Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся з даним позовом до суду до відповідача, посилаючись на те, що до 26 липня 2013 року позивач [PERSON] працював в ПАТ "Капустянський граніт". В зв'язку з неодноразовим порушенням роботодавцем норм трудового законодавства України щодо порядку виплати заробітної плати, позивач 26 липня 2013 року звільнився з роботи. Позивач звертався із письмовою вимогою до відповідача про проведення остаточного розрахунку по заборгованій заробітній платі, а також просив надати довідку про розмір заробітної плати, із зазначенням в ній розміру середньоденного заробітку. Представник позивача зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з позивачем розрахунок. 23 квітня 2014 року Новоукраїнським районним судом було видано судовий наказ №396/1083/14-ц про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ та на даний час виконано в повному обсязі. Оскільки, при звільненні з роботи, відповідач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо проведення повного розрахунку з вивільнюваним працівником, представник позивача вважає порушеними права [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26 липня 2013 року по 27 листопада 2014 року в сумі 18315,24 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений судовою повісткою. Суд ухвалив здійснити розгляд справи у відсутності представників сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] до 26 липня 2013 року працював в ПАТ "Капустянський граніт" на посаді майстра гірничого, що підтверджується відповідними записами в трудовій книзі. В зв'язку з порушенням роботодавцем норм трудового законодавства України щодо порядку виплати заробітної плати, позивач 26 липня 2013 року звільнився з займаної посади. 23 квітня 2014 року Новоукраїнським районним судом було видано судовий наказ №396/1083/14-ц про стягнення з ПАТ "Капустянський граніт" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 10804,44 грн., який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. На даний час вказаний судовий наказ виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження від 27 листопада 2014 року. Позивач звертався із письмовою вимогою до відповідача про проведення остаточного розрахунку по заборгованій заробітній платі, а також просив надати довідку про розмір заробітної плати, із зазначенням в ній розміру середньоденного заробітку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 26 липня 2013 року по 27 листопада 2014 року, а саме за: липень 2013 року - 4 робочих днів; серпень 2013 року - 21 робочих днів; вересень 2013 року - 21 робочих днів; жовтень 2013 року - 23 робочих днів; листопад 2013 року - 21 робочих днів; грудень 2013 року - 22 робочих днів; січень 2014 року - 20 робочих днів; лютий 2014 року - 21 робочих днів; березень 2014 року - 20 робочих днів; квітень 2014 року - 26 робочих днів; травень 2014 року - 23 робочих днів; червень 2014 року - 20 робочих днів; липень 2014 року - 23 робочих днів; серпень 2014 року - 20 робочих днів; вересень 2014 року - 22 робочих днів; жовтень 2014 року - 23 робочих днів; листопад 2014 року - 18 робочих днів; Згідно довідки №13 від 08 квітня 2014 року розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 52 грн. 63 коп. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 26.07.2013 року по 27.11.214 року в розмірі 18315,24 грн (52,63 грн. х 348 робочих днів = 18315,24 грн.). Отже, позовні вимоги позивача, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягають задоволенню в повному обсязі, в межах позовних вимог. Позивач не збільшував позовні вимоги на час розгляду справи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved