Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

у квітні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про захист порушеного права власності. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 22 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бібік С.В., та договору дарування 7/18 часток земельної ділянки, посвідченого 22 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бібік С.В. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року задоволено позов [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки. Рішенням № 18658682 від 16 січня 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь О.І. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень. На думку позивача, вона не може здійснити державну реєстрацію права власності, оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за такою ж адресою: [ADDRESS] , зареєстровано право власності на житловий будинок за відповідачем [PERSON] Правовстановлюючі документи відповідача позивач вважає фіктивними, у зв"язку з чим звернулася у суд з даним позовом. За таких підстав, позивач просила: - визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 вересня 2008 року [PERSON] , та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.07.2011 р. Другою київською державною ноаріальною конторою [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 28) 30 серпня 2017 року відповідач Головне територіальне управління юстиції у м Києві надіслав до суду заперечення на позовну заяву. (а.с. 62) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. [INFO] року позивач [PERSON] померла. 22 червня 2018 року відповідач Головне територіальне управління юстиції у м. Києві надіслав відзив на позовну заяву. (а.с. 144) Просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вірун О.Ю. копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 154) Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON]. залучено до участі у справі в якості правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що відповідач є власником житлового будинку, розташованого на [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач Головне териріальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи бв повідомлений судом. Вислухавши пояснення учасників судовому розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого на [ADDRESS] на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого 22 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бібік С.В. (а.с. 10) , та 7/18 часток земельної ділянки ( 1/2 від 0,0974 га) за вказаною адресою, кадастровий номер [NUMBER], на підставі договору дарування 7/18 часток земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бібік С.В. (а.с. 12), та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 27 січня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). (а.с. 14). Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку та земельної ділянки належить [PERSON] . Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року, виправленим ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2011 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі. (а.с. 15, 16) Рішенням № 18658682 від 16 січня 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь О.І. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень . У рішенні зазначено, що з поданих документів неможливо з"ясувати виділення частини житлового будинку літ. А в окрему одиницю, так як в резолютивній частині судового рішення є слово частка житлового будинку, проте не зазначено, що ця частина складає окрему одиницю. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 10.09.2004 р., щодо житлового будинку "А" - загальною площею 141,00 кв.метрів, житловою площею 59,20 кв.метрів, також містить помилки щодо літер, оскільки мало місце самовільне будівництво прибудови, яка була введена в експлуатацію на підставі дозволу УДАБК № 59 від 29.01.2004 р. Схематичний план виготовлений з зазначенням літ А. А", не відповідає плану будинку, експлікації, де зазначена тільки літера А. (а.с. 17) [INFO] року позивач [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 93) Після її смерті відкрилася спадщина. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вірун О.О. 29 березня 2018 року на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від чоловіка померлої [PERSON] заведена спадкова справа № 05/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Також до спадкової справи долучено заяву про прийняття спадщини за законом від сина померлої [PERSON] та заява про прийняття спадщини за законом від доньки померлої [PERSON] (а.с. 169) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] вважала, що не може здійснити державну реєстрацію права власності, оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за такою ж адресою: [ADDRESS] , зареєстровано право власності на житловий будинок за відповідачем [PERSON] Правовстановлюючі документи відповідача позивач вважає фіктивними, у зв"язку з чим звернулася у суд з даним позовом. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Так, відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, при розгляді справи в суді позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження порушенням її прав як співвласника домоволодіння. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва була витребувана спадкова справа № 38/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 206) Вбачається, що відповідач [PERSON] є власником домоволодіння під номером [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 липня 2011 року Другою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 23) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вказане домоволодіння складається з житлового будинку - дерев"яного, житловою площею - 23.50 кв.метрів, зазначеного на плані літерою "А", а також слідуючих господарчих та побутових будівель та споруд: гаража, зазначеного на плані літерою "В", погреба, зазначеного на плані літерою "Г", вбиральні, зазначеної на плані літерою "Д", споруд, зазначених на плані "№№1-2, №№ І - ІІ ". Власником даного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 23 вересня 2008 року, була [PERSON] (дружина відповідача), яка померла [INFO] . В свою чергу, [PERSON] успадкувала дане домоволодіння після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2008 р. вказане домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ленінградської районної Ради народних депутатів 16 березня 1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Ленінградської районної Ради народних депутатів від 13 березня 1990 р. за № 127 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 09 квітня 1990 року за № 29477. (а.с. 121) Таким чином, відповідач [PERSON] є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок та земельна ділянка (по 1/2 частині кожному), розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки сторони у справі є власниками різних домоволодінь, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed