Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій вказує, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2011 року належить земельна ділянка кадастровий номер 0524580800:01:005:0154 площею 3,5963 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Його право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак користуватися цим майном він не може, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро Еталон». 19 жовтня 2018 року він уклав договір оренди землі з ТОВ «Зарванецьке», однак ТОВ «Агро Еталон» ні йому, ні ТОВ «Зарванецьке» не дає можливості користуватися належною йому на праві власності земельною ділянкою. Зокрема, листом до ТОВ «Зарванецьке» №245 від 07.03.2019 року ТОВ «Агро-Еталон» зазначає, що розпорядженням Тиврівської РДА №49 від 08.02.2007 р. надано в оренду ТОВ «Агро-Еталон» невитребувані земельні ділянки строком на 15 років. На підставі такого розпорядження ТОВ «Агро-Еталон» було заключено договір оренди землі з Тиврівською РДА, зокрема щодо земельної ділянки кадастровий номер 0524580800:01:005:0154. Оскільки жодних договорів оренди землі між ним та ТОВ «Агро- Еталон» не укладено та не зареєстровано, вважає, що відповідач незаконно, без належної правової підстави використовує належну йому земельну ділянку. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. Просить усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 0524580800:01:005:0154 площею 3,5963 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської радиТиврівського району Вінницької області шляхом витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Еталон» вказаної земельної ділянки та заборони йому чинити будь - які перешкоди в її використанні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просить задоволити, а також надав суду пояснення, відповідно до яких вказує, що ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН" посилається на Договір оренди землі, укладений між Тиврівською райдержадміністрацією Вінницької області та ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН" від 17 березня 2007 року, щодо передачі йому 20 земельних ділянок, загальною площею 68,65 га, в тому числі належної позивачу земельної ділянки строком на 15 років. Вважає даний договір є нікчемним. Позивач жодних договорів із ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН" не укладав, однак не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Представник відповідача Олійник А.М. просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до наданого відзиву відповідач позов не визнає, мотивуючи тим, що ТОВ «Агро-Еталон» стало відомо, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 144183387 від 06.11.2018 року, орендарем (користувачем) спірної земельної ділянки є ТОВ «Зарванецьке», код ЄДРПОУ 42329127, згідно договору оренди б/н від 19.10.2018 р., а [PERSON] - є орендодавцем (власником) земельної ділянки з кадастровим номером 0524580800:01:005:0154. Але ТОВ «Агро-ЕТАЛОН» вважав і вважає, що належним користувачем спірної земельної ділянки продовжує бути ТОВ «Агро-Еталон» на підставі Договору оренди землі від 12 березня 2007 року №22/1, укладеного між Тиврівською РДА та ТОВ «Агро-Еталон». На сьогоднішній день зазначений Договір є чинним та термін дії до 2022 року, тому порушені саме права ТОВ «Агро-Еталон» у користуванні земельною ділянкою, як користувача, але ніяк не право позивача, оскільки він не користується земельною ділянкою, а є власником цієї земельної ділянки та передав право користування, згідно нововиявлених обставин до ТОВ «Зарванецьке». Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно ч.ч.1, 2 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. За правилами ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст.25 ЗУ "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 0524580800:01:005:0154 площею 3,5963 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2011 року (а.с.5) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку№ НВ-0509102772018 (а.с.6-8). Його право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 19 жовтня 2018 року [PERSON] уклав договір оренди землі із ТОВ «Зарванецьке» (а.с.9), однак ТОВ «Агро Еталон» ні [PERSON] , ані ТОВ «Зарванецьке» не дає можливості користуватися належною позивачу на праві власності земельною ділянкою, оскільки вона знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро-Еталон». Позивач як власник земельної ділянки не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідач обмежує його у здійсненні права власності. 12.03.2007 р. на підставі розпорядження Тиврівської РДА №49 від 08.02.2007 р. між Тиврівською РДА та ТОВ «Агро-Еталон» укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду ТОВ «Агро-Еталон» надано невитребувані земельні ділянки в кількості 20 шт., загальною площею 68,65 га строком на 15 років, в тому числі земельної ділянки кадастровий номер 0524580800:01:005:0154. Суд вважає, що земельна ділянка не належала до державної форми власності та не визнавалася невитребуваним паєм, а належала [PERSON] , яку [PERSON] , як спадкоємець, отримав у власність та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2011 року кадастровий №0524580800:01:005:0154, яку Тиврівська РДА Вінницької області безпідставно, всупереч ст.124 ЗК України передала в оренду ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН". Також суд вважає, що твердження представника ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН" про відсутність рішення суду щодо нікчемності договору між Тиврівською райдержадміністрацією та ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН", є безпідставними, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в Постанові від 06.11.2009 р № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинами недійсними, пунктом 5 передбачено, що якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Суд вважає, що посилання представника відповідача на відсутність порушення прав позивача, як власника земельної ділянки, та на відсутність перешкод в користуванні його земельною ділянкою, як на підставу для відмови у позові, є безпідставними, оскільки дані обставини заперечуються позивачем, та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Жодних договорів позивач [PERSON] з ТОВ "АГРО-ЕТАЛОН" не укладав, а тому суд вважає, що права позивача, як власника земельної ділянки, підлягають відновленню, а тому суд вважає за доцільне позов задоволити. На підставі викладеного та

Outcome: approved