Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

30 травня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 21 вересня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та відповідачем, але перебувають на її утриманні, оскільки відповідач не бажає самостійно виконувати свій батьківський обов'язок. Через погіршення стосунків, яке триває між сторонами декілька останніх місяців, відповідач перестав надавати кошти на утримання дітей, а вони швидко зростають та потребують багатьох витрат (одяг, продукти харчування, медикаменти, іграшки), самотужки позивачка не в змозі утримувати себе і дітей, які проживають з нею та фактично знаходяться на її утриманні, через брак коштів. Відповідач інших утриманців не має, тому має змогу сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1/6 частині від заробітку відповідача на кожну дитину. 02 червня 2017 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначив, що 21 вересня 2007 року уклав шлюб з відповідачкою за зустрічним позовом - [PERSON] Від шлюбу мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх місяців відповідачка стала вести "розгульний" спосіб життя, занедбала домашнє господарство, почала вживати алкогольні напої, в результаті чого стосунки між ними погіршилися і він припинив фінансово підтримувати дружину, але утримував та утримує своїх дітей. Діти повністю перебувають на його утриманні. Під час їх хвороби саме він займається їх лікуванням: відвідує лікаря, купляє медикаменти. Він відвідує батьківські збори в садочку та школі, сплачує комунальні платежі, дитячий садочок, надає матеріальну допомогу в фонди школи та класу, купує одяг, продукти харчування для себе та дітей. Весь свій вільний час присвячує дітям, разом відвідують друзів, граються. Він самостійно веде домашнє господарство: здійснює прибирання, готує їжу, пере. Оскільки працює на шахті, то молодшого сина в дитячий садок відводять старші сини, а забирає - виключно він. Відповідачка отримує державну допомогу при народженні дитини, яку вона витрачає виключно на свої потреби, а не на дітей. Просить суд стягнути аліменти з відповідачки на його користь на неповнолітніх дітей по 600,00 гривень на кожну дитину, щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до їх повноліття. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечення проти зустрічної позовної заяви, в яких зазначила, що доводи її чоловіка [PERSON], викладені в зустрічній позовній заяві, не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами, в той час як вона надала суду докази, які спростовують твердження відповідача. Просить її позовні вимоги задовільнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивачки не визнав, підтримав свою зустрічну позовну заяву, яку просить суд задовільнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Копією свідоцтва про народження [PERSON] І-ТП №073083 від 11 березня 2008 року підтверджується, що сторони є його батьками. Копією свідоцтва про народження [PERSON] І-ТП №100737 від 28 березня 2009 року підтверджується, що сторони є його батьками. Копією свідоцтва про народження [PERSON] І-ТП №197298 від 11 червня 2013 року підтверджується, що сторони є його батьками. Довідкою №1 від 09 червня 2017 року та характеристикою з місця роботи підтверджується, що [PERSON] працює у ФОП "[PERSON]Г." на посаді продавця непродовольчих товарів з 01 червня 2016 року по теперішній час. За час роботи зарекомендувала себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, успішно справляється зі своїми посадовими обов'язками. У спілкуванні з колегами рівна, доброзичлива, привітна, з партнерами та клієнтами фірми ввічлива і чемна, у скрутних ситуаціях завжди націлена на знаходження компромісних рішень. Не вживає спиртні та інші одурманюючі препарати. За час роботи стягнень не має. Характеристиками з Першотравенської ЗОШ №5 на учнів школи [PERSON] та [PERSON] від 14 червня 2017 року підтверджується, що вихованням і навчанням дітей здебільшого займається мама - [PERSON]. Виконання домашніх завдань контролює вона, завжди цікавиться успіхами та досягненнями синів, бере активну участь у шкільному та позашкільному житті, відвідує батьківські збори. Вивчивши повно і всебічно наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що сторони по справі займаються вихованням та утриманням дітей, позивачка за первісним позовом приділяє значну увагу їх всебічному розвитку, відвідує школу, цікавиться життям дітей, допомагає їм у навчанні. Відповідачем за первісним позовом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вимог зустрічної позовної заяви, а саме: того, що позивачка витрачає гроші на власні потреби, веде "розгульний" образ життя, діти знаходяться на його повному вихованні і утриманні. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивачки [PERSON], яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, відповідач [PERSON] працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, суд вважає, що з останнього слід стягти аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачку за первісним позовом [PERSON] звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду про стягнення аліментів, судом її позовні вимоги задоволено, тому, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] було подано зустрічний позов про стягнення аліментів. Згідно ст.124 ЦПК України зустрічна позовна заява повинна відповідати загальним вимогам, які пред'являються до позовних заяв, в тому числі, щодо сплати судового збору. Оскільки [PERSON] було звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду про стягнення аліментів, в задоволенні зустрічного позову йому відмовлено, тому з нього слід стягнути судовий збір на користь держави за подання зустрічної позовної заяви в сумі 640,00 гривень. Всього підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1 280,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved