Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

11 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він працював на ТОВ "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" з 01 грудня 2008 року по 10 грудня 2018 року на посаді Дефектоскопіст з ультразвукового контролю з посадовим окладом 4 500,00 грн. Щомісячно відповідач здійснював нарахування йому сум заробітної плати та виплачував їх, але перестав здійснювати їх у повному обсязі з 01 жовтня 2018 року та до часу звільнення - 10 грудня 2018 року згідно Наказу № 82-к/2018 від 10 грудня 2018 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки № 76/18 від 10 грудня 2018 року, яка була надана йому за місцем роботи, під час звільнення, заборгованість із заробітної плати станом на 10 грудня 2018 року становить 5 331,75 грн. та заборгованість за невикористані дні щорічної відпустки становить 1 811,25 грн., тобто загальна заборгованість відповідача становить 7 143,00 грн. Крім того, у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яка за 54 дні становить 8 891,10 грн. та компенсацію за порушення строків виплати у розмірі 70,67 грн. Разом з тим, протиправними діями відповідача з несвоєчасної виплати заробітної плати йому нанесено моральних страждань, оскільки він втратив нормальні життєві зв`язки, змушений економити на харчах, що в свою чергу негативно впливає на відносини у його родині, тобто відповідачем йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000,00 грн. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просив суд: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" на його користь заборгованість із заробітної плати за період з 01 жовтня 2018 року по 10 грудня 2018 року у розмірі 5 331,75 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" на його користь заборгованість за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 1 811,25 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, на день подання позову у розмірі 8 891,10 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" на його користь компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 70,67 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 24-25). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01 лютого 2008 року [PERSON] було прийнято на посаду технічного інспектора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал", 25 липня 2011 року його було переведено на посаду "Дефектоскопіст з ультразвукового контролю", а 10 грудня 2018 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпПУ (за згодою сторін), що підтверджується трудовою книжкою позивача серії [NUMBER] , наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 11-13). У відповідності до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку погоджується. Кожен має право на заробітну плату. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: угода сторін. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що при звільненні, з [PERSON] не був проведений розрахунок по заробітній платі, заборгованість станом на 10 грудня 2018 року становила 7 143,00 грн., з яких: 5 331,75 грн. - заборгованість із заробітної плати та 1 811,25 грн. - заборгованість за невикористані дні відпустки, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" № 76/18 від 10 грудня 2018 року, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14). Відповідно до ст. 117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Встановлено, що остаточний розрахунок при звільнення з [PERSON] проведений не був, у зв`язку з чим, затримка розрахунку при звільненні становила період з 10 грудня 2018 року по день звернення до суду за захистом своїх прав, тобто 54 робочих днів. В абзаці 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, закріплено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 6 ч. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення Судом установлено, що [PERSON] працював на ТОВ "Інженерне Бюро Франке Інтернешенал" з посадовим окладом 4 500,00 грн., заробітна плата з урахуванням утриманих податків становила 3 622,50 грн. на місяць. Таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 164,65 грн. (3 622,50 грн. + 3 622,50 грн.) : 44 роб. днів. За два місяця). В зв`язку з наведеним, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення становить 8 891,10 грн. (164,65 грн. х 54 робочих днів), в зв`язку з чим, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню, як і підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за заробітною платою станом на день звільнення - 10 грудня 2018 року у розмірі 5 331,75 грн. та заборгованості за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 1 811,25 грн. Крім того, відповідач повинен відшкодувати позивачу суму компенсації з урахуванням індексу інфляції за порушення строків виплати заробітної плати за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року, яка становить 70,67 грн. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з таких підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 237 1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд приходить до переконання, що діями відповідача, які полягали у порушенні відносно позивача трудового законодавства в частині своєчасної виплати заробітної плати, позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому, з урахуванням обставин справи, враховуючі принцип справедливості та розумності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача належить стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з чим, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати у в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial