Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що її мати [PERSON] в 1973 році почала працювати у місцевому колгоспі на території Замостянської сільської ради, де працювала до 1978 року включно. Позивачка (її дочка), як спадкоємиця першої черги вчасно прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Посилаючись на ті обставини, що за життя спадкодавиці [PERSON], її прізвище помилково не було включене до списку осіб, які мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), посилаючись на нормами спадкового права по Цивільному Кодексу України, як спадкоємиця першої черги яка прийняла спадщину після померлої матері, позивачка просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 3,92 умовних кадастрових гектарів із числа земель Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області, які знаходяться на території Замостянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в порядку спадкування після [PERSON], яка померла 16.11.2003 року. В судовому засіданніпозивачка та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги за вищевикладених обставин, крім того вказували, що все життя мати позивачки [PERSON] прожила в с. Замістя, Прилуцького району, де і померла 16 листопада 2003 року, не реалізувавши своє право отримати земельну частку (пай), тобто, на отримання сертифікату на земельну частку (пай) в розмірі 3,92 га умовних кадастрових гектарів. Крім того позивачка в судовому засіданні зазначила, що її мати за життя знала , що не включена до списку осіб, які мають право на земельну часту (пай), але чому не зверталася за захистом свого порушеного права їй невідомо. Вважає, що є певні особи, які заківлені у тому, щоб її мати не отримала змельну часту (пай). В той же час вказали, на відсутність документів, які б підтверджували, що померла була членом колгоспу на момент проведення розпаювання земель КСП «Замостянське». Представник Замостянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але подав відповідні письмові заперечення проти задоволення позовних вимог вказуючи на ті обставини, що у позивачки відсутні докази членства у КСП на момент його розпаювання. Представник Прилуцької районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог вказуючи на ті обставини, що за життя [PERSON] не скористалася своїм правом на отримання відповідного сертифікату на право на земельну частку(пай), її прізвище не було включено до списку осіб, які мають право на таку частку, відсутні відомості про перебування її в членах КСП. Вислухавши пояснення, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в даному позові. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статей 12,81 ЦПК Україні встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами докачування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON], яка померла 16.11.2003 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями свідоцтв про народження, одруження та про смерть, а відтак, при відсутності заповіту позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знала нині покійну матір позивачки - [PERSON] Знала , що її запрошували періодично на роботи до колгоспу, яле чи була вона членом колгоспу, їй невідомо. Згідно із нормами ст. 25 Закон України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості) можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У пп. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку/ (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паюванні земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено письмовим запереченням Прилуцької районної державної адміністрації від 09 січня 2018 року № 2.3.10/150 у [PERSON] відсутнє підтвердження членства громадянки [PERSON] у КСП «Замостянське» Замостянської сільської ради. В судовому засіданні було встановлено, що у 1973 році [PERSON] відпрацювала 7 робочих днів, у 1974 році - 6 робочих днів, у 1976 році - 6 робочих днів, у 1977 році- 7 робочих днів. Проте, чи була вона членом колгоспу, чи працювала на сезонних роботах, встановлено не було. Рішення про паювання КСП "Замостянське" було прийнято грудня 1995 року , але у списку осіб, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП "Замістянське" прізвище матері позивачки не зазначено. В судовому засіданні стороною позивача не було доведено, що спадкодавиця, будучи пенсіонеркою, перебувала у членах КСП "Замостянське" на момент паювання землі, але безпідставно не була включена до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 25 Закон України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», та

Outcome: dismissed