Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

16 серпня 2019 року позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 15.02.2017 між публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БН/2017-02. Згідно з п. п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.6. Кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 10 000,00 грн. під 36 % річних, з кінцевою датою погашення 31 січня 2019 р. Відповідно до п. п. 2.1., 2.6., 6.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно, в порядку передбаченому кредитним договором повернути банку кредит та сплати проценти за його користування. Використовуючи свою платіжну картку відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого кредитним договором ліміту, що підтверджується випискою за контрактом. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов зазначеного вище договору станом на 01.08.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 14 592, 24 грн., яка складається з: 6 248,40 грн. - заборгованість за основним боргом; 3 931,89 грн. - заборгованість за процентами за період з 31.10.2017 по 30.07.2019; 2 224,27 грн. - пеня за прострочення сплати основного боргу за період з 01.08.2018 по 31.07.2019; 966,34 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за період з 01.08.2018 по 31.07.2019; 249,62 грн. - 3 % за прострочення сплати основного боргу за період з 30.11.2017 по 31.07.2019; 96,18 грн. - 3 % за прострочення сплати процентів за період з 29.12.2017 по 31.07.2019; 632,89 грн. - втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 01.12.2017 по 30.06.2019; 242,65 грн. - втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 р.р. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] на користь користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рахунок № [NUMBER] в AT «Укрексімбанк», МФО 322313 кредитну заборгованість в розмірі 14592 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні 24 копійки. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] на користь користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рахунок № [NUMBER] в AT «Укрексімбанк», МФО 322313 судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні 00 копійок. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче судове засідання по справі призначено на 11 годину 00 хвилин 22 листопада 2019 року у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2020 року призначено справу до судового розгляду на 25.05.2020 року на 15 год. 00 хв. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК У країни фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.02.2017 між публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БН/2017-02. Згідно з п. п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.6. Кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 10 000,00 грн. під 36 % річних, з кінцевою датою погашення 31 січня 2019 р. Відповідно до п. п. 2.1., 2.6., 6.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно, в порядку передбаченому кредитним договором повернути банку кредит та сплати проценти за його користування. Використовуючи свою платіжну картку відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого кредитним договором ліміту, що підтверджується випискою за контрактом. Починаючи з листопада 2017 відповідач [PERSON] фактично перестав сплачувати кредит та нараховані проценти, чим порушив свої зобов`язання за договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, банк неодноразово направляв позичальнику листи з вимогою погасити прострочену заборгованість, але відповідач всупереч умовам кредитного договору всі вимоги Банку залишив без задоволення. Тому станом на 01.08.2019 року у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 14 592, 24 грн., яка складається з: 6 248,40 грн. - заборгованість за основним боргом; 3 931,89 грн. - заборгованість за процентами за період з 31.10.2017 по 30.07.2019; 2 224,27 грн. - пеня за прострочення сплати основного боргу за період з 01.08.2018 по 31.07.2019; 966,34 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за період з 01.08.2018 по 31.07.2019; 249,62 грн. - 3 % за прострочення сплати основного боргу за період з 30.11.2017 по 31.07.2019; 96,18 грн. - 3 % за прострочення сплати процентів за період з 29.12.2017 по 31.07.2019; 632,89 грн. - втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 01.12.2017 по 30.06.2019; 242,65 грн. - втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 р.р. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. п.7.1., 7.2. кредитного договору позичальник у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом, сплачує Банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлення в кредитному договорі обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом та наявність обов`язку у позичальника сплачувати Банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не виключає сплату сум 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені в Кредитному договорі, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня) є видом забезпечення виконання зобов`язань, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошових зобов`язань, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми, а всього 14 592, 24 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1921,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved