Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі" про зміну формулювання та дати звільнення. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач працював на посадія водія цеху по виготовленню паливних гранул (пелет). Наказом №23 від 25.10.2017 року він був звільнений із займаної посади за п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогули. Позивач не згідний зі звільненням з ініціативи власника за п.4 ст.40 КЗпП України, оскільки у відповідача немає фактичних даних про те, що ним було допущено прогули. Він завжди працював сумлінно та професійно, до дисциплінарної відповідальності ніколи не притягався. Із-за причин звільнення його згідно п.4 ст. 40 КЗпП України йому було дуже важко знайти роботу, формулювання причин звільнення перешкоджало працевлаштуванню. Був змушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя, постійно позичав гроші у знайомих. Позивач звернувся до Рахівського районного суду з позовною заявою про витребування трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 8 травня 2018 року Рахівським районним судом у сраві №305/207/18 йому відмовлено у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі" про стягнення заборгованості по заробітній платі, витребування трудової книжки та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. 4 грудня 2018 року апеляційним судом Закарпатської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Рахівського районного суду від 8 травня 2018 року у частині відмови у стягненні з ТзОВ "Грін Енерджі" на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, позов задоволено частково, у решті рішення суду залишено без змін. У зв"язку з чим просив поновити строк на звернення з позовом до ТзОВ "Грін Енерджі" про зміну формулювання та дати звільнення, визнати формулювання причин звільнення ТзОВ "Грін Енерджі" за п.4 ст.40 КЗпП України за прогули невірно, зобов"язати ТзОВ "Грін Енерджі" змінити формулювання звільнення позивача [PERSON], вказавши формулювання звільнення - за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання сторін про їх виклик в судове засідання не подавалися. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 22 січня 2019 року відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали повернута з інших причин, що не здали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення, надалі на сайті Рахівського районного суду Закарпатської області було розміщено оголошення для Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі" про наявність на розгляді суду справи за позовом [PERSON] до ТзОВ "Грін Енерджі" про зміну формулювання причини та дати звільнення, однак відзиву на день судового розгляду справи не надіслав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до такого висновку. Так, відповідно до вимог ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до вимог ст. 235 ч. ч. 2 та 3 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], починаючи з 01 липня 2016 року, обіймав посаду водія Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ЕНЕРДЖІ» (наказ №11 від 01 липня 2016 року про прийняття [PERSON] на роботу). Із приєднаних до матеріалів справи рішення Рахівського районного суду від 8 травня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду №305/207/18 вбачається, що наказом №23 від 25.10.2017 року [PERSON] було звільнено з посади водія 25.10.2017 року за прогули (в тому числі відсутність на роботі протягом більше трьох годин протягом робочого дня), згідно з п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України. Також, наказано бухгалтерії провести зі [PERSON] повний розрахунок, відповідно до чинного законодавства. Підставою прийняття зазначеного наказу є доповідна записка директора, акт про відсутність [PERSON] на роботі та акт про відмову дати письмове пояснення. Позивач, [PERSON] наказ про звільнення із займаної посади на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України не оскаржував. З відповідним наказом про звільнення позивач знайомий з моменту ухвалення судом рішення в цивільній справі №305/207/18 від 8 травня 2018 року. Відповідно до вимог п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Звертаючись до суду, позивач [PERSON] просить змінити формулювання причини та дати звільнення на звільнення за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, з якої дати не зазначає. Однак, суду не надано належних та допустимих доказів про написання [PERSON] заяви про звільнення за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, та знаходження останнього на робочому місці, що би виключало факт прогулу. За таких обставин, відсутні підстави для визнання формулювання причини звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України невірним та зміни формулювання причини та дати звільнення на звільнення за згодою сторін.. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed