Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 13.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 0502157 (Поліс) з терміном дії з 13.11.2012 р. по 12.11.2013 р., забезпечений транспортний засіб - «ВАЗ 21214», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За цим полісом позивач взяв на себе обов'язок, в разі настання за участю забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди, що визнається страховим випадком, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 28.11.2012 р. трапилась ДТП за участю автомобіля «Lаdа - 217130», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та забезпеченого автомобіля «ВАЗ 1214», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача. 07.12.2012 р. потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. 24.12.2012 р. відповідач звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку. До вищезазначеної заяви відповідач додав копію Поліса, оригінал Довідки ДАІ від 28.11.2012р., копію паспорту, копію технічного паспорту на забезпечений Полісом автомобіль та водійського посвідчення, оригінал виписного епікризу № 10288, виданого 1-ою міською лікарнею. Згідно виписного епікризу № 10288 відповідач з 28.11.2012 р. по 13.12.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні 1-ї міської лікарні м. Антрацит. 04.03.2013 р. вироком Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області відповідача визнано винним у скоєнні вказаної вище ДТП та вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.04.2013 р. позивач на підставі Страхового акту № 084 ЦВ від 17.04.2013 р., виходячи із Висновку експертного товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 480/12/12 від 11.12.2012 р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] в розмірі 39 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1491 від 26.04.2013 р. Згідно п.33.1.4. ст.33 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити ще документально. Обов'язок страхувальника повідомити про настання страхового випадку також передбачено п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України та в п.5 ч.1 ст.21 Закону України "Про страхування", відповідно до яких страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (умовами страхування). Передбачений п.33.1.4. ст.33 Закону обов'язок відповідача щодо повідомлення позивача про ДТП не був виконаний. Відповідач повідомив позивача про ДТП 24.12.2012 р., тоді як враховуючи дату скоєння ДТП та наданий відповідачем виписний епікриз, виданий 1-ою міською лікарнею, останній мав повідомити позивача про ДТП в строк до 19.12.2013 р. Оскільки відповідач не повідомив позивача про настання ДТП у визначені законом строки та не надав будь-яких доказів, які б вказували на поважність причин невиконання ним вимог Закону щодо повідомлення про настання ДТП, то відповідач зобов'язаний в порядку регресу компенсувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 000 грн. та судовий збір у сумі 390 грн. 00 коп.. Представник позивача - Нахратьян К.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 62-63). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не мав можливості відразу повідомити позивача про ДТП та надати відповідні документи оскільки після ДТП знаходився на стаціонарному лікування, а після 13.12.2012 року перебував на амбулаторному лікуванні, однак, за станом здоров'я та поганим самопочуттям не мав змоги повідомити страхову компанію письмово. Він на початку грудня 2012 року зателефонував до страхової компанії - ДТВ «Домінанта», по телефону повідомив про ДТП, на що йому повідомили, що приїде представник компанії, однак, ніхто не приїхав. Коли його самопочуття покращилось, то 24.12.2012 року він подав письмову заяву та необхідні документи позивачу. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 1- кп/407/42/13, оцінивши відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2012 року між позивачем - ТДВ «СТ «Домінанта» та відповідачем [PERSON] дійсно був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /Полюс № АЕ/0502157/. Забезпеченим транспортним засобом згідно з договором є автомобіль марки "ВАЗ 21214", номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 13.11.2012 р. до 12.11.2013 року включно, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн. ( а.с. 7). Вироком Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 04.03.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання. Даним вироком встановлено, що 28.11.2012 року приблизно о 17-05 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21214, номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі «Успенка - Антрацит» через с.Щотове м.Антрацит та діючи з порушенням вимог п.12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем LADA-217130, д/н [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок ДТП позивачу [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 38 від 24.01.2013 року завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали за собою тривалий розлад здоров'я. / а.с. 12-14, Т.2 а.с. 33-35 кримінальної справи № 1- кп/407/42/13/. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено, що власник автомобіля LADA-217130, д/н [NUMBER], - [PERSON] звернувся до позивача із заявою від 07.12.2012 р. про виплату страхового відшкодування ( а.с. 8-9, 40). 17.04.2013 року позивачем було складено страховий акт № 084 ЦВ, згідно з яким призначено до виплати на користь потерпілого [PERSON] страхове відшкодування у сумі 39000 грн. 00 коп., розмір якого розрахований на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 480/12/12 від 11.12.2012 р. ( а.с. 15-23). Страхове відшкодування у розмірі 39000 грн. 00 коп. було виплачено позивачем на користь [PERSON] згідно з платіжним дорученням № 1491 від 26 квітня 2013 року, яке містить відмітку АТ "Райффайзен Банк Аваль» про проведення банком даного платежу ( а.с. 41). На підставі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції Закону України від 17.02.2011р. № 3045-VI) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страхувальника повідомити письмово страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди. Отже, чинним законодавством встановлено обов'язок страхувальника повідомляти письмово страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди невідкладно та не пізніше трьох робочих днів саме з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких інших строків, термінів повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду законодавством не встановлено. В даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталася 28 листопада 2012 року. 24.12.2012 р. відповідач звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку, у якій повідомив про ДТП, що сталася 28.11.2012 року та додав до заяви необхідні документи ( а.с. 10). Однак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно виписного епікризу № 10288 з 28.11.2012 р. по 13.12.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні «1-ї міської лікарні» м. Антрацит з діагнозом: ВЧМТ, струс головного мозку, рвано -ушиблені рани лобу, вискової області справа, ушної раковини, ушиби лівого плічового суглоба та колінного суглоба ( а.с. 11). Таким чином, відповідач з поважних причин не мав змоги повідомити позивача у встановлений законом строк - не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди, про настання такої пригоди. Також відповідач після 13.12.2012 року перебував на амбулаторному лікуванні ( а.с. 68). За таких обставин суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідач мав повідомити позивача про ДТП в строк до 19.12.2013 р.. Відповідач у судовому засіданні посилається на ту обставину, що він не мав можливості за станом здоров'я, поганим самопочуттям, перебуванням на лікуванні подати позивачу письмово заяву про ДТП. Коли його самопочуття покращилось, то 24.12.2012 року він подав таку заяву та необхідні документи позивачу. Перебування відповідача на лікуванні підтверджено належними доказами ( а.с. 11, 68). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений законом строк (п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 вищевказаного Закону) з поважних причин не мав змоги повідомити позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed