Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування поданої заяви зазначила, що з 30 грудня 2017 року вона (громадянка Російської Федерації) перебуває на території України та проживає у своїх родичів в [ADDRESS] а саме у [PERSON]. Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області їй надано дозвіл на міграцію в Україну із продовженням строку перебування до 25 вересня 2018 року. Її батько - [PERSON], українець, який народився [INFO] у м. Коростень Житомирської області. Однак за інформацією із Державного архіву Житомирської області в книгах реєстрації актових записів про народження по м. Коростеню Житомирської області за 1921 рік, актовий запис про народження її батька відсутній. А тому для отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні, як особою, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням,їй необхідно встановити факт народження її батька - [PERSON], [INFO] року у місті Коростені Житомирської області на території України. В судове засідання заявниця не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала і просила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Коростенського РС управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій проти заявлених вимог не заперечив, просив справу розглянути без участі представника. У відповідності до вимог ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року у м.Керч Автономної Республіки Крим та є громадянкою Російської Федерації (а.с.5). Батьками [PERSON] є [PERSON] (українець) та [PERSON] (росіянка), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Як вбачається з копії посвідки про народження [PERSON], місце народження записано як м. Коростень Житомирської області, що на момент його народження входив до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка нині є територією України (а.с.6). Відповідно до п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Зокрема, за ч.ч.1, 7 ст.8 Закону України "Про громадянство України" на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст.8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" п.24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved