Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності в рівних (по 1/2) частинах померлим: [PERSON], який помер 15 лютого 2015 року та [PERSON], яка померла 25 лютого 2016 року, квартири [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON]. права власності на спірне майно після смерті її чоловіка [PERSON] в порядку спадкування за законом, а також набуття, в свою чергу, позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно після смерті [PERSON] та неможливість оформлення ним своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу на нього. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду, кожен окремо, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, [PERSON] у своїй заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, а виконавчий комітет Шосткинської міської ради поклався при вирішенні спору на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15.02.2015 помер чоловік двоюрідної бабусі позивачки [PERSON], якому належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Крім нього співласником даної квартири була його дружина [PERSON]. Право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке було видане "ВЖРЕУ" від 31 травня 1993 року за №185. /а.с.8/. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки ТОВ "Жилкомсервіс" вбачається, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], з 07.07.1976 р. та [PERSON] з 26.12.1980 р. та по день смерті. Таким чином, на момент смерті [PERSON] з ним була зареєстрована та проживала лише його дружина [PERSON] Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] та не заявляла про відмову від спадщини, суд доходить висновку, що вона прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] та стала єдиним власником квартири [ADDRESS]. Проте [PERSON]за життя не встигла зареєструвати своє право власності на цю квартиру. В свою чергу, 25.02.2016р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. /а.с. 11/. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої ТОВ "Жилкомсервіс" на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON]П.) у спірній квартирі зареєстрованих осіб, окрім померлої, не було. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст.. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи за № 59256615, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що спадкоємцем [PERSON] за законом є племінник [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився на користь доньки (позивача) - [PERSON], яка також звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а також племінник [PERSON], який за прийняттям спадщини не звертався, а тому спадщину не прийняв. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2017р. у цивільній справі № 589/2062/16-ц, а також іншими матеріалами справи, підтверджується факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON], яка доводилась позивачу двоюрідною тіткою (позивач є онукою рідної сестри спадкодавця - [PERSON]). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлого за законом, який спадкує за правом представлення, звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє імя на спірну квартиру, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в звязку із відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу на зазначений обєкт нерухомості. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON]., яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті останньої. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку відсутність реєстрації права власності на ім'я спадкодавця на спірну квартиру свідчить про неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити в частині вимог про визнання за позивачем права власності на вказане майно. Разом з тим, у задоволенні вимог про встановлення факту належності квартири [ADDRESS] в рівних по 1/2 частинах померлим [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч.1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В межах даної справи захисту підлягає право власності позивача на спадщину, яка відкрилася після смерті саме [PERSON]. При визначенні обсягу спадкового майна, судом було встановлено, що спірна квартира належала на час смерті [PERSON] їй одноособово. Дослідження питання належності цієї квартири в рівних частинах померлим [PERSON] та [PERSON] не має жодного правового значення для правильного вирішення цього спору, окільки виникнення права позивача на спадкування не залежить від встановлення такого факту. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна вимога про установлення факту належності в рівних по 1/2 частинах квартири [ADDRESS] на праві власності померлим [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки не спрямована на захист невизнаних чи порушених спадкових прав позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: partial