Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

06 вересня 2019 року Фермерське господарство "Татарчук А.П." звернулося до суду з позовом до [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі укладеного 14.02.2019 року між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 5323282200:00:002:0080, загальною площею 3,94 га, право оренди якої було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (номер запису про інше речове право: 30486300; дата реєстрації права: 14.02.2019 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45733739 від 28.02.2019). Обґрунтовуючи позов посилався на те, що 30 грудня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 3,94 га, кадастровий номер5323282200:00:002:0080. Договір оренди належним чином, як того вимагало законодавство, був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Миргородському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2011 року за №532320004000322, строком на 10 (десять) років . Договір оренди ніким не оскаржувався і, відповідно залишається дійсним і обов`язковим для виконання. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Отже, Договір оренди набрав чинності з дати державної реєстрації, а саме: 25.05.2011 року, що підтверджується відповідною відміткою на Договорі оренди. Враховуючи, що Договір оренди укладено строком на 10 (десять) років, термін дії Договору закінчується 25 травня 2021 року. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області від 26.07.2013 року №06-06/4340 реєстрація договору оренди землі з кадастровим номером 5323282200:00:002:0080 занесена до Національної кадастрової системи. Укладення та реєстрація Договору оренди додатково підтверджується листом відділу у Миргородському районі Головного Управління Держгеокадастру в Полтавській області №2004/112-19 від 22.08.2019 року. Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на дату підписання Договору оренди) передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Так, пунктом 20 Договору оренди передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після передачі цього договору за актом приймання-передачі, тобто земельна ділянка 30.12.2009 року була передана позивачу за актом приймання-передачі . Протягом 2011-2019 років позивач безперешкодно користувався земельною ділянкою та сплачував орендну плату. Станом на дату подання позову, із земельної ділянки зібрано урожай 2019 року та проведено підготовчі сільськогосподарські роботи до наступного року. 15 серпня 2019 року позивачу стало відомо, що невідомі особи встановили межі спірної земельної ділянки та поставили межові знаки посилаючись на те, що отримали вказане доручення від [PERSON] . В той же день, позивачем було направлено офіційне звернення на адресу [PERSON] №17 від 15 серпня 2018 року в якому позивач просив надати роз`яснення на підставі чого, були проведені вказані роботи на земельній ділянці. Відповідь відповідача [PERSON] не надала . 16.08.2019 року шляхом пошуку у відкритих реєстрах позивач дізнався, що 27 грудня 2018 року [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.12.2018 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Надією Павлівною, успадкувала спірну земельну ділянку. Між відповідачем [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] 14 лютого 2019 року, в період дії договору позивача, було укладено договір оренди на спірну земельну ділянку, право оренди якої було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (номер запису про інше речове право: 30486300; дата реєстрації права: 14.02.2019 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45733739 від 28.02.2019 08:28:12) зі строком дії: 10 (десять) років до 14.02.2029 року. Відповідно до пункту 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на дату підписання Договору оренди), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору , якщо інше не передбачено договором оренди землі. Отже, Договір оренди не втратив чинність та продовжує діяти в повному обсязі для нового власника Земельної ділянки. Станом на дату подання позову [PERSON] не повідомила позивача про те, що являється новим власником та не надала підтверджуючі документи. Про те що [PERSON] стала новим власником земельної ділянки, позивач дізнався лише з відкритих реєстрів. Договір оренди спірної земельної ділянки ніким не оскаржувався та залишається чинним по сьогодні. Враховуючи, що на спірну земельну ділянку укладено інший договір та зареєстровано право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання недійсним договору оренди землі, укладений між громадянкою [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 14 лютого 2019 року, право оренди за яким зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45733739 від 28.02.2019 08:28:12) державного реєстратора Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області Яковенко Світлани Михайлівни та внесено запис про інше речове право №30486300. Відповідно до ухвали судді від 12 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалю судді від 09 вересня 2019 року з метою забезпечення позову заборонено [PERSON] та Фізичній особі-підприємцю [PERSON] , третім особам за їх дорученням, вчиняти будь-які дії, пов`язані використанням земельної ділянки загальною площею 3,94 га, кадастровий номер 5323282200:00:002:0080, яка знаходиться на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за цільовим призначенням (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). 24 вересня 2019 року відповідачем поданий відзив, в якому він вказує , що на початку 2019 року до нього звернулася [PERSON] щодо укладення угоди по оренді земельної ділянки яку вона отримала в спадок, а саме земельну ділянку розміром 3.94 га розташовану на території Зубівської сільської ради Миргородського району, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 110492 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010554500078 у Миргородському районному відділі земельних ресурсів Полтавської області 15.04.2005 року, кадастровий номер 5323282200:00:002:0080. Йому було відомо, що дану земельну ділянку обробляє ФГ «Татарчук А. П . », але як пояснила [PERSON] договору оренди в неї з даним господарством не має і вона не має наміру укладати договір оренди земельної ділянки з даним підприємством . 14.02.2019 року було підписано договір про оренду земельної ділянки між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] . Для державної реєстрації оренди землі, вона звернулася відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень " до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради та надала для реєстрації договору всі необхідні документи. Витяг з державного земельного кадастру нею не надавався оскільки вимога про цей документ органом реєстрації не ставилась. 15.02.2019 року державну реєстрацію даного договору органом реєстрації було проведено. В 2019 році роботи по обробітку спірної земельної ділянки не проводились. Вищевказана земельна ділянка в натурі орендодавцем в оренду їй не передавалась оскільки вона знаходилась в земельному масиві, що обробляє та використовує позивач по справі і яка на момент укладення договору оренди вже була засіяна позивачем зерновими культурами . На момент укладання та реєстрації договору оренди їй не було відомо, що земельна ділянка знаходиться в оренді іншої особи, і на даний час, вона не вважає себе відповідачем по справі оскільки обов`язок перевіряти відомості про суб`єкти іншого речового права на земельні ділянки , відомості про державну реєстрацію обмежень земельної ділянки , при реєстрації договорів оренди - покладені виключно на органи реєстрації. 30 вересня 2019 року позивачем подана відповідь на відзив, в якому зазначав, що відповідач ФОП [PERSON] спочатку у відзиві наголошує на тому, що їй було відомо про той факт, що спірну земельну ділянку обробляє ФГ «Татарчук А.П.», а далі стверджує, що вона не знала, що земля знаходиться в оренді, тобто, по суті, суперечить сама собі, тим самим намагаючись зняти із себе відповідальність за порушення прав позивача на оренду такої земельної ділянки; крім того статтею 17 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом, тобто спірна земельна ділянка, після укладення договору оренди 14 лютого 2019 року та реєстрації права оренди за таким договором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вважається переданою відповідачу ФОП [PERSON] . Згідно з п.2 ч.2 ст.50 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо права та обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави. Тож у зв`язку з тим, що позивачем заявлено позов саме про визнання недійсним договору оренди землі, сторонами якого є [PERSON] та ФОП [PERSON] та на підставі якого виникли їх права та обов`язки, останні є належними відповідачами по справі. З приводу органу реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення про визнання правочину недійсним є підставою для внесення державним реєстратором до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав, які особа набула за цим правочином. Тож заявляти вимогу до органу реєстрації щодо скасування запису про реєстрацію права оренди за відповідачем ФОП [PERSON] та залучати такий орган до участі у справі немає потреби, адже у випадку задоволення позову, такий запис буде можливість скасувати на підставі рішення суду про визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року по справі залучено до участі у справі за позовом Фермерського господарства «Татарчук А. П.» до [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, відділ у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та виконавчий комітет Миргородської міської ради. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Фермерського господарства "Татарчук А.П." не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 159). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 152). Представник [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Фізична особа-підприємець [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що всі документи, які були подані для реєстрації договору оренди були надані відповідно до закону, вважала, що вона є неналежним відповідачем. Представник третьої особи - відділу у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 151) Представник третьої особи, виконавчого комітету Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився, в раніше направленій заяві просив справу розглядати без його участі, заперечень проти позву не має (а.с. 115) Заслухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2009 року між фермерським господарством «Татарчук А.П.» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,94 га., кадастровий номер 5323282200:00:002:0080, яка розташована на території Зубівської сільської ради Миргородського району, який зареєстровано у Відділ Держкомзему у Миргородському районі Полтавської області , про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.05.2011 за № 532320004000322. Договір укладено строком на10 років з моменту його державної реєстрації (а.с. 7-8). Відповідно до Акту передачі та прийому земельних ділянок від 30.12.2009 орендодавець [PERSON] передала земельну ділянку орендарю « Татарчуцк А.П. », площею 3,94 га, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9) Відповідно до листа Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області від 26.07.2013 року №06-06/4340 реєстрація договору оренди землі з кадастровим номером 5323282200:00:002:0080 занесена до Національної кадастрової системи (а.с. 12,13). Лист відділу у Миргородському районі Головного Управління Держгеокадастру в Полтавській області №2004/112-19 від 22.08.2019 року містить інформацію про укладення та реєстрацію Договору оренди між фермерським господарством «Татарчук А.П.» та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. ст.18,20 Закону України «Про оренду землі»(в редакції станом на 30 грудня 2009 року) -договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 202 ЗК України (в редакції станом на 30 грудня 2009 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 135 від 23.05.2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 травня 2003 р. за № 408/7729, (в редакції станом на 30 грудня 2009 року) встановлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що 14.02.2019 між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено строком на 10 років договір оренди земельної ділянки, площею 3,94 га, кадастровий номер 5323282200:00:002:0080, тобто тієї ж земельної ділянки, що відповідно до вищевказаного договору оренди від 30.12.2009 була передана [PERSON] в оренду ФГ «Татарчук А.П.» (а. с. 160-161). Право оренди вказаної земельної ділянки відповідно до договору від 14.02.2019 було зареєстровано за Фізичною особою - підприємцем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.02.2019, номер запису про інше речове право 30486300 (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотності порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України одностороння відмова від договору можлива лише у випадках, коли вона прямо передбачена законом або договором. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до пункту 3 ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію правна нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію правна нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Таким чином, подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід`ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України сторонами не надано доказів про існування пункту в якому сторонами погоджено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, про що зауважував представник відповідача [PERSON] , - [PERSON] . Встановлено, що спірний договір оренди землі був укладений [PERSON] (спадкоємцем [PERSON] ) з новим орендарем без розірвання попереднього договору оренди землі з ФГ «Татарчук А.П.», тобто укладено інший договір під час чинності попереднього договору та чинного на момент ухвалення рішення, в тому числі без вилучення земельної ділянки та відсутності достовірної інформації з Державного земельного кадастру щодо реєстрації договору оренди землі. Відтак, вчинення оспорюваного правочину 14.02.2019 року свідчить про порушення речового права позивача на володіння та користування об`єктом оренди, оскільки останній набув прав орендаря за договором оренди землі від 30.12.2009 року, який укладений на 10 років та до цього часу є не розірваним в установленому Законом порядку та виконувався сторонами, проте орендодавець, який успадкувала земельну ділянку в односторонньому порядку відмовилася від попереднього правочину та своїх зобов`язань за ним і уклала новий договір оренди землі з іншим орендарем. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт існування одночасно двох правочинів щодо одного об`єкту договору, що суперечить законодавству України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 376/2045/17-ц (провадження № 61-11619св18) та від 17 жовтня 2018 року у справі № 535/681/16-ц (провадження № 61-5775св18). Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Аналіз змісту вказаної норми права свідчить, що підставою для скасування рішення (запису) про реєстрацію речового права є рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено таку реєстрацію. Таким чином скасування в судовому порядку договору оренди землі є підставою скасування Державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права (в даному випадку реєстрацію договору оренди землі). З врахуванням викладеного, суд вважає, що договір оренди земельної ділянки, який був укладений 14 лютого 2019 року між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] суперечать вказаним нормам матеріального права, а тому є недійсним з моменту його вчинення, оскільки на час його укладення та на час реєстрації за Фізичною особою - підприємцем [PERSON] права на оренду землі був чинним договір оренди спірної земельної ділянки від 30.12.2009 року, який був укладений між фермерським господарством «Татарчук А.П.» та [PERSON] , правонаступником якого є відповідач [PERSON] . З вказаних підстав позовні вимоги про визнання оспорюваного договору оренди землі підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] , Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь Фермерського господарства "Татарчук А.П." по 960 гривень 50 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved