Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ТОВ «Нова Інвест» був укладений договір кредитної лінії. За даним договором товариство отримало кошти в розмірі 1 226 000 євро, зі сплатою 15% річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 14 травня 2010 року. За умовами даного договору ТОВ «Нова Інвест» мав регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Свої зобов'язання за договором банк виконав. У порушення вимог договору та норм кодексу відповідач перестав вносити необхідні платежі. Станом на 07 червня 2010 року за боржником рахується заборгованість в розмірі 1 683 262,34 євро, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 16 080 353,27 грн., яка складається з заборгованості кредиту в розмірі 1 225 922 євро (що за курсом НБУ становить 11 711 340,75 грн.), відсотки за користування кредитом в розмірі 314 128,51 євро (що за курсом НБУ становить 3 000 897,32 грн.). Через невиконання умов договору банком також була нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 115 349,13 євро (що за курсом НБУ становить 1 101 940,41 грн.), пеня за прострочення сплати процентів в розмірі 27 862,70 євро (що за курсом НБУ на день розрахунку складає 266 174,79 грн.). У якості забезпечення виконання вимог кредитного договору між банком та відповідачами укладено договори іпотеки житловий будинку та земельних ділянок, що знаходиться в [ADDRESS] та в [ADDRESS]. Оскільки борг не погашений, тому банк набув право на звернення стягнення на іпотечне майно. Тому просили суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 683 262,34 євро що за курсом НБУ на день розрахунку становить 16 080 353,27 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на: земельну ділянку площею 0,2401 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на при по приватної власності на землю Серія ІІ-КВ № 095658; житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], загальною площею 254,6 кв.м. житловою площею 79,9 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (ЯЯЯ-455104), виданого 01.07.2005 року виконкомом Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області; земельну ділянку загальною площею 0,2243 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222486200:03:002:0003, та належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю; житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], загальною площею 423,3 кв.м., житловою площею 174,0 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (ЯЯЯ - Л 2872), виданого 10.01.2006 року виконкомом Софіївсько-Борщагівською сільською Радою Києво-Святошинського району Київської області; виселити з житловий будинків по [ADDRESS] та по [ADDRESS] зареєстрованих там мешканців; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представники відповідачів [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги не визнали, подали суду письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ТОВ «Нова-Інвест», Києво-Святошинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, [PERSON] не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Загальних зборів акціонерів АКБ «ІмексБанк» (протокол від 2 липня 2009 року №5) з метою приведення у відповідність до вимог закону змінено найменування Банку та Публічне акціонерне товариство «ІмексБанк». 17 травня 2007 року між АКБ «Імексбанк» та ТОВ «Нова-Інвест» був укладений договір №49-07. За цим договором товариство отримало кредит в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1 600 000 євро. Надання коштів здійснюється з поступовим збільшенням ліміту кредитної лінії з 790 000 євро на момент підписання договору до 1 600 000 євро. У п.1.1 договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит і сплатити відсотки в розмірі 13% у встановлений даним договором терміни, а також виконати інші зобов'язання за договором в повному обсязі у строк до 14 травня 2010 року. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За п. 3.6, 2.7 кредитного договору ТОВ «Нова-Інвест» мало вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов кредитного договору встановлена у п.4 кредитного договору №49-07. Зокрема, п.4.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню за кожен день прострочки платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасної сплаченої суми. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Судом встановлено, що відповідач TOB "Нова-Інвест"всупереч вимогам ст.ст.526-527, 530, 1048-1050, 1054 ЦК України та умовам договору кредитної лінії не виконав грошове зобов'язання по договору кредитної ліні №49-07 від 17 травня 2007 року. Станом на 07 червня 2010 року загальний розмір заборгованості TOB "Нова- Інвест" перед позивачем складає: 1 683 262,34 євро, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 16 080 353,21 грн. Також встановлено, що згідно з п. 1,3 договору кредитної лінії № 49-07 від 17 травня 2007 року, в якості забезпечення "Нова-Інвест" виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 1.05.2007 р. були укладені договори іпотеки з іпотекодавцем [PERSON] іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2401 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить на праві власності Іпотекодавцю на підставі Державного акту на при по приватної власності на землю Серія ІІ-КВ № 095658; житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], площею 79,9 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (ЯЯЯ-455104), виданого 01.07.2005 року виконкомом Лєтропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Договір іпотеки був укладений 24 травня 2007 року та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 3140 (разом з договором про внесення змін до цього договору від 29 січня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 259). З іпотекодавцем - відповідачем [PERSON] укладений іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,2243 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Кадастровий номер 3222486200:03:002:0003. Земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю; житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], площею 174,0 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (ЯЯЯ - Л 2872), виданого 10.01.2006 року виконкомом Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 грудня 2006 року. Договір іпотеки був укладений 24 травня 2007 року та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 3145 (разом з договором про внесення змін до нього договору від 29 січня 2008р., зареєстрований в реєстрі за № 260). Відповідно до витягів про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 24 травня 2007 року та 25 травня 2007 року, позивач зареєстрував відомості про заборону на нерухоме майно, яке виступає предметом іпотеки. У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до рекомендацій, викладених в постанові, резолютивна частина рішення суду, в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. З пояснень, наданих представником орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації вбачається, що в будинках проживає [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], іншого житла не має. Доказів того, що відповідачі мають інше нерухоме майно, придатне для проживання, суду подано не було. Наявність іншого майна безпосередньо боржника ТОВ «Нова-Інвест», на яке може бути звернено стягнення, може бути встановлена при примусовому виконанні рішення суду про стягнення заборгованості. Зважаючи на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом проведення прилюдних торгів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 575, 589, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Закону України "Про іпотеку" та

Outcome: dismissed