Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про відшкодування моральної шкоди. 26.06.2014 року ухвалою суду в якості третьої особи у справі було залучено відділення Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. З ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перебував у трудових відносинах з 1993 року по 2007 рік та з 2008 року по 2009 рік, а з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» перебував у трудових відносинах з листопада 2010 року по лютий 2012 року. 28 лютого 2012 року був звільнений із останнього місця роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я. Загальний стаж роботи складає 24 роки, в умовах впливу шкідливих факторів - 16 років 10 місяців. Внаслідок довготривалої роботи в шкідливих умовах праці його здоров'я стрімко погіршилося, він отримав професійне захворювання пневмоконіоз першої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої - др.. ЛН другого ступеня, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 31.01.2012 року. За результатами висновку обстеження Медико-соціальної експертної експертизи від 04.02.2014 року йому встановлено третю групу інвалідності з 40 % втрати професійної працездатності. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві зв'язки, позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Через стан здоров'я позбавлений можливості не тільки повноцінно працювати, але і продовжувати звичний для себе спосіб життя, для організації побутового життя йому потрібна допомога близьких. Останнім часом він відчуває втому, страждає помірною задишкою, відчуває болі в грудній клітині, періодичні болі в області серця, тому просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. в частинах, яку визначить суд. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю, просили суд задовольнити вимоги, з підстав, які викладені в заяві. Представник відповідача ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» позов не визнала, надавши письмові заперечення, в судовому засіданні пояснивши, що в позові відсутні посилання, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, розмір шкоди необґрунтований та недоведений доказами. Наявність важких, шкідливих умов праці - це об'єктивне явище. Власник лише застосовує всі необхідні заходи до нейтралізації впливу на здоров'я людини шкідливих умов праці, крім того таким працівникам встановлюються додаткові пільги. Під час укладання трудового договору та під час проведення атестації робочих місць позивач повідомлявся про наявність шкідливих факторів та вплив на здоров'я, проте продовжував працювати. Крім того, під час складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ПАТ «ЗФЗ» не вказав в причинах виникнення професійного захворювання шкідливий виробничий фактор свого виробництва - оксид марганцю. Представники відповідача ПАТ «Запорізький завод феросплавів» позов не визнали, надавши письмові заперечення, в судовому засіданні пояснивши, що ПАТ «ЗФЗ» не є особою, дії чи бездіяльність якої призвела до порушення прав позивача, внаслідок чого позивачем було отримано хронічне професійне захворювання. Так, згідно з п. 16 Акту П-4 від 31.01.2012 року професійне захворювання виникло при обставинах: недосконалість технологічних процесів, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці на ПАО «ЗАлК». Представник третьої особи в судовому засіданні просила винести законне та справедливе рішення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлено, що [PERSON] з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перебував у трудових відносинах з 18.05.1993 року по 26.10.2007 рік та з 11.09.2008 року по 22.07.2009 рік, а з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» перебував у трудових відносинах з 03.09.2010 року по 28.02.2012 року (а.с.8-12). 28 лютого 2012 року був звільнений із ПАТ «Запорізький завод феросплавів» у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 12). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4) від 31.01.2012 року [PERSON] отримав професійне захворювання пневмоконіоз першої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої - др.. ЛН другого ступеня, причиною професійного захворювання стала робота в шкідливих умовах на ПАО «ЗАлК» (а.с.13-14). За результатами висновку первинного обстеження Медико-соціальної експертної експертизи від 14.02.2012 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. За результатами висновку повторного обстеження Медико-соціальної експертної експертизи від 04.02.2014 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності (а.с. 18-19). Той факт, що [PERSON] починаючи з 2011 року хворіє, перебуває на лікуванні, підтверджується наданими позивачем медичними документами (а.с. 22-32). Посилання представника відповідача ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на те, що наявність важких, шкідливих умов праці - це об'єктивне явище, через що вина підприємства в заподіянні моральної шкоди відсутня, є безпідставними. Так, згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Частиною другою ст. 4 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя, здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, повного відшкодування шкоди особам, які потерпілі від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в тому числі відшкодування моральної шкоди як одного із способів захисту особистих немайнових прав громадян. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В даному випадку, заперечення представника відповідача ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», що розмір моральної шкоди є не обґрунтованим та не доведеним, також не приймаються до уваги, адже таке поняття, як моральна шкода, є оціночним і будь-які розрахунки моральної шкоди чинним законодавством не передбачені. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України згідно з п. 27 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. "е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності" у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам та членам їхніх сімей. Крім того, із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Так, відповідно до Аналізу судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справах про відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві від 01.02.2012 року потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, якщо стійку втрату працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено з 01.04.2001 року по 31.12.2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право. Оскільки на час проведення первинного огляду МСЕК щодо отримання [PERSON] професійного захворювання, а саме 14.12.2012 року Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України. З урахуванням того, що в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання в якості причини зазначена робота в шкідливих умовах на ПАО «ЗАлК», а саме наявність в повітрі робочої зони дільниці ПАО «ЗАлК» концентрації пилу 8,9-19,6 мг/м/3 та ін. шкідливих речовин і жодним чином не вказується, що причиною професійного захворювання, або його загострення стала робота на ПАТ «ЗФЗ», а крім того, іншими доказами це факт також не доводиться, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення із ПАТ «Запорізький завод феросплавів» на користь позивача моральну шкоду. Заперечення представника відповідача ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з приводу того, що в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ПАТ «ЗФЗ» не вказав в причинах виникнення професійного захворювання шкідливий виробничий фактор свого виробництва - оксид марганцю, що вплив цієї шкідливої речовини став причиною захворювання згідно Повідомлення про професійне захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини м. Кривий Ріг, є безпідставним, адже висновки даного Повідомлення з остаточним діагнозом від 19.01.2012 року були враховані під час складання Акту. Крім того, даний акт був складений не тільки уповноваженими особами ПАТ «ЗФЗ», а й іншими особами, які не є працівниками підприємства. Зауважень до Акту не було, акт ніким не оскаржений. Отже, в результаті роботи протягом тривалого часу в небезпечних для здоров'я умовах на ПАТ «ЗАлК» позивач отримав ряд професійних захворювань, внаслідок яких він змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити численні медичні огляди, що потягнуло за собою стійку втрату професійної працездатності. Що також стало причиною порушення його нормальних життєвих зв'язків, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку із загальною слабкістю, втомою, періодичним сухим кашлем, болем в грудній клітині та в області серця. Це безумовно спричиняє йому моральні та фізичні страждання, тягне за собою обмеження його фізичної і соціальної активності та інші негативні наслідки, про які зазначав [PERSON] За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, збалансованості інтересів сторін, беручи до уваги конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності, вік позивача, характер захворювань і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, обізнаність позивача про ризики роботи, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача - ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» моральну шкоду в розмірі 11000 грн. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнути з відповідача у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial