Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

13 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я у розмірі 200000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 01 вересня 2008 року по 23 квітня 2019 року працював на підприємстві відповідача підземним гірником та кріпильником. 23 квітня 2019 року звільнився з підприємства у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. 21 січня 2020 року висновком професійної лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому встановлені діагнози по двох професійних захворюваннях: радикулопатія попереко-крижова і шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 01 квітня 2020 року йому встановлено 55 % втрати працездатності, а також третя група інвалідності. У зв`язку з цим йому заборонено працювати в умовах важкої праці, в умовах виробничого пилу, при вимушеній позі, тривалій ході та при переохолодженні. Відповідно до Акту розслідування його професійного захворювання причиною отримання профзахворювання є фактори підіймання вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну, періодичне перебування у незручній робочій позі та концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію. На теперішній час він не має можливості працювати, як за станом здоров`я так і за медичними показниками. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає на болі у шийному відділі хребта, біль та обмеження рухів у колінних, плечових та ліктьових суглобах, страждає на задуху, кашель, біль у грудній клітці, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. 14 травня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивач працював також у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві, а саме: з 20 січня 1997 року до 14 травня 1997 року - підземним гірником та з 02 червня 1997 року до 29 серпня 2008 року - підземним кріпильником на шахті "Ювілейна" ВАТ "Суха Балка", тобто 11 років 6 місяців, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача, а також актом розслідування професійного захворювання від 13 лютого 2020 року, в той час позивач розраховує розмір грошового відшкодування моральної шкоди за весь період його трудової діяльності, 22 роки 11 місяців. Враховуючи вищевикладене, ПАТ "Кривбасзалізрудком" не може відповідати за шкоду, яка була заподіяна іншими підприємствами. Також зазначає, що у Акті розслідування професійного захворювання від 13 лютого 2020 року не вказано вини відповідача у виникненні професійного захворювання [PERSON] . Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці та тривалість роботи у таких умовах з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки та виходу на пенсію на пільгових умовах. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у період з 01 вересня 2008 року по 23 квітня 2019 року працював на підприємстві відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» підземним гірником та кріпильником, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а. с.19-20). 13 лютого 2020 року на підприємстві, проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювання позивача - радикулопатія попереко-крижова і шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня. Причиною отримання профзахворювання є фактори підіймання та переміщення вантажу вручну, періодичне перебування у незручній робочій позі та концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Довідкою МСЕК № 2 від 01 квітня 2020 року, [PERSON] первинно встановлено 55 % втрати працездатності за двома професійними захворюваннями: радикулопатія - 40% та хронічне обструктивне захворювання легень - 15%, а також третя група інвалідності (а. с. 10). У зв`язку із професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки [PERSON] (а.с.11-18). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках». Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення 55 % втрати працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача складає 10 років 02 місяці , характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено \-\-\-\-\-\-\-\-\-\-55% втрати професійної працездатності в зв`язку з двома професійними захворюваннями, зі встановлення 3 групи інвалідності, що вказує на вплив негативних наслідків профзахворювання на життя позивача, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 60000,00 гривень. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial