Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», ТзОВ «Новекс Дім» про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 30 травня 2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ «Новекс Дім» укладено кредитний договір № 97/КВ-07, згідно умов якого позичальнику надано банком кредитні кошти у розмірі 2 300 000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29 травня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 97/Zквіп-08 від 04 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секрета І.І. за реєстровим номером 4026, згідно умов якого в іпотеку ТзОВ «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне в іпотекодавця у майбутньому, а саме: майнові права на будинок [ADDRESS] блоку «Е [ADDRESS] . 12 березня 2011 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів «Укрпромбанку» в рахунок погашення заборгованості, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передано права вимоги (змінено кредитора у зобов`язанні) за кредитними та забезпечувальними договорами згідно із додатком № 1 до договору, в тому числі за кредитним договором № 97/КВ-07 від 30 травня 2007 року. 08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1196. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року залишеними без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за № 1196, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар». Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №1-14 від 28 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за № 1301, що укладений між ТзОВ "Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення». Зобов`язано ТзОВ "Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, а також всі інші документи, що підтверджують видачу кредиту позичальників за кредитним договором, що передані згідно Акту приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором купівлі-продажу прав вимоги № 1-14 від 28 листопада 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за №1301. За вказаних обставин, для поновлення прав ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя-обтяжувача за іпотечним договором від 04 листопада 2008 року позивач просив суд: 1) застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014 року та договору купівлі-продажу № 1-14 від 28 листопада 2014 року: - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 97/КВ-07; - шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором від 04 листопада 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретар І.І. за реєстровим номером 4026; 2) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про Державну реєстрацію іпотеки та Державну реєстрацію обтяжень щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно, будівництво якого не завершено, майнові права на будинок номер 16 блоку «Е» «Стандарт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочище «Чобіт» с. Угринів, Тименинького району, Івано-Франківської області, який виник на підставі іпотечного договору. посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретар І.І. від 04 листопада 2008 року, за реєстровим номером 4026 шляхом визнання: - Іпотекодержателем: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»; - Іпотекодавцем: [PERSON] ; - Боржником: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новекс Дім; - Розмір основного зобов`язання 7 935\~000 (Сім мільйонів дев`ятсот тридцять п`ять тисяч) доларів США. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2018 року справу передано на розгляд Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області. 28 лютого 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позивач у справі не надав жодних доказів порушення прав, свобод чи законних інтересів щодо нього відповідачем у справі. Позивач має всі підстави для звернення до реєстратора із заявою про визнання ПАТ «Дельта Банк» іпотекодержателем за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретар І.І. від 04 листопада 2008 року, за реєстровим номером 4026. Справа перебувала у провадженні в судді Польської М.В. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Польської М. В. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Бабій О.М. 11 квітня 2019 року справу передано судді Бабій О.М. Ухвалою від 24 квітня 2019 року суддею Бабій О.М. дану справу прийнято до розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представники третіх осіб ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 30 травня 2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ «Новекс Дім» укладено кредитний договір № 97/КВ-07, згідно умов якого позичальнику надано банком кредитні кошти у розмірі 2 300 000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29 травня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 97/Zквіп-08 від 04 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секрета І.І. за реєстровим номером 4026, згідно умов якого в іпотеку ТзОВ «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне в іпотекодавця у майбутньому, а саме: майнові права на будинок [ADDRESS] блоку «Е [ADDRESS] району [ADDRESS] . 12 березня 2011 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів ТзОВ «Укрпромбанку» в рахунок погашення заборгованості, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» передано права вимоги (змінено кредитора у зобов`язанні) за кредитними договорами та забезпечувальними договорами згідно із додатком № 1 до договору, в тому числі за кредитним договором № 43/К-06 від 31 жовтня 2006 укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс»; кредитним договором №97/КВ-07 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 30 травня 2007 року укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім»; кредитним договором № 135/КВ-07 про відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 12 грудня 2007 року укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім»; кредитним договором № 154/КВ-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 12 березня 2008 року, укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім»; кредитним договором № 184/КВ-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 23 липня 2008 року укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім» з усіма змінами та доповненнями до нього. 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» як продавцем та ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1, у відповідності до п. 2.1 якого, продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. 28 листопада 2014 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1-14, за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія Авістар» продав, а ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» придбав за актом приймання передачі від 28 листопада 2014 року права вимоги до позичальників за наступними кредитними договорами: - кредитний договір № 43/К-06 від 31.10.2006 укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс» з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 97/КВ-07 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 30 травня 2007 року, укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім» з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 135/КВ-07 про відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 12 грудня 2007 року, укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім» з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 154/КВ-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 12 березня 2008 року укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім» з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 184/КВ-08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) від 23 липня 2008 року укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Новекс Дім» з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 100/КВ-07 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12 червня 2007 року, укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та Фізичною особою-підприємцем Столбовою Л.В. з усіма змінами та доповненнями до нього; кредитний договір № 118/К-07 про відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 19 вересня 2007 року укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та Фізичною особою-підприємцем Шляхтою О.В. з усіма змінами та доповненнями до нього. Згідно із пунктом 1.1 договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014 року право вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. Згідно із п. 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014 року, права вимоги переходять від продавця до покупця та обов`язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем і покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Пунктом 3.1. договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014 року визначено, що за продаж (відступлення) продавцем прав вимоги за цим договором покупець зобов`язується сплатити продавцю загальну купівельну ціну, що становить 45000,00 грн. протягом одного робочого дня з дати відступлення, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ «Дельта Банк». Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року залишеними без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 08 жовтня 2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за № 1196, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар». Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №1-14 від 28 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за № 1301, що укладений між ТзОВ "Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ "Новітні енергозберігаючі системи опалення". Зобов`язано ТзОВ "Новітні енергозберігаючі системи опалення" повернути ПАТ "Дельта Банк" оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, а також всі інші документи, що підтверджують видачу кредиту позичальників за кредитним договором, що передані згідно Акту приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором купівлі-продажу прав вимоги № 1-14 від 28 листопада 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим за №1301. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягає виникнення, перехід та припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають право власності;речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частина 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Позивач звернувся до суду за захистом свого права з вимогою застосувати наслідки недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення. Оскільки господарським судом встановлено недійсність договорів купівлі-продажу прав вимоги, з метою відновлення прав та обов`язків осіб, які існували до укладення недійсних договорів, позивач набув право застосування наслідків недійсності цих правочинів. Однак позов не містить правових обгрунтувань порушення прав ПАТ «Дельта Банк» відповідачем [PERSON] . Останній є стороною договору іпотеки, однак не є стороною договорів, які визнано недійсними господарським судом. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимогах у викладеній позивачем їх редакції та обґрунтуванні, не встановлено і позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспоронення його прав як іпотекодержателя, на захист яких він звернувся до суд із такими позовними вимогами. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, а позов суд вважає таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15-16, 215, 216 509-510, 526 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed