Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918 880, 60 грн. Позов обґрунтовано тим, що 30 липня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , [INFO] , уклали рамкову угоду № SMERS 01284 про надання останньому кредиту згідно з окремими договорами у межах строку, що становить 180 місяців з дати укладення угоди. Того ж дня, 30 липня 2008 року, ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] уклали договір про надання траншу № SME 0016093, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит для задоволення неспоживчих потреб у сумі 65 000 доларів США зі сплатою 15,75 % річних строком до 25 липня 2009 року. За укладеним договором сторони дійшли згоди про те, що судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у зв`язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при його виконанні або припиненні, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності з його регламентом. Повернення кредиту було забезпечено договорами поруки від 30 липня 2008 року № № SMERS01284/2 і SMERS01284/3, укладеними між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] та [PERSON] відповідно. Також на забезпечення повернення кредиту було укладено договір іпотеки SMERS01284/1 від 30.07.2008 року, за яким в іпотеку було передано належне [PERSON] нерухоме майно - магазин площею 47.9 м.кв. в [ADDRESS] . Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року у справі № 4022-2/09 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк», стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на його користь 295 878 грн 44 коп. заборгованості за вказаним договором про надання траншу. На підставі Ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігів від 30.11.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» було видано виконавчий лист на підставі наведеного рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року у справі № 4022-2/09. Вказаний виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2013 року ВП 37222754. В подальшому [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила поновити їй строк звернення до суду, скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року у справі № 4022-2/09 за позовом ПАТ «Альфа Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року, поновлено [PERSON] строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року у справі № 4022-2/09. Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року у справі № 4022-2/09 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановою Верховного суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 751/6707/17 Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до Чернігівського апеляційного суду як суду першої інстанції, де в подальшому в задоволенні заяви [PERSON] про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 22 грудня 2009 року - було відмовлено. Позивач вказує, що окрім боргу перед ПАТ «Альфа-Банк», у нього також були невиконані зобов`язання за отриманими кредитами в ПАТ «Приватбанк» та ПАТ «Банк фінанси та кредит». На примусовому виконанні знаходилося зведене виконавче провадження по стягненню заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк», на підставі Ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігів від 30.11.2012 року на суму 295 878 грн 44 коп. а також в ПАТ «Приватбанк» та ПАТ «Банк фінанси та кредит». 19.08.2015 Ужгородським МВ ДВС повторно було відкрито виконавче провадження по стягненню на користь ПАТ «Альфа-Банк», на підставі Ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігів від 30.11.2012 року тих же самих 295 878 грн. 44 коп. В подальшому відбулася примусова реалізація належного позивачу нерухомого майна переданого в іпотеку ПАТ «Альфа-Банк», згідно договору SMERS01284/1 від 30.07.2008 року - магазину площею 47.9 м.кв. в [ADDRESS] . Враховуючи проблеми зі здоров`ям (захворювання серцево-судинної системи), фінансовими проблемами позивач не мав змоги контролювати ситуацію з ходом виконавчого провадження. В подальшому з офіційного сайту СЕТАМ, йому стало відомо що 17.10.2017 року відбулися торги де під номером лоту 239063, належне йому нерухоме майно було реалізовано за вартістю 1 250 000,00 грн. У позові зазначається, що розуміючи, що різниця між заборгованістю згідно виконавчого провадження та сумою реалізації буде використання для погашення його боргів перед ПАТ «Приватбанк» та ПАТ «Банк фінанси та кредит» позивач очікував відповідних документів з виконавчої служби, однак на чергове усне звернення державним виконавцем Грицищук М.П. йому було повідомлено що кошти від реалізації майна були перераховані повністю ПАТ «Альфа-Банк» оскільки окрім Ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігів від 30.11.2012 року на суму 295 878 грн 44 коп. на примусовому виконанні також перебував виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернути стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918880,60 грн. Дізнавшись дану інформацію позивач звернувся до адвоката який направив адвокатський запит в його інтересах від 21.01.2019 року № 08-19 про надання копії виконавчого напису та документів (повністю) на підставі яких такий було вчинено. На даний запит було отримано відмову від Приватного нотаріуса Чуловського Володимира Анатолійовича, з посиланням на нотаріальну таємницю, відповідь від 08.02.2019 року за № 116/01-16. В подальшому позивач звернувся з заявою від 15.05.2019 р. до голови правління АТ «Альфа-Банк» про надання документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису. Відповіддю від 04.06.2019 року АТ «Альфа-Банк» надало йому копію вимоги про усунення порушення вих.№ 75344-34-б\\б на 2 арк. З даної вимоги слідує що Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» повідомляє, що умови договору про надання траншу №SМЕ0016093 від 30.07.2008 року, згідно якого боржником є [PERSON] , не виконуються. Виконання зобов`язання за Договором відповідно до правочинів, сторонами яких виступають Банк та [PERSON] , забезпечено іпотекою і неустойкою. Неодноразові звернення Банку з питань виконання зобов`язань з виплати кредиту проігноровані, питання реструктуризації не вирішено. Станом на дату розрахунку 27.08.2015 року сума заборгованості за Договором становить: за кредитом - 591 842,17 грн.; за відсотками - 281 499,61 грн.; по пені - 2 233 632,10 грн. інформації та документів щодо стягнення боргу за вищезазначеним кредитним договором. Копія виконавчого напису додано не було. Враховуючи розбіжність між наведеними цифрами та сумою вказаною в виконавчому написі №13607 від 05.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в розмірі 918880,60 грн. позивач повторно звернувся до АТ «Альфа-Банк» з заявою вх. №88734 від 17.07.2019р. про надання виконавчого напису та інформації щодо заборгованості. На його повторне звернення до Альфа-банк надана відповідь від 22.07.19 № 65732-23.1-б/б, в якій повідомлялося що станом на 19.07.2019р. заборгованість за Кредитним договором №SМЕ0016093 складається відповідно до умов договору з: прострочені відсотки за користуванням кредитом - 6999,98 дол. США; прострочена сума кредиту - 4630,39 дол. США; пеня - 8293691,61 грн.; поточні відсотки - 48,62 дол. США. Повідомлено, що виконавчий напис нотаріуса знаходиться у матеріалах виконавчого провадження. Сам виконавчий напис нотаріуса надано не було. На звернення від 15.07.2019 року до Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було надано відповідь вих. № 11-538 від 12.08.2019 року де повідомляється що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало зведене виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , а саме виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернути стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918880,60 грн. та виконавчий лист №6-12262 від 04.02.2013 року, виданий Новозаводським районним судом про стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму боргу в розмірі 295978,44 грн. 25.10.2017 року на рахунок з обліку депозитних сум Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від реалізації приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] , надійшли кошти в сумі 1 187 500 грн., які перераховано на користь стягувача іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк» за вищевказаними виконавчими документами, а саме кошти в сумі 918 880,60 грн. перераховано ПАТ «Альфа-Банк», 91 888,06 грн. виконавчого збору та 150,00 грн. витрат виконавчого провадження згідно виконавчого напису №13607 від 05.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. Кошти в сумі 158 788,21 грн. перераховано ПАТ «Альфа-банк» 17 643,13 грн. виконавчого збору та 150,00 грн. витрат виконавчого провадження згідно виконавчого листа №6-12262 від 04.02.2013 року. Копії виконавчих написів надано не було. Позивач, враховуючи відповіді АТ «Альфа-банк» де наявні розбіжності в сумах що вказані як в самому виконавчому написі, так і документах що були підставою для його вчинення, враховуючи те що тіло кредиту та відсотки вже були стягнені за рішенням третейського суду, однак все одно були включені в суму вказану у виконавчому напису вважає, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Вказує, що порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі з пропуском строків звернення. Зазначає, що банком були надані нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, такі документи не відображають інформацію яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами та пеня що робить не можливим встановити дійсний розмір заборгованості. Тобто, фактично нотаріус з таких документів не може встановити чи дотримано кредитором (стягувачем) строки звернення за вчиненням виконавчого напису в цілому чи по конкретним сумам. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи (Т.1 а.с.47-48). 06 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» надійшла заява про застосування строків позовної давності, до якої долучено докази направлення такої іншим учасникам справи. Відповідач зазначає, що позивачу про вчинений виконавчий напис нотаріуса стало відомо ще 08.11.2016 року. Так 26.10.2015 року головним державним виконавцем MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49115220 по виконавчому напису №13607 від 05.10.2015 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк" приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь на суму боргу в розмірі 918880,60 грн. Ухвалою по справі № 308/830/16-ц від 01.02.2016 р. відкрито провадження за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородське міськрайонного управління юстиції щодо проведення реалізації арештованого майна та зупинено проведення реалізації арештованого майна вбудованого приміщення магазину, влаштованого квартирі [ADDRESS] через електронні торги, в рамках зведене виконавчого провадження за № 11-301/15. 12.02.2016 року Державним виконавцем MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П прийнято постанову про зупинення виконавчої провадження з примусового виконання по виконавчому напису нотаріуса. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/830/16-ц від 12.05.2016 року встановлено наступні обставини: Представником [PERSON] здійснено ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження за №11-301/15 та судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на день розгляду скарги в суді на виконанні у MB ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває зведене виконавче проваджена за № 11-301/15 відносно боржника [PERSON] про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Альфа-банк», ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» у розмірі 1381678,53 грн. Серед виконавчих проваджень на виконанні перебувають: виконавчий лист № 2-6142 від 06.09.2012 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму боргу в розмірі 74115.4 грн.; виконавчий лист № 2-203 від 03.04.2012 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Західне регіональне управління АТ Ужгородської філії № 13 «Фінанси та Кредит» суму боргу в розмірі 92632.56 грн.; виконавчий лист № 6-12262 від 04.02.2013 р., виданий Новозаводським районним судом про стягнення солідарно на користь ПАТ «Альфа- Банк» суму боргу в розмірі 295 978.44 грн.; виконавчий лист № 6-12262 від 04.02.2013 р., виданий Новозаводським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму боргу в розмірі 71.53 грн.; виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 р., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918 880.6 грн. Тобто, під час розгляду вищевказаної справи Позивачу, вже було відомо про примусове виконання рішення по виконавчому напису №13607 від 05.10.2015 року станом на 12.02.2016 року. Скаргу [PERSON] на дії державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо проведення реалізації арештованого майна закрито. Заходи щодо зупинення реалізації арештованого майна вбудованого приміщення магазину, влаштованого у квартирі [ADDRESS] через електронні торги, в рамках зведеного виконавчого провадження за №11-301/15, встановлені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року по даній справі скасовано. 27.04.2017 року Державним виконавцем поновлено виконавче провадження ВП № 49115220. В ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області по справі № 308/2777/17 від 19 липня 2017 року вказано: «Судом першої інстанції встановлено, і апелянтом це не заперечується, що у зведеному виконавчому провадженні за №11-301/15 здійснюється примусове виконання також й виконавчого напису за № 13607 від 05.10.2015року вчиненого приватним нотаріусом про звернення стягнення на вищезазначене майно». Апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Виконавче провадження державним виконавцем поновлено. 07.11.2017 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищуком Михайлом Петровичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження за фактичним виконанням. Однак, Позивач володіючи даною інформацією ніяких дій не вчиняв, і даний виконавчий напис нотаріуса не оскаржував. Щодо обчислення строків вчинення виконавчого напису відповідач зазначив, що з виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення починає обчислюватись з 25.03.2013 року (дата відкриття виконавчого провадження №37207848 на підставі виконавчого листа) та закінчується 25.03.2016 року, а виконавчий напис вчинено 05.10.2015 року. Таким чином, обчислення строків проводилося в межах трьох років з дня коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Щодо безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису відповідач вказав, що надав приватному нотаріусу всі необхідні документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивачем не спростовано неправильність або спірність суми боргу, яка вказана у виконавчому написі. Зважаючи на те, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу після цього (повністю чи частково) позивачем не надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення позивача до приватного нотаріуса для захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. Вважає посилання позивача на ненадання відповідачем нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості, безпідставними. Відповідач вказує, що майно яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно реалізовано не прилюдних торгах. Після надходження коштів на депозитний рахунок Ужгородського MB ДВС ГТУЮ у Закарпатські області та відповідно державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9. ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», отже державний виконавець повідомив сторони про те, що відбулось фактичне виконання по виконавчому документу. Стосовно суми заборгованості за виконавчим написом нотаріуса відповідач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса №13607 виданий 05.10.2015 містить суму заборгованості станом на час вчинення напису, а саме на суму 918 880,60 грн., шляхом звернення на предмет іпотеки. Згідно відповіді від 22.07.2019 року, яка надана AT «Альфа-Банк», щодо суми заборгованості, то дана інформація актуальна на надання відповіді та Боржником повністю не виконанні зобов`язання перед AT «Альфа-Банк», підтверджень стосовно належним чином виконання зобов`язань боржником не надано, а тільки підтвердження наявність заборгованості перед AT «АЛЬФА-БАНК». На підставі наведеного просить застосувати позовну давність , відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Чуловського Володимира Анатолійовича завірену копію документів які стали підставою для видачі виконавчого напису нотаріуса № 13607 від 05.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ "Альфа-Банк" на суму боргу в розмірі 918 880, 60 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року клопотання представника позивача - адвоката Бойка Б.Б. про витребування доказів задоволено. Витребувано від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» завірені копії документів які стали підставою для видачі виконавчого напису нотаріуса № 13607 від 05.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ "Альфа-Банк" на суму боргу в розмірі 918 880, 60 грн. 13 квітня 2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. на виконання ухвали суду від 12.10.2020 року надійшла відповідь, у якій повідомлено, що на підставі Додатку 45 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил нотаріального діловодства» від 22.12.2010 року № 3253/45 ним 16.05.2019 року було складено Акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом №48 засідання експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м Києві від 22 травня 2019 року. На підставі такого Акту відбулося знищення документів, на підставі яких вчинялись у 2015 році виконавчі написи, за закінченням терміну зберігання. 14 квітня 2021 року на електронну адресу суду та 19 квітня 2021 року поштовими засобами зв`язку на виконання ухвали суду від 19.03.2021 року від АТ «Альфа-Банк» надійшли копії витребуваних документів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених у ньому. Додатково зазначив, що позивачу стало відомо про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса №13607 від 05.10.2015 року після того, як його було виконано та реалізоване майно, а саме влітку 2019 року. Дружина [PERSON] - [PERSON] знала про оскаржуваний виконавчий напис давно, проте не повідомляла про нього позивачу. Реалізація майна відбулась на підставі двох виконавчих документів - рішення третейського суду та виконавчого напису нотаріуса. Підставою для оскарження виконавчого напису нотаріуса №13607 від 05.10.2015 року є те, що банк неправомірно звернув суми, які були задоволені третейським судом, так, банк включив у суму боргу процентну ставку, прострочені відсотки та пеню, що не можна нараховувати після ухвалення судом рішення, тобто сума заборгованості, вказана у виконавчому написі не є безспірною. Також оскаржуваний виконавчий напис вчинений більше ніж за три роки. Виконавчий лист за рішенням третейського суду було видано в 2011 році. Таким чином на виконанні за одним кредитним договором перебувають два виконавчі документи, які включають у себе одні і ті ж складові, вони перебувають одночасно на виконанні та включені в одне провадження. Щодо строку позовної давності позивач зазначив, що доводи відповідача стосуються третьої особи [PERSON] , можливо вона оскаржувала рішення виконавця, проте позивачу про таке не було відомо. Вказує, що відповідач не навів жодного аргументу щодо обізнаності позивача із оскаржуваним виконавчим написом. Зазначив, що рішення судів, на які посилається відповідач знаходяться у вільному доступі та можна пересвідчитись, що Акціонерного товариства «Альфа-Банк» вказало про обізнаність третьої особи із оскаржуваним виконавчим написом а не позивача. Вважає, що сторона позивача не пропустила строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом, оскільки раніше вони не знали про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, а з того моменту, відколи вони про нього дізнались не минуло трьох років. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити. Зазначила, що кредитний договір був укладений 30.07.2008 року. Через один рік та три місяці банк звернувся до третейського суду із позовом про стягнення заборгованості. 03.11.2009 року боржники визнали суму боргу. У 2017 році вона дізналася про оскаржуваний виконавчий напис, коли було накладено арешт на майно, проте позивачу не повідомляла, оскільки в 2018 році він переніс одну операцію, а в 2019 році - другу. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. З урахуванням положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Треті особи [PERSON] , Чуловський Володимир Анатолійович повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялився належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про їх виклик на веб порталі судової влади України, клопотань про розгляд справи без участі та про відкладення не подавали. Враховуючи наведене, заслухавши думку учасників процесу, судом ухваленопроводити розглядат справу за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Кредитор) та [PERSON] (Клієнт) укладено рамкову угоду №SMERS01284, згідно якої Кредитор на умовах цієї Угоди та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій надає Клієнту кредитні продукти у межах строку, що становить 180 (Сто вісімдесят) місяців з дати укладення цієї Угоди, та в загальному розмірі, що визначений п. 1 .2. цієї Угоди, та на умовах, передбачених статтею 2 Угоди. У пункту 1.2 Рамкової угоди сторони узгодили, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах цієї Угоди не повинна перевищувати 300 000,00 доларів США. Згідно п.3.1 Угоди забезпеченням зобов`язань Клієнта перед Кредитором з повернення кредитних продуктів, сплати процентів за користування ними та інших зобов`язань, що випливають із договорів, передбачених цією Угодою є майно та (або) майнові права Клієнта та/або третіх осіб (поручителів, майнових поручителів, гарантів) згідно з укладеними договорами застави, іпотеки, поруки, гарантії тощо. У пункті 4.7 Рамкової угоди сторони узгодили, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв`язку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору Збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до Його Регламенту (Т.1 а.с.13-14). 30 липня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) уклали Договір про надання траншу №SME0016093, згідно якого Кредитор у порядку та згідно умов Рамкової Угоди № SMERS01284 від "30" липня 2008р. та цього Договору надає Позичальнику Кредит в сумі 65 000,00 (Шістдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) доларів США на строк користування 12 місяців зі сплатою процентів в розмірі 15,75% річних, а Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит і сплатити проценти та комісії за Кредитом у встановлений цим Договором строк та виконати інші зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Проценти за користування Кредитом обчислюються від суми Кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні Позичальника за кожен календарний день користування Кредитом за методом "факт/360" з моменту надання Кредиту до моменту повного повернення Кредиту, при цьому день надання Кредиту враховується, а день повернення Кредиту не враховується. Передбачено, що цільове призначення Кредиту за цим Договором - задоволення неспоживчих потреб. У пункті 6.2 Договору сторони узгодили, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв`язку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до Його Регламенту (Т.1 а.с.15-17). У забезпечення виконання зобов`язання за Рамковою угодою №SMERS01284 від 30.07.2008 року та Договором про надання траншу №SME0016093 від 30.07.2008 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Іпотекодержатель) 30 липня 2008 року було укладено Договір іпотеки №SMERS01284/1, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. та зареєстровано в реєстрі за №1383. Згідно з Договором Іпотекою забезпечується виконання Іпотекодавцем в межах суми еквівалентної 300 000,00 доларів США. У пункті 3.1. Договору сторони узгодили, що предметом Іпотеки є приміщення магазину влаштований у власній квартирі [ADDRESS] . Згідно п.6.2. Договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься відповідне застереження. У вказаному договору [PERSON] зазначив наступну адресу місця проживання: [ADDRESS] (Т.1 а.с.18-20). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.11.2012 року справа №2515/12262/2012, провадження №6/2515/2592/2012, видано Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз», винесеного 22.12.2009 року у складі судді Веремій Т.М. (одноособово) по справі №4022-2/09 Третейського суду за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно 295 878 грн. 44 коп. заборгованості за кредитним договором, 100 грн. 00 коп. витрат по сплаті третейського збору (Т.1 а.с.21). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.12.2017 року справа №751/6707/17, провадження №6/751/1129/17, поновлено [PERSON] строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 22.12.2009 року у справі № 4022-2/09. Скасовано повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 22.12.2009 року у справі № 4022-2/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (Т.1 а.с.22-25). Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року справа №751/6707/17, провадження №61-26199св18, ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Чернігівського апеляційного суду як суду першої інстанції (Т.1 а.с.30-33). Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22.04.2019 року справа №4823/856/19 провадження №22ск/4823/3/19 заяву [PERSON] про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 22.12.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (Т.1 а.с.26-29). Постановою державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Кривка Н.А. від 26.03.2013 року відкрито виконавче провадження №37222754 на підставі виконавчого листа №6-12262/12 від 04.02.2013 року виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати в сумі 71,53 грн. (Т.1 а.с.34). Постановою головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Сухан Михайла Михайловича від 19.08.2015 року відкрито виконавче провадження №48503428 на підставі виконавчого листа №6-12262/12 від 04.02.2013 року виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в сумі 295 978,44 грн., боржник за даним виконавчим провадженням [PERSON] (Т.1 а.с.35). 05 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис за №13607, яким пропоновано звернути стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки пропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 28.02.2012 року по 09.09.2015 року, а саме за кредитом - 27 623,00 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 619 222,75 грн.; по відсотках - 13 211,35 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 становить 296 157,85 грн.; та сума плати, що здійснена Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за вчинення виконавчого напису - 3 500,00 грн., що разом становить суму загальної заборгованості станом на п`яте жовтня 2015 року у розмірі 918 880,60 грн. До матеріалів справи долучено витяг із СЕТАМ, із якого вбачається наступна інформація: іпотека приміщення магазину, влаштованого у власній квартирі [ADDRESS] ; стан аукціону - торги відбулися; номер лоту - 239063; дата проведення аукціону - 17 жовтня 2017 о 09:00 год.; дата закінчення торгів - 17 жовтня 2017 року о 18:00 год.; переможець - учасник 9, сума 1 250 000,00грн.; провадження - 46447460 (Т.1 а.с.36-37). Листом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 08.02.2019 року №116/01-16 за результатом розгляду адвокатського запиту №08-19 від 21.01.2019 року адвокату Бойко Б.Б. було відмовлено у наданні копій документів, нотаріус послався на нотаріальну таємницю (Т.1 а.с.38). Листом АТ «Альфа-Банк» від 04.06.2019 року вих.№51295-23.1-б/б у відповідь на письмове звернення [PERSON] вх.№63296 від 15.05.2019 року було надано вимогу про усунення порушення вих.№75344-34-б/б (Т.1 а.с.39). Згідно вимоги про усунення порушення від 31.08.2015 року вих.№75344-34-б/б Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» повідомляє, що умови Договору про надання траншу №SME0016093 від 30.07.2008 року, згідно якого боржником є [PERSON] , не виконуються. Вказано, що на дату розрахунку 27.08.2015 року сума заборгованості за Договором становить: за кредитом - 591 842,17 грн.; за відсотками-281 499,61 грн.; по пені - 2 233 632,10 грн.. Банк вимагав від Позичальника у тридцятиденний строк достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку. Додатково зазначено, що у разі невиконання цієї Вимоги, Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вказана вимога про усунення порушень була надіслана [PERSON] на наступні адреси: [ADDRESS] ; [ADDRESS] (Т.1 а.с.40). Листом АТ «Альфа-Банк» від 22.07.2019 року №65732-23.1-б/б у відповідь на письмове звернення [PERSON] за вх.№88734 від 17.07.2019 року повідомлено, що станом на 19.07.2019 року заборгованість за Кредитним договором №SME0016093 складається відповідно до умов договору з: прострочені відсотки за користування кредитом - 6999,98 дол.США.; прострочена сума кредиту - 4630,39 дол.США; пеня - 8293691,61 грн.; поточні відсотки - 48,62 дол.США (Т.1 а.с.41). 15.07.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області із заявою у якій просив надати йому відповідь в рамках якого виконавчого провадження та на виконання яких саме виконавчих документів відбулась реалізація іпотечного майна - вбудованого приміщення магазину, влаштованого у власній квартирі [ADDRESS] . Також [PERSON] просив надати інформацію щодо подальшого руху коштів отриманих від реалізації іпотечного майна - вбудованого приміщення магазину, влаштованого у власній квартирі [ADDRESS] , а саме кому вони були перераховані та при виконанні яких виконавчих документів (Т.1 а.с.42). Листом Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вих.№11-538 від 12.08.2019 року у відповідь на звернення [PERSON] від 15.07.2019 року повідомлено наступне. На виконанні в Ужгородському MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало на виконанні зведене виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , а саме виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918 880,60 грн. та виконавчий лист №6-12262 від 04.02.2013 року, виданий Новозаводським районним судом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму боргу в розмірі 295 978,44 грн. 25.10.2017 року на рахунок з обліку депозитних сум Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від реалізації приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] , надійшли кошти в сумі 1 187 500 грн., які перераховано на користь стягувача іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк» за вищевказаними виконавчими документами, а саме кошти в сумі 918 880,60 грн. перераховано ПАТ «Альфа-Банк», 91 888.06 грн. виконавчого збору та 150.00 грн. витрат виконавчого провадження згідно виконавчого напису №13607 від 05.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.. Кошти в сумі 158 788,21 грн.; перераховано ПАТ «Альфа-Банк», 17 643,13 грн. виконавчого збору та 150,00 грн. витрат виконавчого провадження згідно виконавчого листа №6-12262 від 04.02.2013 року, виданого Новозаводським районним судом (Т.1 а.с.43). На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було надано Акт №1 від 16.05.2019 року Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, Інформаційну довідку вих.№1102/1/01-20 від 20.05.2019 року, Протокол №48 засідання експертної комісії Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.05.2019 року, із яких слідує, що документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №13607 були знищені за закінченням терміну зберігання (Т.1 а.с.135-143). Відповідно до Довідок від 09.09.2015 року за умовами договору поруки №SMERS01284/3 від 23.12.2008, поручителю [PERSON] за умовами договору поруки №SMERS01284/2 від 30.07.2008 поручителю [PERSON] та за умовами договору поруки №SME001693/1 від 25.12.2009 поручителю [PERSON] було направлено Вимогу про дострокове повернення кредиту згідно кредитного договору SME0016093 від 30.07.2008. Станом на 09.09.2015 сума пені становила: 1462,47 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 32784,18 грн., а також: заборгованість за кредитом - 27623,00 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 619222,75 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 13211,35 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 296157,85 грн.; заборгованість за пенею за прострочення платежу - 105520,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 2365441,33 грн. (Т.1 а.с.149-151). Відповідно до Довідки від 09.09.2015 року про розрахунок заборгованості за кредитним договором №SME0016093 від 30.07.2008, ПАТ «Альфа-Банк» повідомляє, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до кредитного договору №SME0016093 від 30.07.2008, отримав в ПАТ «Альфа-Банк» грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору №SME0016093 від 30.07.2008 станом на 09.09.2015 року [PERSON] повинен був сплатити 91573,50 долари США, в тому числі сума відсотків 30371,59 долар США та капітал внеску 61201,91 доларів США. В порушення умов кредитного договору №SME0016093 від 30.07.2008 станом на 09.09.2015 було сплачено лише 60745,35 доларів США. Згідно умов кредитного договору №SME0016093 від 30.07.2008, на адресу [PERSON] була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту. Станом на 09.09.2015 прострочення платежу складає 1290 дні. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитом згідно кредитного договору №SME0016093 від 30.07.2008, станом на 09.09.2015 складає 146 354,68 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.09.2015 становить 3280821,93 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 27 623,00 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 619 222,75 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 13 211,35 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015. складає 296 157,85 грн.; заборгованість за пенею за прострочення платежу - 105 520,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015. складає 2 365 441,33 грн. (Т.1 а.с.152). Відповідачем надано вкладення у цінний лист, згідно якого [PERSON] було надіслано вимогу про порушення, реєстр цінних відправлень, на яких міститься штамп «Укрпошта» із зазначенням дати «02.09.2015» та копії фіскальних чеків від 02.09.2015 року. Вказана вимога про усунення порушень була надіслана [PERSON] на наступні адреси: [ADDRESS] ; [ADDRESS] (Т.1 а.с.153-156). До матеріалів справи долучено виписку по особовим рахункам з 30.07.2008 по 09.09.2015 року (Т.1 а.с.157-247; Т.2 а.с.1-80) та розрахунок заборгованості (Т.1 а.с.81-109). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Згідно з ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Відповідно до п.3.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пунктами 3.3., 3.4. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку». При цьому стаття 33 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У відповідності до підпункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання заборгованості, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; г)довідка фінансової установи про ненадходження платежу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як вбачається із матеріалів справи 22.12.2009 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз третейським ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» солідарно заборгованість за договором про надання траншу у сумі 295878.44 гри, в тому числі: за кредитом - 289346,50 грн., за відсотками - 1784,48 грн., по пені 4747,46 грн.. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно судові витрати - витрати по сплаті третейського збору в сумі 100,00 грн. (Т.1 а.с.23). Таким чином ПАТ «Альфа-Банк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за Договором про надання траншу №SME0016093. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519, вказує на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З огляду на вказаний правовий висновок та ту обставину, що ПАТ «Альфа-Банк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за Договором про надання траншу №SME0016093 від 30.07.2008 року, наявною є відсутність ознаки безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису, оскільки в такому вказана заборгованість по відсотках. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 607/13646/18 (провадження № 61-21494св19), постанові Верховного Суду Ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. У такому випадку боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та кредитором щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 (провадження № 61-26838св18), від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16 (провадження № 61-28093св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17 (провадження № 61-17565св18). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] була надіслана вимоги про усунення порушення від 31.08.2015 року вих.№75344-34-б/б у якій зокрема вказано, що на дату розрахунку 27.08.2015 року сума заборгованості за Договором становить: за кредитом - 591 842,17 грн.; за відсотками-281 499,61 грн.; по пені - 2 233 632,10 грн.. Проте, як вбачається із виконавчого напису нотаріуса №13607 від 15.10.2015 року за таким стягується заборгованість за період з 28.02.2012 року по 09.09.2015 року, а саме за кредитом - 27 623,00 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 складає 619 222,75 грн.; по відсотках - 13 211,35 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 становить 296 157,85 грн.. Доказів про те, що [PERSON] була надіслана вимога про усунення порушень у якій зазначена сума заборгованості, що вказана у оспорюваному виконавчому написі станом на 09.09.2015 до матеріалів справи додано не було. Долучені до матеріалів справи вимоги про усунення порушень стосуються заборгованості станом на 27.08.2015 року. Крім цього, згідно наданих відповідачем вкладень у цінний лист вимога про усунення порушень була надіслана [PERSON] 02.09.2015 року, в той час як заборгованість стягувалася станом на 09.09.2015 року. Таким чином, доказів того, що [PERSON] надсилалася вимога про усунення порушень із сумою заборгованості, зазначеною виконавчому написі суду надано не було. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 та у постанові від 21.09.2021у справі №910/10374/17 зробила наступний висновок: "Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України "Про нотаріат", безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. 02.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до [PERSON] із вимоги про усунення порушення від 31.08.2015 року вих.№75344-34-б/б, у якій вимагало у тридцятиденний строк повернути кредит за Договору про надання траншу №SME0016093 від 30.07.2008 року. Спірний виконавчий напис було вчинено 15.10.2015 року, отже виконавчий напис вчинений у межах визначеного законом строку. На підставі наведеного, враховуючи, що у вчиненому спірному виконавчому написі сума заборгованості, розрахована за період з 28.02.2012 року по 09.09.2015 року, в рахунок погашення якої запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, не є безспірною (відсотки нараховано після того, як банк скористався правом дострокового виконання зобов`язання), відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо застосування строків позовної давності: При поданні відзиву відповідачем Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач зазначає, що позивачу про вчинений виконавчий напис нотаріуса стало відомо ще 08.11.2016 року. Послався на обставини, встановлені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/830/16-ц від 12.05.2016 року, зокрема, що представником [PERSON] здійснено ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження за №11-301/15 та обставини викладені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області по справі № 308/2777/17 від 19 липня 2017 року. Сторона позивача вважає, що нею не були пропущені строки позовної давності, так як про оскаржуваний виконавчий напис вони дізналися в літку 2019 року, щодо доводів відповідача про пропуск строків давності звернення до суду, вказали що такі доводи стосуються [PERSON] , а не позивача [PERSON] . Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Європейський суд з прав людини наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Строк позовної давності слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися позивач. Порівняльний аналіз термінів «довідалася» та «могла довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Схожий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17, у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/19766/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року справа № 760/25506/17). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Як слідує із заяви відповідача про застосування строків позовної давності Банк посилається на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року справа №308/830/16-ц та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області по справі №308/2777/17 від 19.07.2017 року. Із ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року справа №308/830/16-ц слідує, що [PERSON] звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук Михайла Петровича щодо проведення реалізації арештованого майна. В скарзі вказував, що державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Грицищук М.П., в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження за № 11-301/15, було арештовано майно боржника [PERSON] , а саме вбудоване приміщення магазину, влаштоване у власній квартирі [ADDRESS] . Зазначав у скарзі, що враховуючи, що його належним чином не повідомлялося про хід проведення виконавчих дій, а саме не надходила відповідна поштова кореспонденція зі сторони ДВС, на його доручення представником [PERSON] було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. За наслідками ознайомлення були встановлені обставини та виявлено незаконні дії державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Грицищук М.П. щодо оцінки та проведення реалізації вказаного арештованого майна. Із вказаної ухвали встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на день розгляду скарги в суді на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває зведене виконавче провадження за № 11-301/15 відносно боржника [PERSON] про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Альфа-банк», ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 1381678.53 грн. Серед виконавчих проваджень на виконанні перебувають: виконавчий лист № 2-6142 від 06.09.2012 р., виданий Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму боргу в розмірі 74115.4 грн.; виконавчий лист № 2-203 від 03.04.2012 р., виданий Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Західне регіональне управління АТ Ужгородської філії № 13 «Банк Фінанси та Кредит» суму боргу в розмірі 92632.56 грн.; виконавчий лист № 6-12262 від 04.02.2013 р., виданий Новозаводським районним судом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа- Банк» суму боргу в розмірі 295978.44 грн.; виконавчий лист № 6-12262 від 04.02.2013 р., виданий Новозаводським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму боргу в розмірі 71.53 грн.; виконавчий напис №13607 від 05.10.2015 р., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на приміщення магазину, що влаштований у власній квартирі [ADDRESS] в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму боргу в розмірі 918880.6 грн. Із ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 19.07.2017 року справа №308/2777/17 від вбачається, що [PERSON] оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2017 року про закриття провадження у справі за скаргою [PERSON] на рішення та дії державного виконавця МВ ДВС м. Ужгород головного територіального управління юстиції у Закарпатській області - Грицищук Михайла Павловича, Закарпатська товарно-земельна біржа про визнання неправомірною звіту про оцінку майна. Суд апеляційної інстанції зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває зведене виконавче провадження за № 11-301/15 відносно боржника [PERSON] про стягнення заборгованості на користь стягувачів ПАТ «Альфа-банк», ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі загальної суми 1381678,53 грн. Зі змісту скарги вбачається, що [PERSON] вважає незаконними дії державного виконавця міського відділу ДВС м. Ужгорода Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо оцінки та проведення реалізації арештованого майна в рамках зведеного виконавчого провадження № 11-301/15. Судом першої інстанції встановлено, і апелянтом це не заперечується, що у зведеному виконавчому провадженні за №11-301/15 здійснюється примусове виконання також й виконавчого напису за №13607 від 05.10.2015 року вчиненого приватним нотаріусом про звернення стягнення на вищезазначене майно. Суд констатує, що у заяві про застосування строків позовної давності відповідачем було помилково зазначено [PERSON] замість [PERSON] . Таким чином, станом на 12.05.2016 року [PERSON] був обізнаний, щодо наявності оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Доводи сторони позивача про те, що вони дізналися про оскаржуваний виконавчий напис влітку 2019 року спростовується встановленими вище обставинами. Як слідує із вхідного штампу на позовній заяві за №40342 позивач звернувся до суду 28 серпня 2020 року, тобто із пропуском встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Зважаючи на доведеність позивачем позову, та враховуючи що [PERSON] звернувся до суду із даним позовом поза межами позовної давності, на застосуванні якої наполягав відповідач, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у зв`язку із спливом позовної давності. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому, саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Сторона позивача вважала, що позовна давність нею не пропущена та не зазначала поважних причин, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», § 2). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed