Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] (проживає за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (проживає за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]), посилаючись на те, що з 26.03.2005р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.06.2017р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], 2005р.н., яка проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. В період шлюбу за спільні кошти сторони придбали наступне майно: пральну машину марки LG вартістю 2000 грн. в 2006 році; холодильник марки Snaige вартістю 2500 грн. в 2007 році; ноутбук марки Sumsung вартістю 4000 грн. у 2007 році, телевізор марки LG вартістю 1000 грн. в 2006 році; телевізор марки LG (плазма) вартістю 3000 грн. в 2011 році; відеокамера марки Sumsung вартістю 2500 грн. у 2006 році; фотоапарат марки Sumsung вартістю 1200 грн. у 2008 році; диван-уголок вартістю 3000 грн. в 2011 році; легковий автомобіль ВАЗ 2107 синього кольору у 2010 році вартістю 20800 грн. Позивачка та відповідач з 2016року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, між ними не погоджено порядку поділу вказаного придбаного майна. Уточнившись з позовними вимогами, просить поділити між сторонами вищевказане майно, яке є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя; залишити спільне майно у власності [PERSON], зобов"язавши його виплатити [PERSON] грошову компенсацію вартості 50 % спільного майна в розмірі 20000 грн.; витребувати у відповідача необхідні документи на майно та свідоцтво про реєстрацію; стягнути судові витрати по сплаті судового збору та судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] надали уточнену позовну заяву, в якій зменшили позовні вимоги та просили виділити у власність позивачки фотоапарат Sumsung, відеокамеру Sumsung, придбані у період шлюбу з відповідачем, виділити у власність відповідача автомобіль ВАЗ 2107, державний номер СА 3286АЕ, стягнути з відповідача грошову компенсації в сумі в розмірі 18367,50 грн., в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили на відповідача покласти судові витрати в сумі 640 грн., судові витрати по оплаті експертизи 1000 грн. покласти на сторони у рівних частках. Представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. В наданих поясненнях в ході розгляду справи зазначала, що відповідач не заперечує, що в період шлюбу за спільні кошти сторони придбали фотоапарат вартістю 200 грн., відеокамеру марки Sumsung вартістю 300 грн., легковий автомобіль ВАЗ 2107 вартістю згідно експертного висновку. Щодо решти спірного майна заперечувала факт його придбання за спільні кошти подружжя. Вказала, що фотоапарат та відеокамеру відповідач погоджується передати у власність позивачки без стягнення компенсації, згоден виплатити компенсацію за 1/2 частину автомобіля позивачці. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд за результатами розгляду справи у порядку спрощеного провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно роз'яснень п. п. 23, 24 Постанови №11, вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом». Як встановлено, 26 березня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2017 року.Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. За час спільного проживання сторони спільно придбали відеокамера марки Sumsung вартістю 300 грн.; фотоапарат марки Sumsung вартістю 200 грн. у 2008 році, вказані обставини визнані представником відповідача, який також не заперечував проти виділення вказаного майна у власність позивачки без сплати компенсації, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Придбання іншого спільного майна позивачкою документально не підтверджено. Допитаний в якості свідка батько відповідача [PERSON] дав покази, що разом з дружиною [PERSON] за особисті кошти придбали у квартиру [ADDRESS] наступне майно: пральну машину LG, холодильник марки Snaige, телевізор марки LG, телевізор марки LG (плазма), ноутбук Sumsung, диван-уголок "Ника". Ні його син, ні позивачка на придбання вказаного майна грошових коштів не надавали. Також в судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторонами придбаний автомобіль у 2010 році було придбано легковий автомобіль ВАЗ 2107, д.н. СА 3286АЕ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серія СХХ 405685 від 11.10.2014р. за відповідачем. Ухвалою від 06 грудня 2017 року по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: Яка дійсна ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2107,2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на праві власності [PERSON] ? На час проведення експеризи провадження у справі було зупинене. Згідно Висновка експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 14.12.2017р. № 06 (проведена судовим експертом [PERSON], свідоцтво судового експерта-автотоварознавця №1125 від 31.05.2013р., видане ЦЕКК МЮУ, дійсне до 27.05.2019р. ) дійсна ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107, 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на праві власності [PERSON] складає 36735,00 грн. Відповідно до розрахунку експерта ринкова вартість спірного автомобіля становить 36735,00 грн, відповідно вартість 1/2 частини автомобіля складає 18367,50 грн. Оскільки спірний транспортний засіб набутий відповідачем в період шлюбу та ведення спільного господарства з позивачкою, презумпція придбання за рахунок спільних коштів подружжя не спростована та сторонами не оспорювалась, тому з урахуванням вимог статей 60,70 СК України автомобіль ВАЗ 2107, д.н. СА 3286АЕ являється спільною власністю подружжя, частки сторін при його поділі між сторонами мають бути рівними, також суд враховує, що вказаний автомобіль є неподільним майном та після розірвання шлюбу за згодою сторін перебуває у відповідача, до стягнення з останнього на користь позивачки підлягає грошова компенсація за 1/2 частини спірної автомобіля вартістю 18367,50 грн., тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Відповідно до наданих позивачкою квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору складає 640 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Згідно з квитанцією від 28.12.2017р. за проведення експертизи позивачкою сплачено 1000 грн., вказані судові витрати покладаються судом на сторони у рівних частках, оскільки за наслідками судового розгляду повністю задоволені позовні вимоги, обсяг яких був зменшений позивачкою в ході розгляду справи.

Outcome: approved