Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

19 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що з 15 жовтня 2015 року працював машиністом гірничих виїмкових машин 6-го розряду на ДП "Волиньвугілля", 30 грудня 2020 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, згідно ст.38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку. При звільненні з роботи підприємство повинно було виплатити йому заборгованість по заробітній платі, яка станом на 17.03.2021 складає 81611,06 грн. Оскільки ДП "Волиньвугілля" на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 64827,80 грн.Просить стягнути з відповідача в свою користь 81611,06 грн. заборгованої заробітної плати, 64827,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2020 по 14.05.2021 включно, а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити (а.с.19). У поданому відзиві представник відповідача ДП «Волиньвугілля» просить при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку врахувати такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості з врахуванням розумності, справедливості та пропорційності при вирішенні спору. Щодо решти позовних вимог не заперечує проти їх задоволення (а.с.17-18). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі вказаної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Як встановлено судом, позивач працював на ДП «Волиньвугілля» та 30.12.2020 був звільнений на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку, згідно з ст.44 КЗпП України) (а.с.4-6). Відповідно до довідки ДП «Волиньвугілля» від 17 березня 2021 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 704,65 грн., при звільненні з роботи [PERSON] до виплати належало 81611,06 грн. (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення працівника. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно із п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 01 січня 2020 року (наступного дня після звільнення) по 14 травня 2021 року, виходячи із розрахунку: 704,65 грн. (середньоденна заробітна плата) x 92 (робочих дні затримки розрахунку) = 64827,80 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 81611,06 грн. заборгованої заробітної плати, 64827,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 січня 2020 року по 14 травня 2021 року включно. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved