Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Із заявою до суду звернулась представника протитуберкульозного кабінету Овруцької центральної районної лікарні про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного відділення обласної психіатричної лікарні №2 [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що останній порушує протиепідемічний режим, ухиляється від лікування та ставить під загрозу зараження туберкульозом інших людей. Громадянин [PERSON] перебуває також на диспансерному обліку у лікаря психіатра. У судовому засіданні представник заявника стверджувала, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим. [PERSON] в судове засідання не доставлений, оскільки за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби. Стаття 285 ЦПК України встановлює, що особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник хворого в судове засідання не зявився. Телефонограмою мама [PERSON] повідомлялася про розгляд даної справи. У відповідності до ч.2 ст.169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Прокурор щодо задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши пояснення заявника, прокурора та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. П. 12 ч.1 ст.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"). Ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно мотивованого висновку лікаря фтизіатра, який у судовому засіданні й підтримала представник заявника, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Овруцької ЦРЛ з серпня 2008 року. Первинно лікувався в Овруцькому протитуберкульозному віділенні. В жовтні 2008 року залишив Овруцьке протитуберкульозне відділення і вибув в реабілітаційний центр алко та наркозалежних «Віфезда» (зі слів пацієнта там же лікував і туберкульоз, але документального підтвердження не представив). В Овруцький протитуберкульозний кабінет пацієнт звернувся 26.03.2015 року у звязку з тим, що дружина вагітна і йому потрібна довідка в жіночу консультацію про те, що він перебуває на обліку. При рентгенологічному обстеженні [PERSON] виявлені зміни в легенях і 10.04.2015 року дано направлення на консультацію в Обласний протитуберкульозний диспансер з діагнозом: рецидив туберкульозу. В ОПТД хворий госпіталізований 21.05.2015 року, а 02.06.2015 року самовільно залишив стаціонар. У виписці з медичної картки стаціонарного хворого з ОПТД рекомендовано направи хворого на подальше лікування в стаціонар . При отриманні медикаментозної чутливості 13.07.2015 лікар з ОПТД по телефону повідомила отримані результати аналізів і у хворого мультирезистентний туберкульоз з бактеріовиділенням (важка «відкрита» форма туберкульозу, яка лікується препаратами 2 ряду). Дані висновки лікаря фтизіатра підтверджуються й записами в медичній карті №101343 хворого на туберкульоз [PERSON] За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] хворіє туберкульозом легень, ухиляється від лікування, становить загрозу для населення та потребує лікування в умовах стаціонару на що не дає своєї згоди, а тому до нього необхідно застосувати примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. Від сплати судового збору заявник звільнений на підставі п.12 ч.2 ст.3 Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved