Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 14.03.1995 року до 31.05.2019 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", працював за професією котельник. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.05.2019року йому був встановлений діагноз професійного захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології, в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню, Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст., від тривалого впливу виробничого шуму. Захворювання професійне. Хронічний атрофічний ринофаринголарингіт пилової етіології в стадії нестійкої ремісії. (Основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст. Наслідки перенесеного арахноенцефаліту у вигляді кісти лівої латеральної щілини мозку, ретроцеребральна кіста з помірним синдромом лікерної гіпертензії, вестибуло-атактичним та вираженим астено-невротичним синдромами. Остеохондроз, спондилоартроз шийного відділу хребта, протрузії МХД С5-С7, стеноз хребетного каналу, стійкий больовий синдром. Пресбіопія, хронічний кон`юнктивіт, гіпертогічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). У п. 16 акту зазначено, професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. У п. 17 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу, виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6. 7. 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 24.07.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 50 % первинно та встановлено третю групу інвалідності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. У зв`язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Як висновок, позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях, і тому змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Порушено звичний уклад життя, бо крім цього, він змушений часто лікуватись. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. До початку судового засідання представник позивача - адвокат Супрун Д.В. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. 19.08.2019 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представниці відповідача за довіреністю [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через наступне: Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди Товариством. Позивач вказує про порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. Відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже, відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст.237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Позивачем при визначені суми відшкодування моральної шкоди не було враховано принципи справедливості та розумності. Справу просила розглянути у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 14.03.1995 року до 31.05.2019 року перебував у трудових відносинах з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", працював за професією котельник (а.с. 8, 9). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.05. 2019 року йому був встановлений діагноз професійного захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології, в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню, Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст., від тривалого впливу виробничого шуму. Захворювання професійне. Хронічний атрофічний ринофаринголарингіт пилової етіології в стадії нестійкої ремісії. (Основний діагноз). ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст. Наслідки перенесеного арахноенцефаліту у вигляді кісти лівої латеральної щілини мозку, ретроцеребральна кіста з помірним синдромом лікерної гіпертензії, вестибуло-атактичним та вираженим астено-невротичним синдромами. Остеохондроз, спондилоартроз шийного відділу хребта, протрузії МХД С5-С7, стеноз хребетного каналу, стійкий больовий синдром. Пресбіопія, хронічний кон`юнктивіт, гіпертогічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). У п. 16 акту зазначено, професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. У п. 17 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу, виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6. 7. 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки серії 12 ААА № 048618, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 24.07.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 50 % первинно та встановлено третю групу інвалідності (а.с.12). Суд вважає, що АТ «Сумське НВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Крім того, вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 22500,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial