Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ "ПРИВАТБАНК", третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак при подані документів нотаріусу з`ясувалося, що на спадкове майно квартиру [ADDRESS] , Постановою АЕ № 908709 державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 18.06.2009 року на підставі виконавчого листа № 2-530, виданого 02.02.2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу накладено арешт. При звернення до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з`ясовано, що станом на 17.06.2021 року згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно 19.06.2009 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] належну [PERSON] накладено арешт. Відділом ДВС було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких було накладено арешт, а також повідомлено, що арешт може бути зняти виключно за рішенням суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підставі викладені в позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача АТ Комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за № 2274 та зареєстрованого в КМБТІ 18.04.2000 року під № 180П стор. 226 запис 226. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копію свідоцтва виданого Покровським районним у міста Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24.06.2020, актовий запис № 980. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , дружина померлого, як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину в установлений законом строк. Зараз вирішила переоформити квартиру на своє ім`я, звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що на спадкове майно, яке належало її чоловікові [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови АЕ908709 від 18.06.2009 року Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 261602482 від 15.06.2021 року. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 261602482 від 15.06.2021 року, власник квартири за адресою: [ADDRESS] вказаний [PERSON] . Згідно листа Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 33749 від 08.07.2021 року, на звернення [PERSON] повідомлено, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] належну [PERSON] накладено арешт. Надати більш детальну інформацію, зокрема копій матеріалів виконавчого провадження не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. У разі виникнення будь-яких спірних питань стосовно скасування заходів примусового виконання вжитих виконавцем, звернутися до суду щодо захисту порушених прав. Позивач в позові зазначає, що арешт на квартиру було накладено у зв`язку з тим, що їх син [PERSON] мав заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк", однак квартира ніколи йому не належала, власником був її померлий чоловік [PERSON] . Відповідно до довідки № L7KMIMPQ7NV3LLMT від 09.06.2021 року виданою АТ КБ "ПриватБанк", [PERSON] станом на 09.06.2021 року не має заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.ст.1218,1268 ч.5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно положень ст.50ч. 2,3 Закону України «Про виконавче провадження»№ 606-XIVвід 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved