Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/6225/119/010796 від 26 жовтня 2006 року в розмірі 19174,04 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 вересня 2015 року становить 411560 грн. 59 коп., а саме : заборгованість за кредитом - 17 500,00 доларів США, що в еквіваленті становить 375628 грн. 21 коп.; заборгованість за відсотками - 1674,04 доларів США, що в еквіваленті становить 35932 грн. 38 коп. Також просить стягнути судові витрати по справі в розмірі 6173 грн. 41 коп. Посилається на те, що 26 жовтня 2006 року між ВАТ „Райффазен Банк Аваль", який змінив назву ПАТ „Райффазен Банк Аваль", та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/7686/82/73014/157-08. За даним договором відповідачу було надано кредит у сумі 30000,00 доларів США із сплатою 14,0 відсотків річних на строк до 25 жовтня 2026 року. Позивач здійснив видачу кредитних коштів в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом і просить, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним кредитний договір № 014/6225/119/010796 від 26 жовтня 2006 року, укладений між сторонами по справі, та застосувати наслідки недійсності правочину (реституцію). Посилається на те, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать законодавству, принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача. Договір не містить необхідних істотних умов договору споживчого кредитування (зокрема, інформації про сукупну вартість кредиту, графік платежів, дата видачі кредиту, порядок припинення дії кредитного договору, порядок повернення кредиту та порядок плати за кредит, види забезпечення зобов`язань позичальника відповідно до вимог ч.2 ст.345 ГК України) ; договір містить несправедливі умови ; укладений позивачем із застосуванням нечесної підприємницької практики; до договору всупереч його умовам (п.1.3). не додано графіку погашення кредиту. Крім того, до позовної заяви про стягнення боргу за кредитним договором було додано копії додаткових угод № 1 та № 2 від 26 жовтня 2006 року, які вона не підписувала, та які істотно змінили умови кредитного договору. Представник позивача Орищук О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за первісним позовом, просить задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, просить відмовити в задоволенні. Крім того, в матеріалах справи маються письмові заперечення проти позову [PERSON], в яких банк просить зщастосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити в повному обсязі. Стосовно посилань представника банку на пропущення строку позовної давності, пояснили, що лише після звернення банку до суду [PERSON] дізналася про існування двох додаткових угод, які не підписувала, та які змінили умови кредитного договору. Судом встановлено наступне. 26 жовтня 2006 між Відкритим акціонерним товариством „Райффазен Банк Аваль" та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/6225/119/010796, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30000,00 доларів США із сплатою 14,00 відсотків річних строком на 240 місяців до 25 жовтня 2026 року (т.1, а.с.14-16). Відповідно до копії Статуту ПАТ „Райффазен Банк Аваль" протоколом Загальних Зборів акціонерів № 3б-45 від 14.10.2009 року було прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства „Райффазен Банк Аваль" на Публічне акціонерне товариство „Райффазен Банк Аваль" із переходом до нього усіх прав та обов"язків попередника(т.1, а.с.30-32) Позивач на виконання умов договору здійснив видачу кредитних ресурсів, що підтверджується заявою на видачу готівки № К44/1 від 06 листопада 2006 року (т.1, а.с.17). 26 жовтня 2006 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 1, якою було внесено зміни до кредитного договору в частині сплати Позичальником на користь Кредитора комісії в розмірі 350 грн. (т.1, а.с.18). 26 жовтня 2006 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 2, відповідно до якої були внесені зміни до кредитного договору, а саме : - розділ 3 кредитного договору був доповнений пунктом 3.9, 3.9.1 в частині зобов`язання Позичальника здійснення реєстрації права власності на об`єкт іпотеки, надання відповідних підтверджуючих копій документів банку, виконання вимог п.3.8. кредитного договору; - пункт 5.5. кредитного договору був викладений в новій редакції (т.1, а.с.19-20). Відповідно до висновку експертів № 1789/1791/16-32 від 14 вересня 2016 року підписи від імені [PERSON], що містяться в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» у рядку «[PERSON]» у додатковій угоді № 1; в графі «Позичальник» у рядку «[PERSON]» на другому аркуші додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 014/6225/119/010796 від 26 жовтня 2006 року, що укладена від імені [PERSON] та ВАТ „Райффазен Банк Аваль" виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с.3-20). 06 листопада 2006 року для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 014/6225/119/010796 від 26 жовтня 2016 року між сторонами по справі був укладений договір іпотеки (а.с.66-71). Як вбачається з копій квитанцій, відповідачем були сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в сумі 39425 (тридцять дев»ять тисяч чотириста двадцять п»ять) доларів 57 центів США, що підтверджується і розрахунком, зробленим банком ( т. 1 а.с. 12). 15 липня 2015 року банком на адресу [PERSON] була відправлена вимога про дострокове виконання зобов»язання за кредитним договором (т.1, а.с.21). Відповідно до зробленого позивачем розрахунку (т.1, а.с.8-13) заборгованість відповідача перед банком становить 19 174,04 доларів США, що в що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 вересня 2015 року становить 411560 грн. 59 коп., а саме : - заборгованість за кредитом - 17 500,00 доларів США, що в еквіваленті становить 375628 грн. 21 коп.; - заборгованість за відсотками - 1674,04 доларів США, що в еквіваленті становить 35932 грн. 38 коп. Відповідач [PERSON] зверталася до банку із заявою про закріплення за нею спеціального курсу купівлі долара на рівні 11 гривень в зв`язку із тяжким матеріальним становищем (т.1, а.с.48). Відповідно до відповіді АТ «Райффазен Банк Аваль» № 97-2-7-00/993 від 26 лютого 2015 року представник банку порекомендував [PERSON] для з`ясування деталей та ініціювання застосування пропозицій або пошуку альтернативних варіантів врегулювання сплати заборгованості за кредитним договором звернутися до Печерського відділення № 1 Київської регіональної дирекції АТ «Райффазен Банк Аваль». Крім того, зазначив, що до моменту підписання додаткових угод та зміни умов кредитування, їй необхідно здійснювати погашення заборгованості відповідно до вимог, визеначених кредитним договором (т.1, а.с.49). 18 лютого 2015 року [PERSON] звернулася із заявою до Правління АТ „Райффазен Банк Аваль" із проханням надати їй можливість для бесіди з особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно кредитної політики банку (т.1, а.с.50). 18 лютого 2015 року, 24 березня 2015 року [PERSON] зверталася до Правління АТ „Райффазен Банк Аваль" із заявами про неможливість сплати банку щомісячної плати за кредитним договором в національній валюті, еквівалентній сумі в доларах США. Крім того, прохала на час вирішення питання призупинити нарахування пені і штрафу за просрочення виконання зобов`язання за кредитним договором (т.1, а.с.51-52). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються гл. 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про всі істотні умови договору. Зокрема, відповідно до п. "д" ч. 2 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими, зокрема, передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме : - зміст правочину не може суперечити положенням Цивільного кодексу України іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правовочину стороною (сторонами) вимог які встановленя частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оцінивши всі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що додаткові угоди, які [PERSON] не підписувала, встановили обов»язок позичальника до додаткових витрат та додаткові підстави для дострокового повернення кредиту, що є істотними умовами договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним підлягають до задоволення, а позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. При цьому суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності та ознайомлення [PERSON] з Графіком погашення кредиту, оскільки такий графік було надано банком лише після подання зустрічного позову і він не містить підпису позичальника, до матеріалів первісної позовної заяви його додано не було. Крім того, суд не бере до уваги позицію банку щодо застосування до вимог про визнання договору недійсним строку позовної давності, оскільки про існування додаткових угод, якими були внесені зміни до кредитного договору та які [PERSON] не підписувала, остання дізналася лише в листопаді 2015 року після подачі позову до суду. Згідно ч.1 ст.1057-1 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Судом було вже встановлено, що [PERSON] отримала від банку 30000 доларів США і, в свою чергу, в рахунок погашення даного кредиту, станом на час розгляду справи в суді сплатила банку 39425 доларів 57 центів США. Отже, дані суми повинні бути повернуті сторонами по справі одна одній: [PERSON] зобов»язана повернути Публічному акціонерному товариству „Райффазен Банк Аваль" 30000 доларів 00 центів США, а Публічне акціонерне товариство „Райффазен Банк Аваль" зобов»язане повернути [PERSON] 39425 доларів 57 центів США. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved