Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», (Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 07.05.2008 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач-1) був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11343607000 (Кредитний договір), відповідно до умов якого, Відповідач №1 отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 58 625,00 дол. США., під 14% річних, зі строком повернення кредиту по 06.05.2038 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну. Відповідно до умов Договору Відповідач №1 зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в строки зазначені у Договорі, щомісяця сплачувати відсотки, у відповідності до графіку, який є додатком до Кредитного договору. Крім того, п.4.1. Договору, передбачена відповідальність за порушення строків повернення кредиту (всієї суми або його частини), термінів сплати відсотків та/або комісій, у виді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості, станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, за кожен день прострочення, починаючи з 32 календарного дня з дати порушення терміну виконання зобов`язання. Одночасно, з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача №1 за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] (Відповідач №2) був укладений Договір поруки №11343607000 від 07.05.2008 року. Згідно з умов якого Відповідач №2, як поручитель, зобов`язався відповідати перед Позивачем за невиконання Відповідачем №1 усіх зобов`язань, у повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідач № 1 зобов`язання за Кредитним договором, у строки, обумовлені в Кредитному договорі своєчасно не виконує, кредит та проценти за його користування, не сплачує, тому Банк просить суд стягнути солідарно з Відповідачів у судовому порядку суму боргу, процентів за Кредитним договором, яка станом на 15.08.2017 року, складає 53\~981,48 дол.США, з яких: заборгованість за кредитом 43\~805,65 дол. США; заборгованість по процентам 378,15 дол. США; та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 57\~079,02 грн. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідачів, суму сплаченого судового збору, у рівних частках з кожного.\~\~ Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Крім того, надав письмову заяву на виконання ухвали про витребування доказів з доданими до неї документами, та зазначив, що рух коштів по рахунку [NUMBER] відображений у виписці по рахунку по кредитному договору №113343607000 за період з 08.05.2008 року по 16.08.2017 року, яка є належним доказом підтвердження видачі кредиту, факту укладення та виконання клієнтом кредитного договору. Також зазначив, що додаткових угод, розпоряджень та інших документів щодо зміни розміру умов договору про надання споживчого кредиту №11343607000 не було. Відповідачами не вчинено жодної процесуальної дії щодо надання заперечень стосовно наданих АТ «УкрСиббанк» доказів, та вони не спростували доводи Позивача щодо порушення умов договору внаслідок чого виникла заборгованість,свого розрахунку заборгованості та доказів на його підтвердження відповідачі не надали. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами представник відповідача [PERSON] адвокат Жук В.В. надав відзив, в якому зазначив, позовні вимоги до [PERSON] як поручителя є необґрунтованими та незаконними. Так, в договорі поруки зазначено, що [PERSON] добре відомі всі умови Основного договору, однак це не відповідає дійсності. [PERSON] усно повідомили про загальні умови договору, а саме загальну суму кредиту 58\~625,00 доларів США та термін його виконання 06.05.2038 року, про що свідчить зміст п. 1.2 Договору поруки та відсутність відмітки про ознайомлення з договором в самому тексті договору про надання споживчого кредиту №11343607000 від 07.05.2018 року. Крім того, відповідно до п. 2.1 Договору поруки банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору. У зв`язку із чим вважає, що договір поруки №11343607000 від 07.05.2008 року укладений між ними та ПАТ «УкрСиббанк» є припиненим, адже в період його дії було збільшено зобов`язання основного позичальника без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того,як повідомив його позичальник, в період дії договору поруки мало місце підвищення процентної ставки , про що поручителю не було відомо. Якщо в договорі не узгоджено можливість зміни процентної ставки за основним зобов`язанням , а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності Враховуючи вище викладене просить у задоволенні позову відмовити в частині позовних вимог до [PERSON] 12.06.2019 року представник позивача користуючись правом передбаченим положеннями ст..ст. 174, 179 ЦПК України надав відповідь на відзив представника [PERSON] , в якому зазначив, що не погоджується із запереченнями проти позовних вимог. У відзиві зазначено про відмову у задоволенні позовних вимог до поручителя із застосуванням до спірних положень ч.1 ст. 559 ЦК України. Однак, враховуючи системний аналіз положення ч.1 ст. 559 ЦК України у поєднанні з нормою ч.1 ст. 628 ЦК України, необхідною умовою для застосування положень ч.1 ст. 559 ЦК України є встановлення факту внесення змін до договору, яким обумовлене основне зобов`язання. Крім того, представник відповідача прохає застосувати дане положення в редакції, що діяла до змін, що суперечить нормам ст. 10 ЦПК України. У межах даних спірних відносин між позивачем та позичальником [PERSON] не укладались угоди щодо внесення змін до положень Кредитного договору, які могли б призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Всі положення Кредитного договору, з якими був ознайомлений і поручитель [PERSON] , залишились незмінними. Отже основне зобов`язання , обумовлене Кредитним договором, не змінювалось, відповідальність [PERSON] як поручителя не збільшувалась, і хоча представник поручителя посилається на зміну без його згоди основного зобов`язання, однак не надає жодних доказів на підтвердження такої обставини. У зв`язку із чим слід позовні вимоги в повному обсязі. Заочним рішенням суду від 27.08.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені - задоволено.Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] : суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №11343607000 від 07.05.2008 року в розмірі 53\~981( п`ятдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят один) дол. США 48 центів, з яких: заборгованість за кредитом - \~43\~805,65 дол.США; заборгованість по процентам 3\~094,15 дол. США;пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 57\~079( п`ятдесят сім тисяч сімдесят дев`ять) гривень 02 коп. Вирішено питання судових витрат Ухвалою суду 29.11.2018 року за заявою відповідача 2 скасовано заочне рішення у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 20). Представник позивача правом присутності не скористався, заяв про відкладення не надав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання на неодноразові виклики не з`явились, про дату, час, місце слухання справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи маються поштові повернення. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Рішеннями Європейського\~суду з\~прав людини\~визначено,\~що сторона,\~яка задіяна\~в ході\~судового розгляду\~справи,\~зобов`язана\~з розумним\~інтервалом часу\~сама цікавитися\~провадженням у\~її справі,\~добросовісно користуватися\~належними їй\~процесуальними правами\~та неухильно\~виконувати процесуальні\~обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність\~брати участь на всіх етапах розгляду,\~що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.» Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, строки розгляду справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, їх неявку до суду без поважних причин, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. В ході розгляду справи представником [PERSON] адвокатом Жук В.В. заявлялось клопотання про витребування доказів (т.1 а.с. 227), яке ухвалою суду від 22.03.2019 року задоволено (т. 1 а.с. 236-237); 08.05.2020 року клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 606 ЦК України (т.2 а.с. 183-185), у задоволенні якого суд вважає, за необхідне відмовити, з наступних підстав. В обґрунтування заяви товариство\~посилається на те, що 26 грудня 2019 року між\~ [PERSON] \~та\~ТОВ «Фінстрим»\~укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, за умовами якого\~ТОВ «Фінстрим» зобов`язується за дорученням [PERSON] вчинити за його рахунок правочин щодо набуття права вимоги\~за договором про надання споживчого кредиту №11343607000 від 07.05.2008 року, укладеного з\~ [PERSON] \~та\~АТ Укрсиббанк та Договру поруки №11343607000 від 07.05.2008 року. З матеріалів справи вбачається, що предметом заявлених позовних вимог є\~стягнення заборгованості з боржника\~ [PERSON] та поручителя [PERSON] \~на користь кредитора\~ за\~договором про надання споживчого кредиту №11107608000 від 12 січня 2007 року. 28 січня 2021 року між\~АТ Укрсиббанк\~та\~ТОВ «Фінстрим»\~укладено договір факторингу №280121/1Д, за умовами якого\~ТОВ «Фінстрим»\~набула право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11343607000 від 07.05.2008 року, укладеного з\~ [PERSON] \~та\~АТ Укрсиббанк. Відповідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Виходячи з наведених норм, суд виходить до висновку, що за договором факторингу право вимоги може набути лише фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Разом з цим, як вбачається з договору комісіїї від 26.12.2019 року, його укладено між юридичною особою\~ТОВ «Фінстрим» та фізичною особою [PERSON] . Відповідно до умов даного договору [PERSON] набуває право вимоги за кредитним договором №11343607000 від 07.05.2008 року, тоді як підстава набуття є укладення між ТОВ «Фінстрим», за дорученням останнього, та АТ Укрсиббанк договору щодо набуття права вимоги за вказаним кредитним догвором. Однак, між ТОВ «Фінстрим» та АТ Укрсиббанк укладено договір факторингу, за яким право вимоги має право набути лише фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено набуття права вимоги, як фізичною особою, за договором про надання споживчого кредиту №11343607000 від 07.05.2008 року, укладеного з [PERSON] та АТ Укрсиббанк. Більш того, [PERSON] є поручитель, а не позичальником за основним договором в забезпечення якого було укладено договорі поруки. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 510 ЦК сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Загальні підстави припинення зобов`язань визначено у ст. 598 ЦК, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 606 ЦК зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що наведена у ст. 606 ЦК підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін. Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної у законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватися для юридичних осіб у разі реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб у випадку спадкового правонаступництва у разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки.\~ Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів повинен зникнути, у зв`язку із цим і припиняється правовідношення. З урахуванням викладеного положення\~ст. 606 ЦК\~мають застосовуватися судом\~\~у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме у такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання\~\~не залежатиме від волі сторін. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-43цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 3-107гс16. Таким чином, у справі, яка розглядається, поєднання боржника і кредитора в одній особі у розумінні приписів\~ст. 606 ЦК\~не відбулося, у зв`язку із чим клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 15.10.2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено до розгляду (т.2 а.с. 170). Ухвалою суду від 22.06.2020 року у справі замінено первісного позивача АТ «УКРСИББАНК» його правонаступником ТОВ «ФІНСТРИМ». Судом встановлено, що 07.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», як банком з одного боку, та [PERSON] як позичальником з іншого боку було укладено договір про надання споживчого кредиту №11343607000 (далі за текстом кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого банк надав позичальникові кредит в сумі 58 625 доларів США шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника за № [NUMBER] згідно п.1.5 договору (т.1 а.с.6-12,13). Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору, кредит надано позичальникові строком до 06.05.2038 року із зобов`язанням повернути кредит в повному обсязі в терміни та на умовах, що встановлені графіком погашення кредиту додатком №1 до договору. Цільове призначення кредиту визначено п.1.4 договору - для особистих потреб позичальника, а саме купівлі квартири. Як визначено п.1.3 кредитного договору (т.1 а.с.7), за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1 договору (тобто 28%). Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або повної несплати платежу, встановленого в договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення заборгованості. Порядок зміни процентної ставки регламентовано розділом 5 кредитного договору (т.1 а.с.9). Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач. Так, при укладенні кредитного договору як правочину, що базується на волевиявленні обох учасників правочину [PERSON] на свій розсуд та за вільним волевиявленням вирішив оформити кредит саме в іноземній валюті доларах США, що не суперечить положенням ст.ст.6, 627, 638 ЦК України, будучи належним чином обізнаним та повідомленим про наявність ризиків отримання кредиту в іноземній валюті, які він як позичальник несе самостійно. За даних обставин, всі наведені представником відповідачів з даного приводу доводи судом розцінюються як спосіб захисту інтересів поручителів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від добросовісної поведінки позичальника при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Згідно зі ст.192, ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2\~статті 5 цього Декрету. Норма ч.2 ст.32 Закону України «Про Національний Банк України» містить заборону щодо випуску та обігу інших грошових одиниць на території України як нерозривної сукупності дій по їх випуску та подальшому обігу, а не як двох різних операцій випуску або обігу. Адже стаття 44 цього ж закону закріплює за НБУ повноваження у сфері валютного регулювання, тим самим містить презумпцію правомірності використання валютних цінностей на території України у порядку, встановленому законодавством України. Таким чином,\~закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, а навпаки, регламентує порядок її використання, у тому числі фінансовими установами. Положення ст.192, ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України також не містять посилання на те, що грошова одиниця України є єдиним платіжним засобом на території України. Так, правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наявною в АКІБ «УкрСиббанк» генеральною ліцензією НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями №75 від 24.12.2001 року згідно офіційних відомостей Національного Банку України з інтернет-порталу www.bank.gov.ua та копією банківської ліцензії від 28 жовтня 1991 року\~№ 75, дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями\~ від 19 листопада 2002 року, що у сукупності є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій (т.1 а.с. 41-44), що узгоджується з вимогами п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-190цс15 та № 6-1680цс15. Визначаючи обсяг відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань сторонами погоджено, що відповідно до п.4.1 кредитного договору (т.1 а.с.9), за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на день нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; -пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. Крім того, п.7.1. Договору, передбачена відповідальність за порушення строків повернення кредиту (всієї суми або його частини), термінів сплати відсотків, у виді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості, станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, за кожен день прострочення, починаючи з 32 календарного дня з дати порушення терміну виконання зобов`язання. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором був укладений між Позивачем та [PERSON] . Договір поруки №11343607000 від 07.05.2008 року (т. 1 а.с. 14-15). Згідно з умов якого [PERSON] , як поручитель, зобов`язався відповідати перед Позивачем за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, у повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідач [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором своєчасно не виконує, у строки, обумовлені у Кредитному договорі та додаткових угодах, кредит та проценти за його користування, не сплачує в повному обсязі. Відповідачі порушили зобов`язання шляхом невиконання суттєвих умов кредитного договору та договору поруки, внаслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом станом на 15.08.2017 року, складає згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 23-34) 53 9845,48 дол.США, з яких: - заборгованість за кредитом - \~43\~805,65 дол.США; - заборгованість по процентам 3\~094,15 дол. США, а також заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 15.08.2017 року складає 57\~079,02 грн. За приписами п.п. 3, 6\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі\~ст. 41 Закону України "Про Національний банк України"\~та ч. ч. 1, 2\~ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254\~визначено що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням Таким чином, надана Позивачем виписка за кредитним договором з 08.05.2008 року по 16.08.2017 р. за кредитним договором №11343607000 є доказом надання та видачі кредитних коштів відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 року №566. Посилання представника відповідача [PERSON] у відзиві на припинення поруки у зв`язку із збільшенням основного зобов`язання, внаслідок якого збільшився обсяг відповідальності [PERSON] , суд вважає безпідставними, оскільки порука є діючою, збільшення обсягу відповідальності боржника без його згоди та відома не здійснювалось, оскільки розмір процентної ставки залишається незмінним на рівні 14%, а застосування в подвійному розмірі до простроченої суми боргу обумовлено кредитним договором при його укладенні та не може свідчити про збільшення таким чином обсягу відповідальності поручителя. Водночас, суд звертає увагу на те, що подвійна процентна ставка, яка була застосована банком відповідно до умов кредитного договору у разі порушення позичальником своїх зобов`язань та про що було відомо [PERSON] при підписанні договору поруки ( п. 5.1 Договору поруки Поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови Основного договору та Договору поруки , свої права та обов`язки і погоджується з ними, т.1 а.с. 15) , за своєю правовою природою не є збільшенням відсоткової ставки, а тому до даних правовідносин не може бути застосована ч. 1\~ст. 559 ЦК України, як правова підстава для припинення договору поруки, оскільки жодних змін до кредитного договору без згоди поручителя, які б призвели до збільшення обсягу його відповідальності, внесено не було. Отже, в силу доведеності факту неналежного виконання [PERSON] зобов`язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, дійсність та обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд приходить до переконання про необхідність її стягнення з у солідарного порядку з боржника та поручителя. В ході судового розгляду також встановлено, що 26.12.2019 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНСТРИМ» укладено договір факторингу №26/12/1/2019, за умовами якого АТ «УКРСИББАНК» як первісний кредитор відступив (передав) факторові ТОВ «ФІНСТРИМ» як новому кредиторові права вимоги за кредитним договором № 113433607000 від 07.05.2008 року та забезпечуваними його зобов`язаннями . Заборгованість за кредитом станом на день укладення договору факторингу становить 43\~805,65 доларів США за основною сумою боргу, та 19\~354,57 доларів США по процентам. (т.2 а.с.190-194). Згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ФІНСТРИМ», код ЄДРПОУ 40176983, юридична адреса: вул. Антоновича 51 офіс 612, м. Київ, 03150, значиться зареєстрованим як юридична особа із здійсненням фінансової діяльності за наступними видами КВЕД: 64.91. Фінансовий лізинг; 64.92. Інші види кредитування; 64.99. Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.19. Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що АКІБ «УкрСиббанк» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФІНСТРИМ», його залучення по справі як правонаступника первісного позивача, тому суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів на його користь заявленого розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Оскільки умовами кредитного договору та Графіком погашення кредиту визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником шляхом внесення щомісячних платежів в іноземній валюті доларах США, в яких надано кредит, що відповідає ст.533 ЦК України, та з огляду за наявність у Банка генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України відповідно до ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, суд приходить до висновку про для стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки саме вона надавалась за договором, і позивач просить стягнути суму у валюті. Доцільності у визначенні еквіваленту розміру заборгованості за договором (за кредитом та процентами) у гривні суд не вбачає. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНСТРИМ» із стягненням заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНСТРИМ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №29090000000113 від 07.05.2008 року станом на 15.08.2017 року в загальному розмірі 53981,48 доларів США 69 центів, а також пені в загальному розмірі 57079 грн. 02 коп. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається пропорційно розміру задоволення позовних вимог, тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 21\~609,92 грн. у рівних частинах з кожного по 10\~804,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved