Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Білозерської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, в якій просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку приватизації державного житлового фонду за відсутності ордеру на вказану квартиру. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 1977 року проживає за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 1977 року йому було надано ордер на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] . 18 березня 2021 року він звернувся до Виконавчого комітету Білозерської міської ради із заявою про переоформлення квартири у спільну часткову власність. Листом від 01 квітня 2021 року було відмовлено у зв`язку з відсутністю повного пакету документу, а саме за відсутності оригіналу ордеру на жиле приміщення, або рішення виконавчого комітету про надання житлової площі. В свою чергу він звернувся з заявою до відповідача де просив надати дублікат (копію) договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] , копію рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 1977 року, та витяг з протоколу засідання житлової комісії виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 2021 року. У відповідь відповідач повідомив, що документи виконкому Білозерської міської ради народних депутатів за 1976-1980 роки були передані на зберігання до Державного архіву Донецької області, тому надати їх не має можливості, а строк зберігання протоколів житлових комісій становить 5 років, тому також не має можливості надати цей документ за закінченням строку зберігання. Вважає, що такі дії відповідача порушують його право на приватизацію житла, а тому звернувся в суд з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Представник Білозерської міської ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Заперечень не мають. Просить ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно записів паспорта громадянина України серії [NUMBER] місце проживання [PERSON] з 11 січня 1978 року зареєстроване за адресою [ADDRESS] . (а.с.5) На підставі рішення виконавчого комітету Білозерської ради депутатів трудящих м.Білозерська від 13 грудня 1977 року №30, [PERSON] , сім`я якого складається з трьох осіб, видано ордер №722 на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28 кв.м., що підтверджується копією ордера №722. (а.с.6) 18 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Білозерської міської ради із заявою про переоформлення квартири адресою [ADDRESS] , у спільну часткову власність. За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 01 квітня 2021 року відмовив в передачі квартири у спільну часткову власність у зв`язку з відсутністю повного пакету документу, а саме за відсутності оригіналу ордеру на жиле приміщення, або рішення виконавчого комітету про надання житлової площі, відповідно до ст.18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». (а.с.11) 14 травня 2021 року [PERSON] звернувся повторно до виконавчого комітету Білозерської міської ради з проханням надати дублікат (копію) договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] , копію рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 1977 року про надання житлової площі, та витяг з протоколу засідання житлової комісії виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 201977 року, що підтверджується відповідною заявою зі штампом вхідної кореспонденції виконкому Білозерської міської ради. (а.с.12) Згідно відповіді виконавчого комітету Білозерської міської ради від 02 червня 2021 року надати копію рішення Білозерської міської ради народних депутатів від 13 грудня 1977 року про надання житлової площі [PERSON] є неможливо, оскільки документи виконкому Білозерської міської ради народних депутатів за 1976-1980 роки передані на зберігання до Державного архіву Донецької області. Надати витяг з протоколу засідання житлової комісії виконавчого комітету Білозерської міської ради від 13 грудня 1977 року не можливо у зв`язку з закінченням строку зберігання документа, строк зберігання протоколів житлових комісій становить 5 років. (а.с.13) Згідно довідки про склад сім`ї №1608 виданої виконавчим комітетом Білозерської міської ради, [PERSON] , 1953 року народження, зареєстрований в [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] 1957 року народження. (а.с.7) Згідно довідки голови ОСББ «Шахтар» [PERSON] , 1953 року народження, за адресою [ADDRESS] проживає з 11 січня 1978 року і по теперішній час. (а.с.80) Факт проживання позивача за адресою [ADDRESS] підтверджується також актом депутата Біозерської мської ради. (а.с.10) Довідкою голови ОСББ «Гармонія» підтверджується, що заборгованість по платежам за квартиру за адресою [ADDRESS] відсутня. (а.с.9) Згідно з ч.1\~ст.9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до вимог\~ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням в будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч. ч.1, 2\~ст.\~8 Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Статтею 15 Житлового кодексу\~Української РСР \~визначено, що до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить видання ордерів на жилі приміщення. Відповідно до\~ст.\~58 Житлового кодексу\~Української РСР \~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно\~ Постанови ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР"\~(розділ IV, ст. 69 "Ордер на жиле приміщення"), на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктами 70, 72 Постанови від 11 грудня 1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» визначено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Відповідно до\~ч.\~10 ст.8 Закону України"Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Так як, спірне житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачем оригіналу ордеру, який не може надати через незалежні від нього обставини, то суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача, оформленої листом від 01 квітня 2021 року, порушивши тим самим право позивача на приватизацію житла. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24 лютого 2021 року у справі №296/4642/19, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на відсутність оригіналу ордеру на вселення не може вважатись достатньою правовою підставою для відмови в приватизації квартири за особою, яка постійно протягом тривалого часу проживає та зареєстрована в ній, несе витрати з її утримання. Крім того, варто зазначити, що законність проживання позивача відповідачем не оспорено. Таким чином, враховуючи вказані обставини, у суду не виникає сумнівів з приводу правомірності проживання позивача в спірній квартирі, оскільки факт прописки (реєстрації) та тривале проживання позивача в спірній квартирі, яка була проведена у відповідності до чинного на той час законодавства, і підтверджується належними доказами, свідчить про наявність у позивача права користування спірною жилою площею. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовного того, що він має право на приватизацію спірної квартири. Відповідно до ч.11\~ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved