Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

15.09.2021 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 236943, вчинений 26 червня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів в сумі 27149 гривень 49 копійок та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що у вересні 2021 року їй стало відомо про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП № 66511051 старшим державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуном В.В., де стягується з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», заборгованість в розмірі 27149 гривень 49 копійок. В межах даного виконавчого провадження ВП № 66511051 старшим державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуном В.В. винесено постанову від 16.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження та постанову від 31.08.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З зазначених постанов вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис № 239643 від 26.06.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. На якій підставі вчинений виконавчий напис нотаріуса їй не відомо, оскільки у неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та договорів, які б встановлювали її зобов`язання, вона не укладала. Також, будь-яких письмових вимог про сплату боргу та наявність такої вона не отримувала і не погоджується з наявністю у неї боргу, тобто вважає заборгованість спірною. Виходячи з таких обгрунтувань, а також з урахуванням того, що її не було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, вважає, що такий виконавчий напис є незаконним та необґрунтованим. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2021 р. матеріали позовної заяви передані до провадження судді Вжещ С.І. Згідно Наказу № 106-аг від 16 вересня 2021 року та Наказу № 108-аг від 20 вересня 2021 року суддя Вжещ С.І. перебувала у плановій відпустці 17 вересня 2021 року та 20 вересня 2021 року. Ухвалою судді від 21.09.2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 06.10.2021 року о 09:00 год. 12.10.2021 року на адресу суду від представника відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК України, згідно якої відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису нотаріусу № 239643 від 26.06.2021 року, таким, що не підлягає виконанню та просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 227,00 грн. (інші 50 відсотків судового збору просить компенсувати позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України) (а.с.38). Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, згідно відмітки на поштовому конверті, яке направлялося останньому за місцем роботи, поштове відправлення повернуто без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.65-67). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №239643, про стягнення з позивача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», заборгованості за кредитним договором №3451366 від 30.10.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в сумі 27124,49 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 25,00 грн., а всього 27149,49 грн., право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року (а.с.10). Суд також звертає увагу на те, що ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду, надати матеріали справи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 236943 від 26 червня 2021 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у розмірі 27149 гривень 49 копійок за договором, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Зазначена ухвала разом із копією позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження була направлена судом на офіційну адресу реєстрації місця знаходження нотаріуса. Станом на дату ухвалення рішення ухвала суду від 21.09.2021 року не виконана. Позивачем в позовній заяві заперечується наявність заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та отримання від відповідача будь-яких повідомлень та вимог. Доказів направлення позивачу вищезазначеного повідомлення та вимоги і отримання цих листів останньою, відповідачем суду не надано та в матеріалах документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, ці докази також відсутні. Постановами старшого державного виконавця Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскуна В.В. від 16.08.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження №66511051 та 31.08.2021 року звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.08-09). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Одним з таких актів є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок). Згідно ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку - для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку - безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку - при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суду не надано відповідачем належних доказів на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами», тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не надано належних доказів на підтвердження того, що стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №3451366 від 30.10.2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», провадилось у безспірному порядку. Окрім цього, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що [PERSON] була належним чином обізнана про порушення нею грошового зобов`язання, та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Згідно ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За таких обставин суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 27149,49 грн. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Суд враховує визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, своботи та інтереси інших осіб, вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі і наявність законних підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №239643, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 27149,49 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем, до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн згідно квитанції №141 від 14.09.2021 року (а.с.1), та за подання заяви про забезпечення позову - 454,00 грн. згідно квитанції №144 від 14.09.2021 року (а.с.17), а всього на загальну суму 1362,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача суд стягує 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору в розмірі 681,00 грн (1362х50%), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають компенсації позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved