Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві покликається на ту обставину, що 09 вересня 2005 року її батько - [PERSON], склав заповіт, посвідчений секретарем Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, і на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, що належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селі Черчичі по вулиці Першотравневій, 24 [PERSON] - Волинського району Волинської області, земельну ділянку, яка належить йому на праві власності відповідно до державного акта серії ВЛ № 022481, зареєстрованого за № 754 від 18 лютого 2005 року, майновий пай, грошові заощадження, що знаходяться у [PERSON] - Волинському відділенні Ощадбанку, і все що буде належати йому за законом, заповів своїй дружині - [PERSON]. 11 вересня 2005 року батько позивача помер і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, на належне йому майно. Після смерті батька [PERSON], спадщину за заповітом, відповідно до ст. 1268 ЦК України, прийняла але повністю не оформила на себе його дружина, матір позивача [PERSON], яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При житті матір позивача, після смерті її чоловіка [PERSON], оформила на себе грошовий вклад разом з належними до нього відсотками, та всіма видами компенсацій, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. 06 лютого 2013 року матір позивача - [PERSON] померла, заповіту на належну їй земельну ділянку, площею 2.71 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, земельну ділянку, площею 2.77 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, грошовий вклад разом з належними до нього відстотками та усіма видами компенсації на день їх видачі, що зберігається у ТВБВ № 10002/097 (Філія - [PERSON] відділення №6302) ВАТ "Державний Ощадбанк України", на рахунку № 91551039163 (спецрахунку № 91551078), на суму 3757,50 гривень, вона не залишила, тому після її смерті відкрилася спадщина за законом, на належне їй майно. Вважає, що належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування вказаного вище майна, власником якого була її матір [PERSON]. Після смерті матері [PERSON], вона звернулась до [PERSON] - [PERSON] державної нотаріальної контори Волинської області, із заявою про прийняття спадщини. Крім неї був ще один спадкоємець, її рідний брат [PERSON], однак останній в установленому законом порядку, спадщину після смерті матері не прийняв і помер 26 травня 2017 року. Відповідач [PERSON], дружина рідного брата позивачки, стверджує, що останній спадщину після смерті матері також прийняв, однак не оформив на себе в звязку із смертю, і це право переходить до неї як спадкоємця майна свого чоловіка. Оформити право власності на спадщину після смерті матері позивач не може, оскільки у [PERSON] - [PERSON] державній нотаріальній конторі Волинської області їй відмовили в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані вище земельні ділянки, грошовий вклад, і вона не може реалізувати свого права, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане вище майно. Окрім цього, матірю за її життя не було повністю документально оформлено спадщину, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], виникають спори та непорозуміння із відповідачем стосовно спадкового майна. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2.71 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, на земельну ділянку, площею 2.77 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, на грошовий вклад разом з належними до нього відсотками та усіма видами компенсації на день їх видачі, що зберігається у ТВБВ № 10002/097 (Філія - Володимир - [PERSON] відділення № 6302) ВАТ "Державний Ощадбанк України", на рахунку № 91551039163 (спецрахунку № 91551078), на суму 3757,50 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла 06 лютого 2013 року в місті [PERSON] - Волинському Волинської області. 05 грудня 2017 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду у даній справі було відкрито провадження. 21 лютого 2018 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В зустрічній позовній заяві покликається на ті ж обставини, що й позивач у своєму первісному позові, однак зазначає, що її покійний чоловік, а брат первісного позивача [PERSON], який помер 26 травня 2017 року, за життя хворів і фактично прийняв спадщину після смерті матері, однак не зміг оформити своїх прав у звязку із хворобою. Тому вважає, що вона має право на спадщину за законом на спірне спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 2.71 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, на Ѕ частину земельної ділянки, площею 2.77 гектарів, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, на Ѕ частину грошового вкладу разом з належними до нього відсотками та усіма видами компенсації на день їх видачі, що зберігається у ТВБВ № 10002/097 (Філія - Володимир - [PERSON] відділення № 6302) ВАТ "Державний Ощадбанк України", на рахунку № 91551039163 (спецрахунку № 91551078), на суму 3757,50 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті матері її чоловіка, [PERSON], яка померла 06 лютого 2013 року в місті [PERSON] - Волинському Волинської області. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2018 року зустрічний позов було прийнято до провадження та обєднано з первісним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Заперечили проти задоволення зустрічного позову та пояснили, що чоловік відповідачки, а рідний брат позивачки [PERSON] не прийняв спадщини після смерті матері, а тому відповідач безпідставно заперечує проти первісного позову і безпідставно претендує на частину спадкового майна. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов визнали частково, не заперечують право позивачки на половину спадкового майна. Зустрічний позов підтримали та просять його задовольнити з викладених у ньому підстав. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2005 року батько позивача - [PERSON], склав заповіт, посвідчений секретарем Бубнівської сільської ради [PERSON] - Волинського району Волинської області, і на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, що належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в селі Черчичі по вулиці Першотравневій, 24 [PERSON] - Волинського району Волинської області, земельну ділянку, яка належить йому на праві власності відповідно до державного акта серії ВЛ № 022481, зареєстрованого за № 754 від 18 лютого 2005 року, майновий пай, грошові заощадження, що знаходяться у [PERSON] - Волинському відділенні Ощадбанку, і все що буде належати йому за законом, заповів своїй дружині - [PERSON]. Дана обставина стверджується копією заповіту та спадкової справи та не оспорюється відповідачем. Копією свідоцтва про смерть стверджується, що 11 вересня 2005 року батько позивача - [PERSON] - помер і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, на належне йому майно. Після смерті батька [PERSON], спадщину за заповітом, відповідно до ст. 1268 ЦК України, прийняла але повністю не оформила на себе його дружина, матір позивача [PERSON], яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дана обставина стверджується довідкою сільської ради, спадковою справою та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на її імя. 06 лютого 2013 року матір позивача - [PERSON] - померла, заповіту на належне їй майно вона не залишила, тому після її смерті відкрилася спадщина за законом. Дана обставина стверджується матеріалами спадкової справи. Після смерті матері [PERSON], позивач у встановленому законом порядку звернулась до [PERSON] - [PERSON] державної нотаріальної контори Волинської області, із заявою про прийняття спадщини. Дана обставина стверджується копією заяви. Рідний брат позивача - [PERSON], в установленому законом порядку спадщину після смерті матері не прийняв і помер 26 травня 2017 року. Дана обставина стверджується матеріалами спадкової справи та копією свідоцтва про його смерть. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] належить до першої черги спадкоємців за законом, і має право на успадкування вказаного вище майна, власником якого була її матір [PERSON]. Доводи відповідача, викладені у зустрічній позовній заяві, про те, що що її покійний чоловік, а брат первісного позивача [PERSON], який помер 26 травня 2017 року, за життя хворів і фактично прийняв спадщину після смерті матері, однак не зміг оформити своїх прав у звязку із хворобою, не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідачем не подано жодних доказів, які б стверджували факт прийняття спадщини її чоловіком, що відкрилась після смерті його матері, в розумінні вимог ст.1268 ЦК України. Окрім цього, пояснення представника відповідача [PERSON] в суді про те, що за станом здоровя покійний чоловік відповідача пропустив визначений законом строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, не ґрунтуються на законі, оскільки в силу положень ст.1272 ЦК України право на звернення до суду з позовом про продовження пропущеного з поважних причин строку для прийняття спадщини належить виключно спадкоємцю, який бажає прийняти спадщину і не успадковується іншими особами в разі його смерті. Оскільки первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє за безпідставність позовних вимог, то судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст.346, 1217, 1261, 12768, 1272 ЦК України,

Outcome: approved