Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

У травні 2019 року АТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з теплозабезпечення, мотивуючи тим, що відповідачі за надані послуги з централізованого опалення в добровільному порядку не сплачують внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.02.2015 року по 31.03.2019 року в сумі 34559 грн. 61 коп. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідачі не є споживачами послуг з централізованого опалення, оскільки в їх квартирі відсутнє централізоване опалення. Опалення здійснюється за рахунок системи водяної теплої підлоги. Централізоване опалення було відсутнє і на момент придбання [PERSON] квартири у власність. Також зазначає про пропущення позивачем строку позовної давності. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просили суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 2009 року, а відповідач [PERSON] набувала права власності на Ѕ частину вказаної квартири 27.02.2018 року, що не заперечується [PERSON] . У вказаній квартирі також з 2008 року зареєстрований відповідач [PERSON] Позивач АТ «Облтеплокомуненерго» (виконавець послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) є надавачем послуг з централізована опалення в будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст..7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Квартира відповідачів знаходиться на останньому поверсі багатоквартирного житлового будинку, який обладнаний системою централізованого опалення. Таким чином відповідачі мають відповідно Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок здійснити оплату отриманих послуг за опалення. Відповідачі зазначили, що послуги з централізованого опалення вони не отримують, від центральної мережі теплопостачання від`єднані, обігрів квартири здійснюється за допомогою системи «тепла підлога». Однак відповідачами не доведено належними засобами доказування факт відключення їх помешкання від мережі централізованого опалення з додержанням вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 ( чинний на час виникнення спірних правовідносин), що свідчить про правомірність нарахування плати в даному випадку за централізоване опалення. Більш того, облаштування в приміщенні іншої (незалежної від централізованої системи будинку) системи опалення само по собі не спростовує і не заперечує споживання відповідачем послуг позивача. Таким чином, відповідачами не було належним чином доведено факт відключення приміщення від централізованого опалення відповідно до встановленої процедури, у зв`язку з чим останні не мали правових підстав для ухилення від розрахунку за фактично отримані послуги з централізованого опалення. Посилання відповідача на той факт, що квартира на час придбання у власність вже була від`єднана від системи централізованого теплопостання не звільняє відповідачів від своїх обов`язків, оскільки докази правомірності відключення згідно з вимогами законодавства не надано. Також відповідачами не доведено їх неодноразового звернення до позивача з приводу неможливості приєднання до централізованої системи теплопостачання. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобов`язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем не надано. Щодо періоду стягнення заборгованості та строку позовної давності суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів дослідженої в суді цивільної справи №750/2968/19 ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до Деснянського районного суду м.Чернігова 18.03.2019 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.03.2016 року по 31.12.2018 року в сумі 27022 грн. 90 коп. Деснянським районним судом м.Чернігова 28.03.2019 року видано судовий наказ про стягнення вказаної суми боргу за період з 01.03.2016 року по 31.12.2018 року. Ухвалою суду від 17.04.2019 року судовий наказ скасовано. З позовом до суду позивач звернувся 22.05.2019 року, однак в позовній заяві просить суд стягнути суму боргу починаючи з 01.02.2015 року, при цьому не обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для ;відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягнення заборгованості за період з 01.02.2015 року по 29.02.2016 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем. Щодо суми боргу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з надано розрахунку заборгованості за період з березня 2016 року по березень 2019 року позивачем здійснювалось нарахування за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Так, сума за послуги гарячого водопостачання становить 2000,97 грн. разом з тим, позивач вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за постачання гарячої води не ставить, отже суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідачів на користь позивача суми боргу за послуги з гарячого водопостачання в сумі 2000, 97 грн., оскільки вказана вимогами позивачем не заявлена. Отже, враховуючи вищевикладене, а також час набуття відповідачами [PERSON] та [PERSON] квартири у власність суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.03.2016 по 28.02.2018 в сумі 16539 грн. 56 коп. та стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.03.2018 по 31.03.2019 в сумі 10532 грн. 68 коп. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial