Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Представник позивача Гуревич Р.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, відповідно до якого просить, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5992, вчинений 30.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, було запропоновано звернути стягнення на грошові кошти за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 року, у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 9988 грн. 39 коп., залишок заборгованості за відсотками - 84712 грн. 91 коп., пеня та комісія - 3350 грн. 00 коп., штраф - 4902 грн. 57 коп., витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 3000 грн. 00 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису Бахмутським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (після перейменування - Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 55094663 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису та звернути стягнення на доходи позивачки. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 12.08.2016 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за вищевказаним виконавчим написом, до подання позовної заяви про визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та на час розгляду справи за відповідним позовом і до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі за відповідним позовом. Зі змісту спірного виконавчого напису вбачається, що заборгованість за цим написом стягується з позивачки за період з 12.04. 2010 року по 30.04.2017 року, що перевищує 3 роки, та не могла бути стягнена за виконавчим написом нотаріуса. Крім того, позивачкою не визнається наявність заборгованості в сумі, що визначена у виконавчому написі. Разом з тим, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що його вчинено не на кредитному договорі, а на окремому бланку, у зв`язку з чим, потребують перевірки умови договору, за умовами якого можливо було б стягнути зазначені у виконавчому написі. Водночас, розрахунок стягуваних сум у виконавчому написі не наведено та в доданому до виконавчого напису документі під назвою «Виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості за договором № б\\н від 12.04.2010 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 30.04.2017 р., також не наведено розрахунку, а зазначено лише набір числових значень та не вказано, яким чином, на підставі чого та з якою формулою утворилась кожна із сум, яка вказано у виконавчому написі. Крім того, зі змісту вказаного документа вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк», застосовувалась крім поточної процентної ставки, також окремо процентна ставка (прострочена), що нараховується на суму заборгованості з урахуванням поточної процентної ставки (тобто відбулось нарахування процентів на проценти). Також, зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що ним, серед іншого, стягнуто з позивачки пеню та штраф, таким чином, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. До подання позовної заяви позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, та було сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 00 коп., отже, при поданні позовної заяви судовий збір зменшується на вказану суму та має дорівнювати 420 грн. 00 коп. У зв`язку з чим, позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, надавши заяву про підтримання пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ПАТ КБ "Приватбанк" просить відмовити в задоволенні позову позивачу, посилаючись на те, що його вимоги є не обґрунтованими. Нотаріус вчинила виконавчий напис з дотриманням норм діючого законодавства в межах строку та на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність кредитної заборгованості. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар І.А. в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, своїм правом на подання пояснень щодо позову, інших заяв, клопотань та заперечень щодо заявлених вимог не скористався. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар І.М. вчинений виконавчий напис №5992 про стягнення з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суми боргу в розмірі 105953 грн. 87 коп. Постановою державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08.11.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №5992 виданого 30.06.2017 року. Постановою державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.05.2020 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника Бондар І.М . Відповідно до положень ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями ст.87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст.89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих відповідачем до суду, на підставі яких нотаріус вчинив виконавчий напис. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Бондар І.М. не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України "Про нотаріат", п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 840.80 грн.

Outcome: approved