення [ADDRESS] загальною площею 68.5 м.кв. То ж, на момент укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 78/НП34А/щ від 10.10.2010 нежитлового приміщення [ADDRESS] загальною площею 68.5 м.кв. не існувало в природі. Реалізація житлових та нежитлових приміщень, у житловому комплексі по [ADDRESS] , здійснювалась через фонд фінансування будівництва, на підставі укладеного 14.12.2007р. між ТОВ «Артем-Банк», як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як забудовником, з іншої, договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивачем зазначених вище доказів, які підтверджують той факт, що він являється довірителем Фонду фінансування будівництва А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] , не надано. Також, позивач посилаючись на Договір про заміну сторони у зобов`язанні від 26.04.2012 не надав доказів того, що до ТОВ «Під Ключ» перейшли права та зобов`язання ПП «Під Ключ» за договором № 78/НП34А/щ від 10.10.2010. При цьому з копії Акту від 27.12.2012 приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору купівлі продажу майнових прав № 178/НП34А/щ від 10.10.2010 року не зрозуміло в якій якості ПП «Під Ключ» підписувало зазначений акт. Позивачем не надано доказів здійснення оплати за договору № 78/НП34А/щ купівлі-продажу майнових прав. Акт про здійснення остаточних розрахунків від 27.12.2012 не є належним письмовим доказом і не може підтверджувати факту перерахування грошових коштів Позивача на користь приватного підприємства «ПІД КЛЮЧ». Таким чином третя особа-2, незаконність і безпідставність заволодіння відповідачем майном на нежитлове приміщення [ADDRESS] , позивачем не доведено. У письмових поясненнях від 06.08.2020 третя особа-6 ТОВ «Фінансова Компанія «Нерухомість-Інвест» зазначило, що договір про участь у ФФБ, предметом яких були б майнові права на нежитлове приміщення [ADDRESS] в об`єкті будівництва, між позивачем та Банком, як управителем ФФБ, ніколи не укладалось. Управитель ФФБ (ПАТ «АРТМЕ-БАНК») ніколи не надав жодної письмової згоди/дозволу щодо відчуження (продаж/передачу), як забудовниками так і генеральним підрядником об`єкта будівництва, майнових прав на нежитлове приміщення в об`єкті будівництва, в тому числі на нежитлове приміщення [ADDRESS]. На момент укладення Договору від 10 жовтня 2010 року, на об`єкт будівництва було накладено заборону відчуження, у тому числі на всі об`єкти інвестування (житлові та нежитлові приміщення в об`єкті будівництва), що в свою чергу лише підтверджує ту обставину, що реалізація житлових та нежитлових приміщень в об`єкті будівництва могла здійснюватись лише за письмової згоди іпотекодержателя, а саме управителя ФФБ. Рішенням Господарського суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 910/17791/17, яке набрало законної сили 03 січня 2018 року, змінено управителя ФФБ з ПАТ «АРТЕМ-БАНК» на ТОВ «ФК «НЕРУХОМІСТЬ-ІНВЕСТ», а також зобов`язано Банк передати Фінансовій компанії фонд фінансування будівництва. Ухвалою суду від 06.08.2020 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач-1 та її представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили та просили у позові відмовити. Представник третьої особи-6 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили та просили у позові відмовити. Інші сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача та їх представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2007 між ТОВ «Артем-Банк», як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як забудовником, з іншої, укладено договір № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] , згідно якого забудовник зобов`язався збудувати за замовленням управителя об`єкти будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям, а управитель зобов`язався здійснювати фінансування будівництва у порядку, визначеному регламентом фінансування будівництва за рахунок коштів фонду фінансування будівництва. Договором на об`єкт будівництва від 14.12.2007, що є додатком № 2 до договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А від 14.12.2007 було погоджено, що при його укладенні, забудовник передає управителю майнові права на об`єкти інвестування для подальшої передачі довірителям, які повністю проінвестують закріплені об`єкти інвестування. 14 грудня 2007 року між Банком, як управителем ФФБ, Управлянням державної охорони України та КП «ЖИТОМИРБУДЗАМОВНИК», як забудовниками, було укладено Договір на об`єкт будівництва (Додаток № 2 до Договору № 1 від 14 грудня 2007 року). Сторонами Договору на об`єкт будівництва від 14 грудня 2007 року погоджено, що при його укладенні, забудовник передає управителю ФФБ (Банку) усі майнові права на об`єкти інвестування для подальшої передачі довірителям, які повністю проінвестують закріпленні за ними об`єкти інвестування. 14 грудня 2007 року між Банком, як управителем ФФБ, Управлянням державної охорони України та КП «ЖИТОМИРБУДЗАМОВНИК», як забудовниками, укладено Договір доручення № 3, згідно з яким Забудовник доручає Управителю виконувати функції забудовника по організації спорудження об`єкту інвестування відповідно до Договору № 1 від 14 грудня 2007 року. 14 грудня 2007 року між Банком, як управителем ФФБ, Управлянням державної охорони України та КП «ЖИТОМИРБУДЗАМОВНИК», як забудовниками, укладено Договір № 4 про відступлення майнових прав, згідно з яким забудовник уступає, а управитель ФФБ приймає на себе право вимоги майнових прав на об`єкт будівництва за Договором № 1 від 14 грудня 2007 року. Частиною 8 статті 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (у редакції, чинній на момент укладення Договору від 10 жовтня 2010 року) встановлено, що відповідно до договору між забудовником та управителем ФФБ за кожним об`єктом будівництва забудовник передає управителю перелік об`єктів інвестування в об`єкті будівництва, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об`єкти інвестування для подальшої передачі установникам фонду на умовах Правил цього фонду. Забудовник не має права відчужувати або обтяжувати будь-яким способом об`єкти інвестування, майнові права на які передані управителю фонду, без письмової згоди управителя фонду, а після переходу прав на об`єкти інвестування від управителя фонду до установників фонду - без письмової згоди установників фонду. Таким чином, реалізація житлових та нежитлових приміщень, у житловому комплексі по [ADDRESS] , здійснювалась через фонд фінансування будівництва, на підставі укладеного 14.12.2007р. між ТОВ «Артем-Банк», як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як забудовником, з іншої, договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 14.12.2007 між Управлінням Державної охорони України і КП «Житомирбудзамовник», як іпотекодавцями, з однієї сторони, та ТОВ «Артем-Банк», як іпотекодержателем, з іншої, укладено договір іпотеки № 2, пунктами 1.2, 1.8 якого погоджено, що з метою забезпечення належного виконання іпотекодавцями своїх зобов`язань по договору № 1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] , іпотекодавці передають в іпотеку належні їм майнові права на об`єкт будівництва. На предмет іпотеки в цілому, в тому числі окремо на кожний об`єкт інвестування, накладається заборона відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вноситься обтяження до Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З переліку № 1 об`єктів інвестування (квартир), що розташовані за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в іпотеку, були передані всі нежитлові приміщення та квартири, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі укладеного Договору іпотеки Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. було накладено заборону відчуження зазначеного об`єкта будівництва, у тому числі об`єктів інвестування згідно Переліку №№ 1, 2, 3, 4, зокрема, було накладено заборону відчуження на всі нежитлові приміщення, що є об`єктами інвестування в об`єкті будівництва. Рішенням Господарського суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 910/17791/17, яке набрало законної сили 03 січня 2018 року, змінено управителя ФФБ з ПАТ «АРТЕМ-БАНК» на ТОВ «ФК «НЕРУХОМІСТЬ-ІНВЕСТ», а також зобов`язано Банк передати Фінансовій компанії фонд фінансування будівництва. Згідно із договором № 787/1 від 29.11.2011 року, укладеним між ПАТ "АРТЕМ-БАНК" та ТОВ "Під-ключ", банк як Управитель прийняв у довірчу власність грошові кошти на рахунок ФФБ для фінансування спорудження об`єкта будівництва по [ADDRESS] , зокрема і приміщення [ADDRESS] за ціною 612383,00 грн. 04 серпня 2016 року між Банком, як управителем ФФБ, та відповідачем-2, як довірителем, було укладено Договір № 887 про участь у фонді фінансування будівництва, у відповідності до умов якого відповідач-2 (довіритель) зобов`язався передати Банку (управителю ФФБ) в управління грошові кошти з метою отримання відповідачем-2 у власність об`єкта інвестування, а Банк зобов`язався прийняти кошти за рахунок ФФБ у довірчу власність та здійснювати від свого імені за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених Правилами ФФБ. Згідно умов Договору № 887 відповідачем-2 було повністю проінвестовано фінансування спорудження об`єкта будівництва та закріплено за [PERSON] об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, а саме: нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею - 56,7 кв.м., поверх 2, секція 2. 04 серпня 2016 року між Банком, як управителем ФФБ, та відповідачем-2, як довірителем, було укладено Договір відступлення майнових прав № 887, згідно з яким управитель ФФБ уступив Відповідачу-2 (довірителю) майнові права на Нежитлове приміщення [ADDRESS], які управитель ФФБ набув відповідно до умов Договору № 1 від 14 грудня 2007 року. Крім того, 04 серпня 2016 року між управителем ФФБ та відповідачем-2 було складено акт звірки вимірювання загальної площі до Договору № 887, відповідно за яким фактична різниця загальної площі інвестування після вимірів БТІ становить 0,00 кв.м. Також, 04 серпня 2016 року управителем ФФБ видано відповідачу-2 довідку № 887 про право довірителя на отримання у власність об`єкта інвестування - Нежитлового приміщення [ADDRESS]. В подальшому, відповідачем-2, як довірителем, та ТОВ «ВБК «МРІЯ», як забудовником-3, було складено акт приймання-передачі Нежитлового приміщення [ADDRESS], згідно з яким забудовником-3 передано відповідачу-2 нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею, згідно вимірів БТІ - 56,7 кв.м., поверх 2, секція 2, за адресою: адресою: [ADDRESS] . На підставі вищезазначених документів, нотаріусом Журавльовою JI.M. 09 серпня 2016 року було зареєстровано за відповідачем-2 право власності на Нежитлове приміщення [ADDRESS], про що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно було вчинено відповідний запис. 26 липня 2018 року на підставі укладеного між відповідачем-2 та ТОВ «ЗЕБІЛЛІОН» договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Журавльовою Л.М., зареєстрованого у реєстрі за № 357, ТОВ «ЗЕБІЛЛІОН» було набуто у власність Нежитлове приміщення [ADDRESS]. На даний час, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27 липня 2018 року, укладеного між [PERSON]. та ТОВ «ЗЕБІЛЛІОН», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 359 власником нежитлового приміщення [ADDRESS] є [PERSON] . Звертаючи до суду з позовом, позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що 10.10.2010 року між [PERSON] та ПП «Під ключ» укладено договір № 78/НП34А/щ купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує майнові права на нежитлове приміщення, розташоване в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою [ADDRESS], загальною площею 68,8 кв.м., поверх 2, секція 2. Позивач, на підставі наявних у нього документів, виданих забудовником ПП «Під ключ»: довідки про здійснення остаточних розрахунків; виписки, договору купівлі-продажу майнових прав, технічного паспорту, 15.12.2016 року звернувся до державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Незнайко Є.В. та зареєстрував на ім`я [PERSON] право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Згідно наданого позивачем висновку судового експерта № 19193 від 11.04.2019 року нежитлове приміщення [ADDRESS] , яким володіє [PERSON] та нежитлове приміщення № 2 площею 57,2 кв.м., яке знаходиться в складі нежитлового приміщення [ADDRESS] на яке було видано технічний паспорт на ім`я [PERSON] є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Як вбачається з договору № 69 від 10.10.2007р., який було укладено між КП «Житомирбудзамовник» (замовник) та ПП «Під ключ» (генеральний підрядник), ПП «Під ключ», за вказаним договором, зобов`язалось збудувати та передати КП «Житомирбудзамовник» об`єкт будівництва відповідно до затвердженої проектної документації, а КП «Житомирбудзамовник» зобов`язалось надати ПП «Під ключ» будівельний майданчик, передати йому проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені роботи по будівництву об`єкту будівництва та оплатити їх. Пунктом 10.8. вказаного договору було встановлено, що ПП «Під ключ» не має права відчужувати об`єкт будівництва третім особам, передавати його в заставу, іпотеку та будь-яким іншим чином обтяжувати та розпоряджатися об`єктом будівництва. Слід зазначити, що на момент складення акту прийому-передачі майнових прав на приміщення [ADDRESS] 12.12.2008 року та 27.12.2012 року, майнові права на об`єкт будівництва по [ADDRESS] був переданий в іпотеку ТОВ "АРТЕМ-БАНК" на підставі договору іпотеки від 14.12.2007 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Окрім того, акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 27.12.2012 року на користь позивача містить посилання на договір № 178/НП34А/щ від 10.10.2010 року, а не на договір № 78/НП34А/щ. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують той факт, що він являвся довірителем Фонду фінансування будівництва А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] . Так, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині визнання Договору № 887 та Договору від 27 липня 2018 року недійсними, посилається на статті 203, 215 Цивільного кодексу України, які визначають загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та підстави недійсності правочину. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу Відповідно до частин 1-3, частини 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, положеннями частин 1-3, частини 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України чітко встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та підстави для недійсності правочину. Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення». Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірність правочину презюмується і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм статті 204 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, при зверненні до суду позивачем не наведено конкретних норм, законів які було порушено чи яким би суперечив договір № 887 та договір від 27 липня 2018 року в момент їх укладення, не наведено, яке саме право позивача порушено відповідачами, у зв`язку із укладенням оспорюваних правочинів, та підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 388 Цивільного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача. Зокрема, згідно частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як вбачається зі змісту статті 387, частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, при розгляді справи (позовної вимоги) з`ясуванню підлягає обставина чи вибуло майно з володіння власника у силу зазначених обставин та чи придбав це майно набувач за відплатним договором, і чи не знав та не міг знати він про те, що майно придбане у особи, яка не мала право його відчужувати. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка була чинною на час проведення державної реєстрації за Відповідачем-2) встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як свідчать матеріали справи, державну реєстрацію права власності відповідача-2 на нежитлове приміщення [ADDRESS] було здійснено 09 серпня 2016 року, а реєстрацію права власності позивача на нежитлове приміщення [ADDRESS] - 15 грудня 2016 року. Таким чином, враховуючи положення пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наявність запису про право власності відповідача-2 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно свідчить про виникнення 09 серпня 2016 року у відповідача-2 права на майно та про визнання державною такого права [PERSON] . На даний час у Державному реєстрі прав на нерухоме майно міститься два окремих записи про право власності на два окремих види нерухомого майна, а саме: запис про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] та запис про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS]. При цьому, право власності та правомірність внесення запису [PERSON] ніким не оспорювалось, а також не приймалось жодних рішень про припинення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS], згідно статті 346 Цивільного кодексу України. Так, позивач не набув та не є власником нежитлового приміщення [ADDRESS], а є власником нежитлового приміщення [ADDRESS], що свідчить про відсутність у позивача, в розумінні положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, будь-яких правових підстав для витребування нежитлового приміщення [ADDRESS]. В процесі розгляду справи позивачем не було доведено правомірності набуття ним права власності на приміщення [ADDRESS] , оскільки згідно із матеріалами справи, відчуження майнових прав повинно було відбуватись через Фонд фінансування будівництва на підставі укладеного 14.12.2007 року між ТОВ "Артем-Банк", як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП "Житомирбудзамовник", як забудовником, з іншої, договору №1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по [ADDRESS] . Проаналізувавши надані учасниками справи докази суд приходить до висновку, що ПП «ПІД КЛЮЧ» не мало права передавати [PERSON] майнові права на нежитлові приміщення, оскільки вони були предметом договору іпотеки та знаходилися під забороною відчуження. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Неприпустимість позбавлення права власності також передбачена частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено «право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності...». Загальні підстави припинення права власності передбачені частиною 1 статті 346 Цивільного кодексу України, а відповідно до частини 2 вказаної статті - право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Наведені норми матеріального права свідчать, що принцип неприпустимості протиправного позбавлення права власності полягає в тому, що припинення права власності особи на конкретне майно можливо виключно з підстав, зазначених в законі. Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено незаконність і безпідставність заволодіння відповідачем майном - нежитловим приміщенням загально площею 56,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed