Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" виключити із суми заборгованості [PERSON] за послуги теплопостачання належної йому квартири за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників, що виникла до 14 серпня 2020 року. В обґрунтування свого позову вказав, що він став власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу серії НОР 236257 від 14 серпня 2020 року. Право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Морозовою О.В. 14 серпня 2020 року. Після придбання вказаної квартири та її реєстрації він постав перед фактом заборгованості попереднього власника квартири за теплопостачання. Під час написання заяви від 05.11.2020 р. про відкриття на своє ім`я особового рахунку в КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" він просив виключити із особового рахунку, борги попередніх власників квартири. 17.10.2020 року КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" направило йому відповідь на заяву про відкриття особового рахунка на його ім`я без заборгованості попереднього власника, в якій було повідомлено, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати або перевести заборгованість попередніх власників не мають можливості, таким чином, йому було відмовлено у перерахунку заборгованості. Вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає йому у переоформленні особового рахунку на його ім`я, зараховуючи на особовий рахунок суму заборгованості за послуги теплопостачання за період до 14 серпня 2020 року, оскільки до зазначеного часу він послуги не отримував, жодних договорів та інших правочинів або юридичних фактів, актів цивільного законодавства, рішень суду, які б створювали для нього зобов`язання по сплаті за послуги з теплопостачання в період до 14 серпня 2020 року не укладав. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.14-15). Заяви (клопотання) учасників справи. 18 лютого 2021 року на адресу суду надано відзив на позовну заяву КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" в якому зазначено, що в зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати, не обліковувати, не включати або виключити з особового рахунку заборгованість попередніх власників у КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" не має жодних правових підстав. Особовий рахунок, відкритий в КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія", є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Чинним законодавством не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Крім того посилалися, що позивачем був обраний невірний спосіб захисту своїх прав і не надав доказів, що КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія", якимось чином його права порушила. У задоволенні позову [PERSON] просять відмовити повністю. (а.с.30-33). Позивач [PERSON] та його представник- адвокат Швець М.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" в судове засідання не з`явився, належним чином про час та місце судового розгляду повідомлений, з 13.01.2021 року по 28.04.2021 року надавались суду заяви про відкладення розгляду справи. 27.04.2021 року до суду вкотре надійшла заява від представника відповідача, про відкладення розгляду справи, в якій посилався, на ст. 29 ЗУ України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території Україги гострої респіраторної хвороби COVID-19. З цих підстав підприємство не в змозі забезпечити присутність свого представника. Суд вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою суду від 07.12.2020 року визначено, що вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань від учасників справи про інше, до суду не надходило. Крім того, суд вважає, що Комунальним підприємством Кам`янської міської ради "Кам`янська теплопостачальна компанія" , не надано доказів на підтвердження неможливості забезпечення явки свого представника у судове засідання, з урахуванням яких суд міг би визнати причину неявки поважною. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії НОР 236257 від 14 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Морозовою О.В. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №220396366 (а.с.4,5). Представник [PERSON] - адвокат Швець М.В. звертався до КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" з заявою про відкриття особового рахунку на ім`я [PERSON] , без нарахування заборгованості за теплопостачання, яка виникла за адресою: [ADDRESS] , до 14 серпня 2020 року з вини попереднього власника квартири (а.с.11). Згідно листа №1243 у відкритті особового рахунку на ім`я [PERSON] КП КМР "Кам`янська теплопостачальна компанія" було відмовлено. Заборгованість за надані послуги становить 51717,25 грн. (а.с.12). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 14 серпня 2020 року, згідно з яким позивач став власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Таким чином діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічна позиція викладена у рішенні ВС/КЦС у справі №686/6276/19 від 01 вересня 2020 року. Що стосується доводів представника відповідача, то останній не навів доказів виникнення у позивача зобов`язань по погашенню заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла у попереднього власника квартири. Посилання представника відповідача на те, що позивач не скористалася правом перевірки наявності заборгованості за комунальні послуги у попереднього власника, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав і що останній не надав доказів на підтвердження такого порушення, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Положеннями ч.2 ст.14 ЦК України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За таких обставин, суд встановивши, що позивач набув у власність квартиру 14.08.2020 року, та прийшов до висновку про те, що на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання надані попереднім власникам, що нараховані до 14 серпня 2020 року. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved