Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми стра-хового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 травня 2015 року о 09 годині 40 хвилин в м. Києві, на перехресті вул. А.Навої та Воскресенська, сталася дорожня-транспорт-на пригода за участю двох транспортних засобів: 1) "МАЗ" державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]; 2) "Шевроле", державний номер АІ 6073ВК, який належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Позивач вказував, що цивільно-правова відповідальність потерпілого була затрахована в ПрАТ "СК"Нова", при використанні транспортного засобу "Шевроле", державний номер [NUMBER] за догово-ром обов'язкового страхування № АІ5845618. Потерпілий звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із по-відомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Загальний розмір витрат Моторно (Транспортного)страхового бюро України, з врахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 7 414.04 грн. Моторно (транспортним) страховим бюро України було виплачене відшкодування запо-діяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 7 214.04 грн., а також за послуги аварійного комісара було сплачено 200 грн.00 коп. Дніпровським районним судом міста Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 122 КУпАП, при цьому на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу "МАЗ" державний номер [NUMBER] за договором обов'язкового страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспорт-ним) страховим бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 414.04 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. До суду представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його від-сутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, по-силаючись на те, що позивач не з'ясував хто саме являється власником пасажирського авто-буса марки "МАЗ", державний номер [NUMBER] та чи застархована його цивільно-правова відповідальність. Також повідомив суду, що у 2015 році він працював водієм першого класу автобуса міських маршрутів у КП "Київпастранс", а тому шкоду, яка була завдана ним під час виконання трудових обов'язків повинно було відшкодовувати це ж підприємство. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінив-ши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з на-ступних підстав. Згідно довідки № 64670239, виданої МВС України Дніпровського РУ ГУМВС в м. Києві, 27.05.2015 року о 09 годині 40 хвилин в м. Києві, на перехресті вул. А.Навої та Вос-кресенська, сталася дорожня-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) "МАЗ" державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]; 2) "Шевроле", державний номер АІ 6073ВК, який належить [PERSON], під керуванням [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2013 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.7). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. [PERSON], з метою отримання відшкодування, звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'яз-кового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних за-собів АІ/58456118, терміном дії з 18.04.2015 року по 17.04.2016 року. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної не-безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє (зокрема) транспортним засобом; особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом і завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зобовязана відшкодувати цю шкоду на загальних підставах, а якщо неправо-мірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість його влас-ника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, відшкодовується ни-ми спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду. Як вбачається з вище наведеної норми закону, саме на власника (володільця) тран-спортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, покладається обов'язок доведення факту того, що належний йому на відповідній правовій підставі транспортний засіб вибув з його володіння неправомірно. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в пов-ному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкоду-вання, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно довідки від 17.01.2018 року № 11/04, наданої [PERSON] ВП "Київпастранс", автобус "МАЗ-203065", номерний знак [NUMBER] обліковується на балансі автопарку з 18.01.2012 року. Відповідно до витягу з трудової книжки відповідача, у період з 20.04.2013 року по 23.05.2016 року [PERSON] працював водієм міських маршрутів у КП "Київ-пастранс". Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім пра-цівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.6 постанови №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом під-вищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на під-ставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності. інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у рег-ресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України. В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. З огляду на вищенаведене, суд дійшов исновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, тому позовні вимоги, заявлені до нього, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed