Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

12.04.2021 до суду звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , в якій просять: - визнати за [PERSON] право на 1/2 частку спільної сумісної власності у житловому будинку та господарських спорудах, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до технічного паспорту на вказаний житловий будинок від 26.10.2020; - визнати за [PERSON] право на 1/2 частку спільної сумісної власності у житловому будинку та господарських спорудах, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту на вказаний житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] помер батько [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] . До спадкового майна після смерті [PERSON] належить житловий будинок, гараж, сарай, стайня, стодола, комора, дві дровітні, погріб, вбиральня, криниця, огорожа за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого батька, оскільки заповіту він не залишив. Іншим можливим спадкоємцем також є його брат [PERSON] , який звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку немає. У свою чергу позивач [PERSON] має частку і спільній сумісній власності подружжя - спадковому будинку. Звернувшись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та про виділ частки в спільному майні подружжя, отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 12.04.2021, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 14.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, згідно позовних вимог просять про розгляд справи без їх участі та за участі їх представника. Представник позивачів - адвокат Канарєєв І.О. в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, причив такі задовольнити. Щодо позовної вимоги [PERSON] , то вказав, що допустив описку, вказавши про поділ майна, а тому просив визнати за нею право власності на 1/2 частку спільної сумісної власності подружжя у спірному житловому будинку та господарських спорудах. Представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, пояснення щодо позову не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.1982, актовий запис №13, складений Виконавчим комітетом Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області та на підставі рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.07.1998 зареєстровано розірвання шлюбу, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 21.10.2020 (№витягу 00028232975). Під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.05.1987). [INFO] помер батько позивача [PERSON] та колишній чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , про що 03.08.2020 Виконавчим комітетом Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказують позивачі, входить право померлого на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Карпатської сільської ради Турківського району Львівської області від 19.10.2020 № 958, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом із колишньою жінкою [PERSON] , 1961 р.н. та сином [PERSON] , 1987 р.н. Згідно з довідкою виконкому Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 22.03.2021 за №199, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] , 1960 р.н. згідно запису в погосподарській книзі №2 сторінка № [NUMBER] . Як видно з довідки виконкому Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 22.03.2021 за №198, для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] виділено земельну ділянку площею 0,06 га згідно погосподарської книги № [NUMBER] , якою користувався покійний [PERSON] , [INFO] являється власністю сільської ради. Згідно з рішенням від 14.07.1983 №18 виконавчий комітет Карпатської сільської Ради народних депутатів вирішив затвердити наказ директора радгоспу "Дружба" про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] в с.Карпатське в урочищі "Ровінь". Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Турківської районної Ради народних депутатів від 15.09.1983 №247, такий вирішив дозволити будівництво індивідуального жилого будинку та видати Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки [PERSON] в с.Карпатське площею 1000 кв.м. на виділеній земельній ділянці загальними зборами членів колгоспу (зборами уповноважених) радгоспу "Дружба" наказом дирекції радгоспу від 08.07.1983 №44. На підставі цього рішення [PERSON] отримав Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки у с.Карпатське Турківського району Львівської області та Дозвіл від 21.11.1983 №107 на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво за вказаною адресою. З копії Свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР видно, що [PERSON] виділена земельна ділянка під забудову площею 1000 кв.м. з земель вільного присадибного фонду на підставі наказу по радгоспу "Дружба" від 08.07.1983. Згідно з матеріалами спадкової справи №107/2020, із заявою про отримання спадщини після смерті [PERSON] звернулись його син [PERSON] та його колишня дружина про виділ частки в спільному майні подружжя. Проте постановами приватного нотаріуса Турківського РНО Федаш М.М. від 09.03.2021 їм було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, а позивачі через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлені права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулися до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1985 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 08.12.2020, а належність будинку покійному [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] , як спадкоємець майна покійного батька підставно просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку спадкового майна. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] , то суд зазначає наступне. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1982 та фактично шлюб між ними було розірвано згідно рішення суду від 14.07.1998 та фактично зареєстровано в органах РАЦС 20.08.1998, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 21.10.2020 (№витягу 00028232975) - і саме ця дата є припиненням шлюбу. Спірний житловий будинок за адресою [ADDRESS] було побудовано подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Враховуючи те, що подружжям спірне майно було придбано в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягають статті 22, 24, 28 КпШС України. Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Вказані норми законодавства, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, узгоджуються з нормами чинного законодавства України, зокрема статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 14.04.2021 у справі № 761/20297/17. Частиною першою статті 24 КпШС України, чинного на час виникнення спірних правовідносин майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (частина перша статті 28 КпШС України, чинного на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , на час побудови житлового будинку у 1985 році, перебували у зареєстрованому шлюбі, такий будинок не є особистою власністю [PERSON] в контексті норм статті 24 КпШС України, то даний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на 1/2 частку даного будинку. Відтак, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази з точки зору їх належності, достатності, достовірності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved