Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

19 травня 2015 року до суду звернулось Комунальне підприємство «Краснолиманська служба єдиного замовника» (далі КП «Краснолиманська СЄЗ») з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, обґрунтувавши позовні вимоги наступним. Відповідачі мешкають за адресою [ADDRESS] та користуються житлово-комунальними послугами в сфері утримання будинку та прибудинкової території. Між відповідачами та КП «Краснолиманська СЄЗ» встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно довідки про рух коштів по даному особовому рахунку починаючи з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року сума заборгованості складає 4335,45 грн. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу КП «Краснолиманська СЕЗ» не надходило, тому відповідачі зобовязані оплатити спожиті послуги суму заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4335,45 грн., з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення визначеного у розмірі 1125,15 грн.; та 189,26 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с 13) позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що разом з сімю проживає в [INFO] з 1984 року. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках по 1/3 частині кожному, йому, його дружині [PERSON] та сину [PERSON], [INFO], який рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області визнаний недієздатним, опікуном якого є позивач. Раніше він укладав з комунальним підприємством, яке утримувало будинок договори. Однак, зрозумівши, що послуги не надаються, протягом 30 останніх років будь які ремонтні роботи в будинку не проводяться, вирішив договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладати доки не буде відремонтовано будинок. Крім того, раніше з нього рішенням суду вже стягувалась заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, тому він вирішив не проводити оплату оскільки це свідчить про існування договірних відносин і є підставою для стягнення заборгованості. Останні три роки він акти претензії не складав оскільки не укладав договір на утримання будинку і прибудинкової території. Наведений розрахунок позивача вважає невірним оскільки в тариф включені витрати на технічне обслуговування внутрібудинкових систем теплопостачання, а в нього в квартирі встановлене автономне джерело теплопостачання. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON]І, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с 41), в судове засідання не прибула надала суду заяву про розгляд справи без ї участі в судовому засіданні (а.с 43). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, відповідача, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які регулюються статтями 319, 322, 360, 383, 526, 623, 625 Цивільного кодексу України та положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV з наступними змінами. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], який рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області визнаний недієздатним (а.с 51). Актом від 01.11.2002 року підтверджується факт відключення від системи централізованого теплопостачання квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 72). Згідно з Актом прийому передачі, затвердженого Краснолиманським міським головою в лютому 2003 року, комісія провела обстеження житлового фонду в кількості 57 будинків, який знаходиться в оперативному управлінні ТОВ «Лиманжилсервіс» і передала зазначені будинки, в тому числі і будинок №4а по вул. Оборона, на баланс Державному комунальному підприємству «Житлова-експлуатаційна контора» (а.с. 68-70). Рішенням виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 25.01.2006 року №10 Державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора» визначена виконавцем послуг по утриманню житла, централізованого тепло-, водопостачання і водовідведення (а.с 15). Рішенням Краснолиманської міської ради Донецької області від 13.07.2012 року № 6/16-1550 внесені зміни до Статуту комунального підприємства «Краснолиманська житлово-експлуатаційна контора» - змінена назва на «Краснолиманська служба єдиного замовника». Цим же рішенням підприємству надані повноваження на проведення конкурсів на визначення виконавців послуг з утримання житлового фонду та обєктів благоустрою, які знаходяться на території Краснолиманської міської ради (а.с 14). В період з 1 січня 2011 року по теперішній час між КП «Краснолиманська ЖЕК» та в подальшому КП «Краснолиманська СЄЗ» з ПП «Краснолиманська профдезінфекція» неоднаразово укладались договори про надання послуг по дератизації та дезінсекції. (а.с. 48-50). Рішенням виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 28.12.2006 року № 451 затверджені тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території і тарифи на послуги з вивозу твердих побутових відходів в м. Красний Лиман (а.с 64). Відповідно до Додатку №1 до рішення від 28.12.2006 року № 451 «Тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення, яке мешкає у комунальному житловому фонді» нормативні витрати по ІІ типу будівель (житлові будинку з центральним опаленням та холодною водою) з ПДВ складає 1,06 грн. за 1 м2 (а.с 65). Рішенням виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 28.07.2010 року № 242 проведено корегування тарифів на послуги, та відповідно до Додатку до зазначеного рішення з 01.08.2010 року скоригований тариф ІІ типу житла складає 1,526 грн. (а.с. 66, 67). Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач зазначав, що відповідачі не сплачують кошти на обслуговування та утримання будинку, у зв'язку з чим згідно наданого розрахунку у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року с на загальну суму 5648,86 грн., яка складається з заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4335,45 грн., інфляційної заборгованості в розмірі 1125,15 грн. та 189,26 грн - 3% річних від простроченої суми (а.с. 6-8). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 4 вказаної статті визначено, що власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526, 623 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до вимог п.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, незалежно від форми власності на них.приватизованих Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - розмір плати на житлово-комунальні послуги, за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується і встановлюється виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 360, 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, суд вважає, що відповідачі як власники житла зобов'язані нести витрати на утримання квартири, оскільки такий обов'язок передбачений чинним законодавством. Посилання відповідача на відсутність договору на надання послуг є необґрунтованим, оскільки згідно із ч. 1 ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Позивачем надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Актів претензії про неналежне надання або ненадання послуг в період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року відповідачем не складалось; будь яких доказів звернення жителів будинку, в якому проживає [PERSON] з сімєю, відповідач суду не надав. Такі дії свідчать про існування обов'язку відповідачів здійснювати оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території Статтями 20, 21 Закону "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Сам факт відсутності укладеного договору не звільняє відповідачів від обов'язку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише утруднюють можливість скористатися в повному обсязі правами споживача, передбачених Законом "Про захист прав споживачів", на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору. Суд вважає прийнятними доводи відповідача в частині визначення суми заборгованості з урахуванням того, що застосований позивачем в розрахунку тариф включає витрати на технічне обслуговування внутрібудинкових систем теплопостачання, тоді як а в його в квартирі встановлене автономне джерело теплопостачання. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території підлягають зменшенню з урахуванням проведеного перерахунку (а.с. 78, 81) до 4328,77 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіряючи правильність проведеного розрахунку інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми суд вважає, що вони проведені в значно меншому розмірі ніж це передбачено методиками проведення таких розрахунків. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи диспозитивне право позивача розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, однак, в розмірі визначеному при проведенні перерахунку заборгованості (а.с. 79, 80). Таким чином суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог про солідарне стягненню з відповідачів 5452,45 грн. - суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2012 року по лютий 2015 року, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (4\~328,77+1\~123,68 = 5452,45) та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 189,01 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим , відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.04.2015 року скасовано судовий наказ від 20 березня 2015 року , виданий цим же судом за заявою Комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги (а.с 11). Отже КП «Краснолиманська СЄЗ» звернувшись в березні 2015 року до суду з заявою про видачу судового наказу вчинило дію передбачену ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервавши строк позовної давності, а тому обчислення строку позовної давності до предявлення позивачем позивних вимог, починається з березня 2012 року та обраховується до лютого 2015 року. Крім того, відповідач заяви про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності не подавав Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с 2). Крім того, стягувач КП «Краснолиманська СЄЗ» при подачі заяви про видачу судового наказу (справа №236/777/15-ц) сплатив судовий збір в розмірі 121,80 грн., який відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України зараховується до суми судового збору при предявленні стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження. Таким чином позивачем при подачі позову був помилково сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн., які підлягають поверненню позивачу. Враховуючи що заявлені позовні вимоги у розмір 5 648,86 грн. були задоволені частково в розмірі 5641,46 грн., що складає 99,87 % від ціни позову, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по 121,64 грн. з кожного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial