Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 590,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 34 975,24 грн. та у якості відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Від Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" заяви про визнання позову, заперечень проти позову або письмових пояснень не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] працював в Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на посаді машиніста компресорної установки 4-го розряду з 17.05.2012 р. по 11.01.2013 р., що підтверджується записами № 8 та № 9 у його трудовій книжці (а. с. 11). Зі змісту позовної заяви випливає, що на час звільнення [PERSON] йому не була виплачена заробітна плата у розмірі приблизно 23 590,00 грн. (розрахована на підставі довідки ПФУ станом на 26.04.2013 р., а. с. 10), точного розміру не наведено, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на вимогу [PERSON] довідку про розмір заборгованості не видало. Суд зазначає, що обставина звернення [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" з вимогою надати довідку про розмір заборгованості з заробітної плати підтверджується листом [PERSON] від 26.02.2013 р., відправлення якого цьому Товариству підтверджується фіскальним чеком УДППЗ "УКРПОШТА" від 26.02.2013 р. (а. с. 7, 8). Крім того, суд шляхом надсилання копії ухвали від 31.12.2013 р. та листа від 13.03.2014 р. витребовував у Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" довідку про розмір заборгованості з заробітної плати [PERSON], однак докази отримання вказаним Товариством цих поштових відправлень відсутні. Суд звертає увагу, що надсилання Товариству з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" цих, а також інших відправлень, здійснювалось за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Чкалова, 37-Б, ця адреса відповідно до даних сайту Державне підприємство "Інформаційно-ресурсний центр" (http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html), яке є технічним адміністратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є адресою місцезнаходження зазначеного Товариства. Виходячи з положень частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином), суд вважає, що усі надсилання Товариству з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" вручено йому належним чином. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" не подало доказів, які б спростовували, що воно при звільненні [PERSON] виплатило йому заробітну плату у розмірі 23 590,00 грн., так само як і не подало доказів, що розмір невиплаченої [PERSON] заробітної плати є іншим. Враховуючи викладене, суд виходить з того, що при звільненні [PERSON] Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" не виплатило йому заробітну плату у розмірі 23 590,00 грн. Згідно з частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" заборгованості з заробітної платі у розмірі 23 590,00 грн. підлягає задоволенню. Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Абзацом першим пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" зобов'язано виплатити [PERSON] середній заробітку за весь час затримки по день постановлення рішення, тобто з 12.01.2013 р. по 07.05.2014 р. Розраховуючи розмір цього заробітку, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), пунктом 5 якого визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до абзаців першого та третього пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно з довідкою від 14.02.2013 р. № 119 про середню заробітну плату (дохід), виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "УМБ-П", середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 99,08 грн. (а. с. 9). Суд на виконання ухвали від 11.02.2014 р. витребовував шляхом надсилання листів від 12.02.2014 р. та від 13.03.2014 р. у Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" відомості про кількість фактично відпрацьованих [PERSON] днів у вересні - грудні 2012 р., однак докази отримання вказаним Товариством цих поштових відправлень відсутні. Як зазначалось раніше, суд вважає, що ці надсилання були вручені Товариству з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" належним чином. Між тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" не надало витребуваних відомостей щодо кількості фактично відпрацьованих [PERSON] днів у вересні - грудні 2012 р., що унеможливлює здійснення судом розрахунку середньомісячного числа робочих днів [PERSON]. За такої обставини суд вважає, що середньомісячне число робочих днів [PERSON] має бути розраховано, виходячи з норм тривалості робочого часу у 2012 р. при п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів, які наведені у Додатку до листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. № 8515/0/14-11/13. Таким чином, середньомісячне число робочих днів [PERSON] становить 22 дні. Кількість робочих днів, які мають бути оплачені [PERSON] за середнім заробітком, становить: 327 дні (14 днів у січні 2013 р., по 22 дні у лютому - грудні 2013 р., по 22 дні у січні - квітні 2014 р. та 5 днів у травні 2014 р.). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку, тобто з 12.01.2013 р. по 07.05.2014 р., у розмірі 32 399,16 грн. (99,08 * 327). Між тим, у позовній заяві [PERSON] просить стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 34 975,24 грн., а відтак його позов у частині цієї вимоги підлягає задоволенню частково - стягненню підлягають 32 399,16 грн. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд зазначає, що очевидним є те, що у загальному випадку невиплата заробітної плати працівнику у передбачений законодавством України строк, у тому числі - у день звільнення, призводить до виникнення у нього моральних страждань та у більшості випадків ще й вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" не подало доказів, які б вказували, що через невиплату ним заробітної плати [PERSON] в останнього не виникли моральні страждання та що це не вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя (зокрема, доказів, які б вказували, що він мав достатньо матеріальних (фінансових) засобів для нормального життя). Беручи до уваги наведене, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "УМБ-П", не виплативши [PERSON] в день звільнення заробітну плату, завдало йому моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю "УМБ-П", ступень вини останнього, глибину моральних страждань [PERSON], а також вимоги розумності і справедливості, та зазначає, що цей розмір становить 500,00 грн. Тобто позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" у якості відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню - має бути стягнено 500,00 грн. Пунктом 2 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П" на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Визначаючи цей розмір, суд виходить з того, що розмір заборгованості з заробітної плати складає 23 590,00 грн., та, як вказано у позовній заяві [PERSON], заробітну плату йому не виплачували з червня 2012 р., а відтак цей розмір становить 3 370,00 грн. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] звільнено від сплати судового збору (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір"), а відтак цей збір, з урахуванням часткового задоволення позову, у розмірі 562,83 грн. підлягає стягненню в дохід держави з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМБ-П".

Outcome: partial