Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» на свою користь недоплачене страхове відшкодування у сумі 13658,97 грн., з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5194,31 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є власником автомобіля ЗАЗ-Daewoo, держ. номер [NUMBER] . 29.10.2019 р. о 14:00 год. в м. Харкові по Салтівському шосе біля будинку 45 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ-Daewoo, держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля MAN, держ. номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення №643/18834/19. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ-Daewoo, держ. номер [NUMBER] , був пошкоджений, а позивачу завдано матеріальну шкоду, яка згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 363/11-19 від 27 листопада 2019 р. складає 42991,69 грн. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля ЗАЗ Daewoo, держ. номер [NUMBER] проведеного ФОП [PERSON] склала 48186,00 грн. Страхування цивільної відповідальності [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди було забезпечено ПрАТ "СК "ВУСО".08.11.2019 року страховиком здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 29332,72 грн. З огляду на викладене, позивач просив стягнути зПрАТ "СК "ВУСО"на свою користь недоплачене страхове відшкодування у сумі 13658,97 грн., а з [PERSON] , як особи, яка завдала шкоди, різницю між фактичними витратами на ремонт автомобіля та страховим відшкодуванням у розмірі 5194,31 грн. Відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» було подано відзив на позовну заяву від 12.05.2020 р., в якому останній погодився із Звітом № 363/11-19 від 27 листопада 2019 р. та частково визнав позовні вимоги, а саме в розмірі 11064,67 грн. При цьому, відповідачем зазначалося, що розмір страхового відшкодування визначено без врахування податку на додану вартість на запасні частини відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником позивача 19.06.2020 р. було направлено до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначає про те, що ПрАТ «СК «ВУСО» було визнано позов в частині вимог [PERSON] у розмірі 11064,67 грн. та фактично було сплачено вказану суму на користь позивача. Також враховуючи доводи наведені ПрАТ «СК «ВУСО» у відзиві на позов, позивач вважає за необхідне відмовитися від позову до ПрАТ «СК «ВУСО» та уточнити позовні вимоги до [PERSON] шляхом їх збільшення.Оскільки, фактичні витрати [PERSON] на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля ЗАЗ Daewoo, держ. номер [NUMBER] , склали - 48186,00 грн., а розмір страхового відшкодування виплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» з урахуванням доплати складає 40397,39 грн. (оцінена вартість матеріального збитку за вирахуванням вартості ПДВ на запасні деталі), то відповідно невідшкодованими позивачу залишаються 7788,61 грн., які відповідно до положень ст. 1194 ЦК України підлягають стягненню із особи, яка завдала шкоди - [PERSON] .Тому, з урахуванням уточнень, позивач просить суд прийняти відмову від позову до ПрАТ «СК «ВУСО» та стягнути з останнього відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у розмірі 5186,90 грн., стягнути з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 7788,61 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, питання про розподіл судових витрат просить вирішити згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, встановивши йому строк на подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ Daewoo, держ. номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.07.2014 року. 29.10.2019 р. о 14:00 год. в м. Харкові по Салтівському шосе біля будинку 45 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ-Daewoo, держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля MAN, держ. номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення №643/18834/19було встановлено, що [PERSON] 29.10.2019 р. о 14:00 год., керуючи автомобілем MAN, держ. номер [NUMBER] в м. Харкові по Салтівському шосе біля будинку 45, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ Daewoo, держ.номер [NUMBER] , який зупинився попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДД України. Після дорожньо-транспортної події [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та в подальшому з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, № 363/11-19 від 27.11.2019 р., складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ Daewoo, держ.номер [NUMBER] , становить 42991,69 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» 08.11.2019 р. року сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 29332,72 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку. Також, ПрАТ «СК «ВУСО» частково визнавши позов здійснило доплату страхового відшкодування у розмірі 11064,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13123 від 15.05.2020 р. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування отриманого позивачем складає 40397,39 грн. Ремонт пошкодженого автомобіля було здійснено ФОП [PERSON] , що підтверджується Рахунком-Замовленням (Акт виконаних робіт) № СЗк-001130 від 04.12.2019 р. і Товарним чеком № 28 від 04.01.2020 р. Тобто, фактичні витрати [PERSON] на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля ЗАЗ Daewoo, держ. номер [NUMBER] , склали 48186,00 грн. Між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), який зводиться до наступного. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто, у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність». Саме тому, за правовим висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 31 травня 2017 року, викладеного у постанові (№ 6-2969цс16): «Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування». Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. При цьому, різниця між страховим відшкодуванням, який сплачено ПрАТ «СК «ВУСО» та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком встановленими ст. 29, п. 36.2 Закону України статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Аналогічний висновок зроблено Верховним судом у постанові від 15.10.2020 р. у справі №755/7666/19. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, приймаючи до уваги доведеність вини відповідача у заподіянні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди позивачу, виплату страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО`страхового відшкодування у розмірі 40397,39 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що складає 7788,61 грн. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то представник відповідача [PERSON] у заяві від 04.08.2021 року заявив клопотання в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 12.08.2021 року о 10-00 та встановити відповідачу строк для надання таких доказів.

Outcome: approved