Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва у порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки над малолітньою особою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] у її доньки [PERSON] народилася донька [PERSON] . Оскільки [PERSON] на момент народження доньки у шлюбі не перебувала, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено за прізвищем матері, його ім`я та по батькові записано за її вказівкою. Як стверджувала [PERSON] , відповідач тривалий час не спілкується з донькою, не бере участі у її матеріальному забезпеченні, не цікавиться нею, її розвитком та навчанням. Позивач зазначила, що дитина постійно мешкає з нею, перебуває на її утриманні, вона змушена самостійно дбати про фізичний та духовний розвиток онуки. З цих підстав позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , встановити опіку над малолітньою [PERSON] , призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У ході розгляду справи позивач відмовилась від позовних вимог в частині встановлення опіки над малолітньою особою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог в указаній частині та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] в частині встановлення опіки над малолітньою особою. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена, подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, третя особа про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена, подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу за відсутності її представника. Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку. [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а. с. 9). [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 7). Оскільки [PERSON] на момент народження доньки у шлюбі не перебувала, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено за прізвищем матері, його ім`я та по батькові записано за її вказівкою. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Малолітня [PERSON] мешкає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вихованням [PERSON] займається виключно її бабуся [PERSON] , саме вона приймає участь у виховному та навчальному процесі. Матір дитини - [PERSON] навчанням доньки не цікавиться, школу не відвідує. Указані обставини підтверджуються характеристикою учениці 5-б класу школи І-ІІІ ступенів №232 Оболонського району м. Києва [PERSON] (а. с. 43). Позивач змушена самостійно матеріально забезпечувати онуку, дбати про її фізичний та духовний розвиток. [PERSON] створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку своєї онуки. Матір малолітньої [PERSON] ухиляється від обов`язку її утримувати (а. с. 13, 19, 43). Допитана судом в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача, показала, що вона давно знайома з [PERSON] , позивач проживає разом з онукою, опікується нею, записала її на гуртки, дитина охайна, гарно одягнена. Свідок [PERSON] зазначила, що вона жодного разу не бачила дитину [PERSON] з матір`ю. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] . П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 26 серпня 2020 року №104-7788 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] (а. с. 51-52). Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] . Нормою ч. 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є жінкою працездатного віку, проте на сьогодні вона офіційно не працевлаштована. Відомостей про незадовільний стан її здоров`я відповідачем суду не надано. На утриманні відповідача перебувають також її малолітні доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стан здоров`я [PERSON] не перешкоджає її працевлаштуванню та не виключає можливості надання нею утримання малолітній доньці [PERSON] . Відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що на її утриманні перебувають інші непрацездатні особи, окрім доньок [PERSON] та [PERSON] . Наведені обставини беруться до уваги судом при визначенні розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , суд також ураховує такі обставини. Національним законодавством визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року встановлено у розмірі 2118,00 грн, з 01 грудня 2019 року - 2218,00 грн (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"). Нормою п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року становить 2218,00 грн з подальшим його зростанням: з 01 липня - 2318,00 грн, з 01 грудня - 2395,00 грн. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь малолітньої [PERSON] на її утримання має становити 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1059,00 грн, починаючи з 14 листопада 2019 року і до 01 грудня 2019 року, 1109,00 грн щомісячно, починаючи з 01 грудня 2019 року і до 01 липня 2020 року, та 1159,00 грн щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що аліменти на утримання [PERSON] слід стягнути на її користь, а не на користь її бабусі [PERSON] , оскільки на час розгляду справи в суді над малолітньою [PERSON] не встановлено опіку та позивач не призначена опікуном дитини. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 14 листопада 2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь її малолітньої доньки [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1059,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 листопада 2019 року і до 01 грудня 2019 року, 1109,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 01 грудня 2019 року і до 01 липня 2020 року, а починаючи з 01 липня 2020 року і досягнення дитиною повноліття - у сумі 1159,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1536,80 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial