Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги, Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що 15.03.2012 року близько 19 год. 15 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який належить Вінницькій міській станції швидкої медичної допомоги, рухаючись на проїзній частині дороги вул. Київської в напрямку вул. Гонти м. Вінниці, в районі регульованого перехрестя з вул. П. Мороза під час виконання маневру лівого повороту, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надавши переваги для руху, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував позивач та який рухався в зустрічному напрямку. Таким чином, водій [PERSON] своїми діями порушив вимоги п.п. 1.5, 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження - закриту черепно-мозкову травму, перелом кісток сплетіння черепа, забій головного мозку - легкого ступеню, закритий перелом 6-7 ребер зліва, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку СМЕ № 823 від 08.05.2012 року. Після ДТП він був доставлений бригадою ШМД у МКЛ ШМД м. Вінниці де було надано медичну допомогу, після чого поїхав додому. 16.03.2012 року вночі відчув погіршення, після чого викликав таксі, за що згідно чеку ним було витрачено 120 грн. і був доставлений МКЛ ШМД м. Вінниці де знаходився на лікуванні до 02.04.2012 року. На ліки ним було витрачено кошти на сум 1 928 грн. 34 коп. В результаті ДТП був технічно пошкоджений його автомобіль і згідно висновку експерта № 44 від 22.05.2012 року розмір матеріально збитку складає 93 562 грн. 90 коп. Таким чином, злочином йому заподіяна матеріальна шкода в загальній сумі 95 611 грн. 24 коп. Крім матеріальної шкоди, йому заподіяно велику моральну шкоду, яка виражається в перенесених ним моральних, фізичних та психічних стражданнях. В результаті заподіяння тілесних ушкоджень він відчував фізичний біль, який після отримання тілесних ушкоджень не вщухає тривалий час. Йому і на даний час болять ушкодженні частини тіла. В результаті отримання тілесних ушкоджень ним на тривалий час був втрачений душевний спокій, тривалий час він був змушений проходити курс лікування, його зусилля були витрачені не на роботу, особисте життя, а на питання пов'язанні з ДТП. Все це призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, вимагає додаткових зусиль для організації життя. У зв'язку з пошкодженням автомобіля він переніс душевні страждання, переніс стрес, побутові незручності, пов'язані з пошкодженням автомобіля, не міг займатися підприємницькою діяльністю. Його фізичні та душевні страждання ще більше посилюються внаслідок того, що з часу ДТП пройшло багато часу, а Вінницька міська станція швидкої медичної допомоги, з якою [PERSON] знаходився в трудових відносинах, навіть не зробила спробу відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Заподіяна йому моральна шкода є безмежною, але в якості компенсації за перенесені фізичні болі, душевні страждання, він оцінює моральну шкоду в 65 000 грн. Автомобіль ГАЗ 32 214 д.н.з. [NUMBER] був застрахований у Подільському регіональному страховому центрі Акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія". Згідно полісу № АА 3568925 ліміт страхової компанії за шкоду, заподіяну здоров'ю складає 100 000 грн., а за шкоду завдану майну - 50 000 грн. (франшиза - 500 грн.). Вироком Вінницького міського суду від 05.07.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2. ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину. Цивільний позов було задоволено частково, стягнуто із Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на його користь 44 062 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди яких він зазнав у зв'язку пошкодженням його автомобіля, в іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволенні позову в частині стягнення з Подільського регіонального страхового центру ПрАТ "Українська пожежно- страхова компанія" на його користь 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, 49 500 грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт автомобіля, 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди було відмовлено, так як Подільський регіональний страховий центр ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія" не являється юридичною особою". Вважає, що Вінницька міська станція швидкої медичної допомоги повинна відшкодувати моральну шкоду яку він зазвав внаслідок тілесних ушкоджень в сумі 45 000 грн. (60 000 - 15 000 = 45 000 грн.), 4 500 грн. за юридичну допомогу, а Приватне Акціонерне Товариство "Українська пожежно-страхова компанія" повинна йому відшкодувати 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди які він витратив на лікування, 49 500 грн., які він витратив на ремонт автомобіля і 5 000 грн. моральної шкоди. Просить стягнути з Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на його користь 45 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 4 500 грн. 00 коп. за юридичну допомогу. Крім того, стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на його користь 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, які він витратив на лікування, 49 500 грн. 00 коп. які він витратив на ремонт автомобіля та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав та суду пояснили, що в результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, витрачав кошти на лікування, на проїзд до лікувальних установ. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду в результатті пошкодження транспортного засобу а також моральну шкоду завдану ушкодженням здоров'я, що виразилася в душевних стражданнях, стресі. Моральну шкоду позивач оцінює в 60 000 грн. Вважає, що під час розгляду кримінальної справи судом позов розглядався лише в частині моральної шкоди завданої ушкодженням автомобіля, а отже даний позов в частині стягнення моральної шкоди заявлено з інших підстав. Оскільки вироком суду позов в цій частині було задоволено частково, просить стягнути стягнути з Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на його користь 45 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 4 500 грн. 00 коп. за юридичну допомогу. Крім того, пояснили, що на даний час Вінницька міська станція швидкої медичної допомоги судове рішення не виконує та кошти позивачу не сплачує, чим також позивачу наноситься моральна шкода. Після ДТП позивач мав намір ремонтувати автомобіль, однак на даний час автомобіль позивачем не ремонтувався, оскільки сума коштів, яку необхідно витрати на ремонт перевищує розмір збитку, автомобіль є фізично знищеним. Тому просять стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача відповідно до ч. 30.3 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 49 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Із звітом виконаним суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] не згодні та вважають, що він не може бути доказом у справі, оскільки виконаний не експертом. Крім того, просять стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, які він витратив на лікування та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Представник відповідача Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" - Дмитрієвський Ю.В. в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Позивач зазначає, що витратив на ремонт свого автомобіля 49 500 грн. 00 коп., однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів витрат позивача на ремонт автомобіля (реальних збитків). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду пов'язану з лікуванням в розмірі 2 048 грн. 34 грн. та в якості доказів надає чеки на купівлю лікарських препаратів на суму 1 338 грн. 34 коп. Однак, жодного призначення лікаря на придбання саме цих лікарських засобів позивачем до суду не надано. Не є доказами квитанції про надання благодійної допомоги на суми 20, 20, 120 грн. бо вони не свідчать про придбання медикаментів. Не може прийматися до уваги квитанція за № 1688 СПД [PERSON] на суму 450, 00 грн., чек таксі "Вимпел" на суму 100 грн. (виправлено на 120 грн.) за надані транспортні послуги, де не вказано державних реєстраційних номерів транспортних засобів, які буцімто обслуговували позивача. Вважає, що позовні вимоги про стягнення з ПрАТ "УПСК" вищевказаних сум в якості відшкодування матеріальних збитків є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не надано жодних доказів того, що він зазнав фізичного болю та страждань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також того, що він зазнав душевних страждань. Крім того, зазначив, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, відповідно, транспортний засіб вважається фізично знищеним. В такому випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], залишкова вартість складових (утилізаційна вартість) автомобіля позивача згідно Звіту №2267/2211-зал від 14.03.2014 року становить 50 200 грн. Сума страхового відшкодування по даному страховому випадку складає 42 863 грн. 90 коп. Відповідно до вироку суду на користь позивача з Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на користь [PERSON] стягнуто 44 062 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вважає, що позивач отримав повне відшкодування збитків, завданих йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 22.3 ст. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1, 2 ч. 2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно із п.9.3 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час вчинення ДТП), обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого. Отже, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком, обмежений сумою не більше 5% ліміту, визначеного п.9.3 Закону, а не лімітом відповідальності страховика, визначеного полісом обов'язкового страхування. Тобто 2 550 грн. максимальний ліміт відповідальності страховика. Просить в позові відмовити. Представник відповідача Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги - Дроздов Є.М. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 року, який набрав законної сили 03.10.2013 року цивільний позов [PERSON] до Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково, а саме стягнуто 44 062 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Крім того зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 року цивільний позов [PERSON] до Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково, а саме стягнуто 44 062 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирок набрав законної сили. Вважає, що цивільний позов при розгляді кримінальної справи розглянутий судом і в частині моральної шкоди нанесеної пошкодженням транспортно засобу і в частині моральної шкоди нанесеної ушкодженням здоров'я. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов'язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача [PERSON] задоволено частково. Стягнуто із Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на користь [PERSON] 44 062 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог до Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги відмовлено В задоволені позову в частині стягнення з Подільського регіонального страхового центра ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь [PERSON] 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, 49 500 грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт автомобіля, 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто із [PERSON] на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області судові витрати у справі за проведення експертизи в розмірі 588 грн. 48 коп. Стягнуто із [PERSON] на користь Вінницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України. судові витрати у справі за проведення експертизи в розмірі 2 063 грн. 60 коп. Арешт, накладений відповідно до постанови слідчого від 31.05.2012 р. на автомобіль [NUMBER], [NUMBER], які належать Вінницькій міській станції швидкої медичної допомоги знято. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.10.2013 року закрито апеляційне провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 03.10.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цівільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на його користь 45 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 4 500 грн. 00 коп. за юридичну допомогу суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суд не приймає до уваги твердження позивача та його представника про те, що під час розгляду кримінальної справи судом позов розглядався лише в частині моральної шкоди завданої ушкодженням автомобіля з наступних підстав. Як вбачається із змісту вироку, під час розгляду кримінальної справи цивільний позов потерпілого [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000 грн. із Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги розглядався в повному обсязі, що відображено у вироку. За результатами розгляду цивільного позову в цій частині, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та стягнув із Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на користь потерпілого 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Що стосується тверджень позивача та його представника про те, що даний позов в частині стягнення моральної шкоди зявлено з інших підстав а також, що моральну шкоду завдано також в результаті того, що Вінницькою міською станцією швидкої медичної допомоги на даний час позивачу шкоду не відшкодовано, суд не приймає даних тверджень до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього до суду не надано. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги у цивільній справі у розмірі 4500 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, до суду надано копію договору про надання юридичних послуг від 06.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та позивачем та копію квитанції №45 від 06.12.2013 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належним чином і підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 4 500 грн. не вбачає, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на його користь 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, які він витратив на лікування, 49 500 грн. 00 коп. витрат на ремонт автомобіля та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із змісту вироку в задоволені позову потерпілого [PERSON] в частині стягнення на його користь з Подільського регіонального страхового центру ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, 49 500 грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт автомобіля, 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди було відмовлено в зв'язку з тим, що Подільський регіональний страховий центр не може виступати відповідачем, оскільки немає статусу юридичної особи, якою є Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія". Як вбачається з роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4 відповідачем у справі має бути страхова компанія як юридична особа. В даному випадку позивач звернувся з позовом до Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія". Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з Подільського регіонального страхового центру ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 2 048 грн. 34 коп. матеріальної шкоди, а саме, понесених витрат на лікування, суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б документально підтверджували витрати, понесені позивачем на лікування в розмірі 2 048 грн. 34 коп. до суду не надано. Не міститься таких доказів і в матеріалах кримінальної справи, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з Подільського регіонального страхового центру ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 49 500 грн. 00 коп. які він витратив на ремонт автомобіля суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до cт. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 30.2. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 30.3. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи № 206/3973/2012 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 44 від 22.05.2012 р. вартість ремонтно - відновлювальних робіт автомобіля [NUMBER], 2002 року випуску з ПДВ складає 171466 грн. 24 коп. Розмір матеріального збитку, завданий власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] в результаті пошкодження з ПДВ складає складає 93 562 грн. 90 коп. (а.к. с. 64-85, том 1). Позивач та його представник під час судового розгляду справи зазначили, що позивач мав намір ремонтувати автомобіль, однак вартість ремонту перевищує розмір матеріального збитку, вважають, що автомобіль є фізично знищеним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині слід задовольнити та стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача 49 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з Подільського регіонального страхового центру ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Із полісу №АА/35683925 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком зазначено Подільський регіональний страховий центр Акціонерне Товариство "Українська пожежно-страхова компанія", м. Вінниця. Страхувальником зазначено Вінницьку міську станцію швидкої допомоги, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 500 грн., строк дії полісу з 01.04.2011 року по 31.03.2012 року.(а.к. с.16 т. 1). Згідно із п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час ДТП, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із п. 9.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час вчинення ДТП) обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого. Отже, розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню страховиком, обмежений сумою не більше 5 % ліміту, визначеного п. 9.3 Закону, а не лімітом відповідальності страховика, визначеного полісом обов'язкового страхування. На підставі вищевикладеного, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, їх інтенсивність та довготривалість, враховуючи виомоги справедливості та розумності, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково та стягнути із Приватного Акціонерного Товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача 2 550 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial