Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У жовтні 2021 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області як органу опіки та піклування. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини припинені, батьки проживають окремо, але шлюб не розірвали. Малолітня дитина залишилася проживати з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 20.08.2019 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання батьками батьківських обов`язків, внаслідок зловживання алкоголем. Відповідно з даною родиною протягом перебування на обліку проводилася робота, спрямована на подолання складних життєвих обставин, але позитивних результатів це не дало. За час проживання у м.Ржищів мати - [PERSON] зарекомендувала себе негативно, а саме: має схильність до зловживання алкогольними напоями, бродяжництва, офіційно не працює, має поодинокі заробітки, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, на даний час проживає спільно з [PERSON] в с. Кузьминці, який з нею вживає спиртні напої. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 03.08.2010 у справі № 2-134/10 [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до своєї старшої дочки - [PERSON] , [INFO] . У батьківських правах не поновлювалася. Батько - [PERSON] офіційно не працює, має поодинокі заробітки, у родині низький рівень матеріального забезпечення, соціальних виплат не отримує, виявлені непоодинокі випадки зловживання алкоголем та випадки, коли малолітня дитина [PERSON] залишала місце проживання та бродяжничала по м.Ржищів та між с.Кузьминці та м.Ржищів у пізній час та в холодну пору року. Часто виникають конфлікти між батьком та матір`ю, через це у дитини виникають стресові ситуації, що спонукають дитину до бродяжництва. Також у 2010 році [PERSON] через тривалу хворобу перебував на лікуванні в Білоцерківському протитуберкульозному диспансері, не здійснював виховання та догляд за своєю старшою дочкою [PERSON] , 1996 року народження. 03.08.2010 Ржищівським міським судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів на користь старшої дочки [PERSON] , яка перебувала під опікою інших осіб до досягнення повноліття. Батько дитину у власну родину не повернув. Малолітня [PERSON] знаходиться на обліку служби у справах дітеі сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області з 20.08.2019 як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьками виконання своїх обов`язків з виховання дитини. З 04.12.2020 малолітня [PERSON] за заявою батьків перебуває в комунальному закладі Київської обласної ради "Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Оберіг". Згідно інформації даного закладу від 15.02.2021 року №24/01-20, батьки [PERSON] за період її перебування в закладі не цікавилися її здоров`ям, умовами проживання та виховання дитини, не відвідували та не надавали ніякої матеріальної допомоги. Спілкування між батьками та дитиною проходить лише в телефонному режимі. Згідно інформації закладу від 26.07.2021 року №178, батько дитини [PERSON] відвідував доньку двічі: 23.05.2021 та 06.06.2021 року, привозив їй солодощі та засоби гігієни, спілкується також з донькою в телефонному режимі, цікавиться її життям та станом здоров`я. Мати - [PERSON] не відвідувала дитину жодного разу, декілька разів телефонувала доньці, проте [PERSON] не виявила бажання спілкуватися з матір`ю. Малолітня [PERSON] на даний час перебуває понад дев`ять місяців у ЦСПРД "Оберіг". Максимальний термін перебування дитини в закладі становить дев`ять місяців. Враховуючи обставини, та з метою захисту прав та законних інтересів дитини, батьків: [PERSON] та [PERSON] було запрошено на комісію з питань захисту прав дитини 11.05.2021 та 05.07.2021 для встановлення можливості повернення дитини в родину. На засіданні комісії 11.05.2021 мати - [PERSON] повідомила, що вона на даний час не має постійної рботи, має тимчасові заробітки, до дитини не приїздила, у зв`язку з відсутністю коштів, на даний час веде здоровий спосіб життя та бажає повернути в свою родину малолітню доньку [PERSON] . Батько [PERSON] повідомив, що на даний час має неофіційне працевлаштування, умови проживання потребують покращення, немає заготовлених на зиму дрів (опаленя пічне), з дитиною спілкується в телефонному режимі, до дитини приїздив один раз, але побачитись з нею не зміг, у зв`язку з тим, що дитина перебувала в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Богуслав, а не в с.Ємчиха Миронівського району. [PERSON] також повідомив, що працює неофіційно, графік роботи у нього позмінний (одна доба робоча, три доби вихідні), дитина при такому графіку не може залишатися одна у будинку на ніч, без догляду дорослих. За результатом розгляду питання батькам надано термін протягом місяця створити належні умови для проживання дитини, офіційно працевлаштуватися, вести здоровий спосіб життя та налагодити контакт з донькою. Між батьками конфліктна ситуація та неприязнь, спільної думки щодо виховання дитини дійти не можуть. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 05.07.2021 мати [PERSON] та батько [PERSON] не з`явились, хоча були повідомлені належним чином, причини відсутності невідомі. У 2020 році громадянка [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, за невиконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] . З [PERSON] та [PERSON] неодноразово проводилась профілактична робота щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, але результатів це не дало. Оскільки [PERSON] та [PERSON] тривалий час ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не турбуються про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створили належних умов для її проживання та повноцінного розвитку, мають алкогольну залежність, своєю поведінкою спонукають дитину до бродяжництва, що становить загрозу її психічному і фізичному здоров`ю, виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як орган опіки та піклування, врахувавши найкращі інтереси дитини та можливість в подальшому її повернення в біологічну родину, маючи на меті захист прав та інтересів дитини, беручи до уваги той факт, що батьки мають низькі батьківські компетенції, ухиляються від належного виховання дитини, вважає, що відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав матиме позитивний результат у подальшій її долі, так як є тимчасовим заходом та є доцільним при даних обставинах. У позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 150, 155, 164- 166, 170-171, 180-183, 191, 193 СК України, просив відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину на опікування органу опіки та піклування. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до набранням законної сили рішення суду про повернення дитини. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до набранням законної сили рішення суду про повернення дитини. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 15 листопада 2021 року позивачем подано клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження отримав 06 листопада 2021 року, відзиву на позов не подавав. У підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що подав заяву. Просив розглядати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження отримала 10 грудня 2021 року, відзиву на позов не подавала. У підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що подала заяву. Просила розглядати справу без її участі. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 232 від 19 серпня 2021 року затверджено висновок щодо доцільності відібрання малолітньої дитини в батьків без позбавлення батьківських прав (а.с.5). Відповідно до висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав від 02.08.2021 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не турбуються про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створили належних умов для її проживання та повноцінного розвитку, мають алкогольну залежність, своєю поведінкою спонукають дитину до бродяжництва, що становить загрозу її психічному і фізичному здоров`ю. Враховуючи викладене, виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає, що відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав матиме позитивний результат у подальшій її долі. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Батьки [PERSON] та [PERSON] одружились 24 серпня 1996 року (а.с.12). Згідно пояснень [PERSON] від 08.01.2020 та від 03.08.2021, встановлено, що мати зобов`язувалась відвідувати дитину та забезпечувати дочку матеріально, виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, зобов`язувалась не вживати алкогольні напої та влаштуватись на роботу (а.с.13, 17, 18). Згідно із заявою [PERSON] від 23.11.2020, батько подав заяву про направлення малолітньої дочки до Центру соціальної реабілітації дітей на період складних життєвих обставин (не має постійної роботи, хворіє та потребує стаціонарного лікування), зобов`язувався створити належні умови під час перебування дитини в центрі (а.с.14, 15). Згідно із заявою [PERSON] від 23.11.2020, мати подала заяву про влаштування малолітньої дочки до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації (а.с.16). Малолітня [PERSON] з 04.12.2020 перебуває в Київському обласному центрі соціальної реабілітації "Оберіг" (а.с.20). [PERSON] навчається в 4-му класі Богуславського академічного ліцею №1 (а.с.21). Відповідно до листа КОЦСПРД "Оберіг" № 24/01-20 від 15.02.2021, за період перебування дитини в закладі, її батьки не цікавились здоров`ям дитини, умовами її проживання та виховання, не відвідували та не надавали ніякої матеріальної допомоги, спілкувались в телефонному режимі (а.с.22). Згідно листа від 26.07.2021, батько [PERSON] відвідував дочку 23.05.2021 та 06.06.2021, привозив солодощі та засоби гігієни, постійно спілкується до дочкою та цікавиться її життям та станом здоров`я. Мати [PERSON] не відвідувала дитину, кілька разів телефонувала, проте [PERSON] не бажає з нею спілкуватись (а.с.25). Згідно з повідомленням старости сіл Кузьминці та Панікарча Мельник Л. встановлено, що за час проживання в селі Кузьминці [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, офіційно не працевлаштована, часто зловживає спиртними напоями (а.с.24). Вказане також підтверджується характеристиками від 29 квітня 2021 року, від 27.09.2021 (а.с.29, 38). Відповідно до постанови Ржищівського міського суду Київської області від 26.12.2019, [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (ухилення від виконання батьківських обов`язків) (а.с.25). На підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 01.04.2009 [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на утримання дочки (а.с.26-27). На підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 03.08.2010, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.28). Згідно з актами обстеження умов проживання [PERSON] (а.с.30, 32, 33), було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що вона офіційно не працевлаштована, дочку за місцем її влаштування не відвідує. Згідно з актами обстеження умов проживання [PERSON] (а.с.34, 35, 36, 37), було обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що він офіційно не працевлаштований, до дитини не приїжджає, не надає матеріальну допомогу, спілкується з дочкою лише по телефону. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, не виконує свої батьківські обов`язки з виховання та утримання своєї малолітньої дитини [PERSON] (а.с.38). За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] (а.с.39). Згідно витягів з протоколів № 7 від 11.05.2021 та № 12 від 05.07.2021 встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини виконкому Ржищівської міської ради від 05.07.2021 вирішила здійснювати контроль за виконанням батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] та у разі злісного невиконання готувати позов про відібрання дитини (а.с.40, 41). Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із частиною першою статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до положень частини третьої статті 171 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінка суду аргументів сторін, доказів. У підготовчому засіданні встановлено, що батьки офіційно не працевлаштовані, мати зловживає алкогольними напоями, не відвідує дочку за місцем її перебування, дитина не бажає спілкуватись з матір`ю, батько спілкується з дочкою по телефону, відвідує дитину за місцем влаштування рідко, обоє батьків не забезпечують дитину матеріально, згідно заяв від 20.12.2021 відповідачі визнали позовні вимоги. Отже позовні вимоги про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та про стягнення аліментів необхідно задовольнити. За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється при поданні заяви про захист прав малолітніх осіб, а відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 50 відсотків від розміру, який повинен бути сплачений позивачем при подачі позовної заяви (2270 грн + 2270 грн), тобто по 1135 грн з кожного. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Outcome: approved