Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

В січні 2021 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ «Приватбанк» ) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13 березня 2018 року у розмірі 254 333 грн. 75 коп. станом на 23.11.2020 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3815 грн. 01 коп. В обґрунтування позовних вимог вказував, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н від 13 березня 2018 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 23 листопада 2020 року має заборгованість в сумі 254 333 грн. 75 коп., яка складається з 211 279 грн. 26 коп.- заборгованість за кредитом; 43054 грн. 49 коп.- заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 15 січня 2021 року справу передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2021 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 04 березня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд справи на 30 березня 2021 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 22 квітня 2021 року. 14 квітня 2021 року представник позивача Андрійченко В.М. подав заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу EasyСon, враховуючи запровадження в Україні карантинних обмежень. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року допущено представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Андрійченка В.М. до участі у судовому засіданні, призначеному на 22 квітня 2021 року на 10 год. 30 хв. у цивільній по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у режимі відеоконференції із застосуванням порталу EasyCon поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав заявлені вимоги та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Судом встановлено, що 13 березня 2018 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] за умовами якого відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 23 липня 2019 року отримав преміальну картку «World Black Edition». З анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, примірник якого отримав шляхом самостійного роздрукування. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 13 березня 2018 року, станом на 23 листопада 2020 року становить 254 333 грн. 75 коп., яка складається з 211 279 грн. 26 коп.- заборгованість за кредитом; 43054 грн. 49 коп.- заборгованість за простроченими відсотками. Судом також досліджена виписка по рахункам, відкритим на ім`я відповідача [PERSON] з яких встановлено, що він активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Останнє погашення 02 жовтня 2020 року на суму 1519 грн. (а.с.7,8) Згідно паспорту споживчого кредиту, дослідженого в судовому засіданні встановлено, що позичальник Електронним цифровим підписом підписав умови надання споживчого кредиту. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] було надано кредитну картку [NUMBER] , термін дії якої до 03/21. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) в разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному в сертифікаті. Як видно з паспорту споживчого кредиту, який підписано позичальником Електронним цифровим підписом містяться відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується надани позивачемрозрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що він активно користувався кредитним коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в сумі 254 333 грн. 75 коп. підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ КБ "Приватбанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3815 грн. 01 коп.

Outcome: approved