Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Державного підприємства науково-виробниче об"єднання "Потенціал-Еко", в якому просить стягнути з Державного підприємства Науково-виробниче об"єднання "Потенціал- Еко" на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за час щорічної відпустки в сумі 18500,32 грн.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 26 травня 2014 року вона перебуває в трудових відносинах з відповідачем. Наказом №7-к від 31 липня 2019 року їй надано щорічну основну відпустку за період роботи з 01.06.2015 по 01.06.2019 строком 86 календарних днів, з 01.08.2019 по 25.10.2019. Але напередодні відпустки їй не виплачено заробітну плату за час перебування у відпустці в сумі 18500,32 грн., у зв"язку з відсутністю грошових коштів. 30 серпня 2019 року за вх.№45006/19 представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що збитковий фінансовий стан підприємства, недостатність обігових коштів на момент розгляду даної справи не дає можливості здійснити погашення по виплаті відпускних на дату розгляду даної справи. Сума, заявлена позивачем, відповідає розрахунковим даним по даному працівнику. В зв"язку із зазначеним позовні вимоги визнають в повному обсязі. Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 годину 00 хвилин 03 вересня 2019 року без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. В судове засідання позивач не з"явилася, згідно поданої заяви (вх.№45007/19 від 30.08.2019) просила судове засідання проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, проте їх позиція висловлена у відзиві на позов. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що з 26 травня 2014 року [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством науково-виробниче об"єднання "Потенціал-Еко", що стверджується наказом №1 від 26 травня 2014 року (а.с. 5). Відповідно до Наказу №7-к від 31 липня 2019 року Про надання відпустки вбачається, що [PERSON] надано щорічну основну відпустку за період роботи з 01.06.2015 по 01.06.2019, строком 86 календарних днів з 01.08.2019 по 25.10.2019 включно з виплатою заробітної плати (а.с. 6). З розрахунку відпустки вбачається, що [PERSON] нарахована сума відпускних в розмірі 18500,32 грн. (а.с. 7). Відповідно до Довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату №01/01/08-2019 від 01 серпня 2019 року, підтверджується, що [PERSON] , яка з 26 травня 2014 року працює на посаді виконуючого обов"язки директора, було нараховано відпускні - заробітну плату за час щорічної основної відпустки за період роботи з 01.06.2015 по 01.06.2019 в сумі 18500,32 грн.. Станом на 01.08.2019 відпускні [PERSON] не виплачено у зв"язку з відсутністю коштів у підприємства (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Частиною 1 ст. 74 КЗпП України, ч. ч. 1, 3 ст.2 Закону України "Про відпустки" передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КЗпП України, ч. 1 ст.6 Закону України "Про відпустки" щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. За час відпустки працівникам має бути виплачена заробітна плата, яка відповідно до вимог Закону України "Про оплату праці" є основною заробітною платою - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов"язки). Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки (п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. №100 далі - Порядок №100). До виплат, як враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за час щорічної відпустки, належать: оклад (тарифна ставка), доплати, надбавки, премії, які не носять разового характеру, індексація тощо, а також виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов"язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю. Пунктом 7 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат за час щорічної відпустка провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року, за винятком святкових і неробочих днів, установлених законодавством. З матеріалів справи вбачається, що позивачу не виплачено нараховану заробітну плату за час щорічної відпустки. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінивши в сукупності докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Таким чином, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved