Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 04.10.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ-21074" державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не переконалася в безпеці, внаслідок чого скоїла наїзд на неї - позивача в справі, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження легкого ступеня, після чого [PERSON] залишила місце пригоди до приїзду працівників міліції. Згідно висновків ДАІ, постанов Мар'їнського районного суду Донецької області від 15.02.2013 року та Апеляційного суду Донецької області від 20.03.2013 року дорожньо-транспортна пригода 04.10.2012 року сталася з вини водія [PERSON] Вина [PERSON] також підтверджується протоколом, схемою ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди. Ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є „...втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права..." Згідно чеків про придбання ліків вартість лікування позивача становить 11 803,16 грн. Одночасно до суми відшкодування позивач додала її витрати на пересування автомобілем до лікувальних установ тощо. Так, 05.10.2012 року витрати на бензин до м. Красногоровка склали 100 грн., 06.10.2012 року до м. Красногоровка - 100 грн., наступні витрати: до лікарень ім. Калініна та ДОКТМО м. Донецька вартість бензину на одну поїздку склала 150 гривень, 18.10.2012 року, 19.10.2012 року, 30.10.2012 року, 31.10.2012 року, 06.11.2012 року, 14.11.2012 року, 07.02.2013 року позивач відвідувала вищевказані лікарні м. Донецька, що підтверджується записами в медичній картці та показаннями свідків. Сума витрат на бензин загалом складає 1250 грн. Відповідно до записів у медичній картці, позивач 17 разів відвідувала різні лікувальні заклади для проходження обстежень та контрольних оглядів різних спеціалістів. До теперішнього часу лікування триває. Вона була змушена придбати не тільки ліки, а й спеціальні прилади - бандажі, корсети для тривалого підтримуючого лікування наслідків ДТП. Сума загального відшкодування збитків складає 13053,16 грн. Таким чином, вважає, що [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобілю [NUMBER], повинна відшкодувати їй витрати - вартість лікування та витрати, пов'язані з пересуванням до лікувальних установ і судів. Крім того, вважає, що вона зазнала й моральної шкоди з наступних підстав. Так, протягом тривалого часу їй довелося самостійно шукати гроші для оплати лікування, оплати послуг транспорту для відвідування лікарень та судів, через що вона не могла вночі спокійно спати. І до того суворий бюджет її сім'ї довелося спрямувати на її лікування і пов'язані з цим інші дії. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почала до всього нервово відноситися, крім того це призвело до неможливості виконання звичайних обов'язків в родині. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім позивача і члени її родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй і її родині та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з нею та членами її родини. Розмір душевних страждань позивача і страждань її родини позивач оцінює в 10 000 гривень. Ціна позову в 23053,16 гривень враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачу, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 13053 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання з'явились, з позовними вимогами не погоджуються в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно копії постанови Мар'їнського районного суду Донецької області від 15.02.2013 року [PERSON] визнано винною у тому, що 04.10.2012 року близько 14-00 години в с. Степне по вул. 60 років СРСР, вона, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21074 державний номерний знак [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не переконалася в безпеці, не звернулася за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохіда [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження легкої міри тягаря, після чого залишила місце пригоди до приїзду співробітників міліції. Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 430 від 05.10.2012 року Мар'їнського відділення судово-медичної експертизи, при огляді громадянки [PERSON] та зверненні її до лікувальної установи виявлено садно передньої поверхні правої гомілки, яка утворилась від дії тупих предметів або при ударі такі, можливо у вказаний нею строк, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановлені при обстеженні гр. [PERSON] діагноз "Стан після удару поперекового відділу хребта з розвитком посттравматичної попереково-крижової радикулопатії на тлі остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартроз хребта з протрузіями міжхребцевих дисків Л2-С1 хребців з стійким вираженим больовим вертеброгенним, м'язово-тонічним корінцевим синдромом, значним порушенням функції хребта, статики і ходьби" пов'язані із загостренням наявного у неї захворювання, що згідно пункту 4.7 наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Приймаючи до уваги висновок судово-медичного дослідження (обстеження) № 430 від 05.10.2012 року, суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення матеріальної шкоди завданої здоров'ю [PERSON] не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що відсутній причино-наслідковий зв'язок між станом здоров'я позивача [PERSON] та ушкодженнями які виникли внаслідок ДТП від 04.10.12 року. Касові чеки надані позивачем не підтверджують лікування легких тілесних ушкоджень отриманих внаслідок ДТП, а саме лікування садно передньої поверхні правої гомілки Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п. 9Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: partial