Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача\~приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за виконавчим написом за №7996 від 14.05.2021р., вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В., із неї, як боржника, стягується на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість у розмірі 30277,60 грн. на підставі кредитного договору. Постановою старшого державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевською О.О. від 09.06.2021р. відкрито виконавче провадження за №65745154. Стверджує, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 22.06.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Ухвалою суду від 22.06.2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Веллфін»,\~третя особа,\~які не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору,\~на стороні\~відповідача\~приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~нотаріального округу\~Грисюк Олена\~Василівна про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса № 7996 виданого 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 30277,60 гривень у виконавчому провадженні № 65745154 від 09.06.2021р., яке здійснюється державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевською О.О.. Позивач в судове засідання не прибув, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В. до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомляла. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 14.05.2021 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 7996), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30277,60 грн. 09.06.2021 року старшим державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевською О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65745154. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався\~ст.\~87-91\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та\~строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені, а також пені та штрафу. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема,постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ\~№662 від 26.11.2014в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо вчинення виконавчого напису із порушенням закону та те що заборгованість є безспірною. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О. В. від 14.05.2021 року, реєстраційний номер 7996, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 4588 грн.

Outcome: approved