Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказані позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до державного акту на право власності на землю, серії ІV-КВ № 096631 його мати, - [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,702 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 3220488300:04:012:0024. Між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством АгрофірмаСвітанок 27 листопада 2007 року був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Договір укладено на 10 (десять) років з дати державної реєстрації цього договору, що відбулася 20 лютого 2008 року. 01 вересня 2013 року [PERSON] померла та після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі вищевказаної земельної ділянки. Позивач прийняв спадщину та став власником вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого 20 травня 2014 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. 18 серпня 2014 року та 27 листопада 2014 року, позивачем на адресу директора ПСП «Агрофірма Світанок» були надіслані заяви з доданими документами з проханням повернення йому та невикористання даної земельної ділянки; надати йому детальний розрахунок заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки з урахуванням вимог передбачених чинним законодавством України, в тому числі з урахуванням індексів інфляції та інших передбачених законодавством доплат, а також провести виплату йому заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки згідно проведеного розрахунку. На заяву від 18 серпня 2014 року будь-якої відповіді від ПСП «Агрофірма Світанок» позивач не отримував, на заяву від 27 листопада 2014 року отримана відповідь з якої, зокрема вбачається наявність заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки у розмірі 5081,71 грн.. Проте, до цього часу відповідач не провів розрахунок по заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки, що на думку позивача є істотним порушенням умов договору, порушенням Закону України "Про оренду землі" та вимог Цивільного кодексу України, а також порушенням його прав та законних інтересів як орендодавця земельної ділянки, успадкованої ним у встановленому законом порядку. Крім того, на думку позивача, він отримав душевні страждання у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, що знайшло своє вираження у позбавленні його можливості отримання матеріальних благ у формі орендної плати за землю за 2013-2014 роки, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, пов'язаних з відсутністю необхідних йому обігових грошових коштів по орендній платі за землю за відповідний період часу, які він розраховував отримати після прийняття спадщини. Враховуючи вищевказане, позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 27 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] (орендодавцем) і Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма Світанок» (орендарем), та зареєстрований 20 лютого 2008 року у Білоцерківському районному відділі № 29 регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 040832200077; зобовязати Приватне сільськогосподарське підприємство АгрофірмаСвітанок негайно передати [PERSON] земельну ділянку загальною площею 3,702 га., що розташована на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер: 3220488300:04:012:0024, в стані придатному для цільового використання; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 5081 грн. 71 коп.; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп.; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 852 грн. 60 коп.. В судовому засіданні 16.06.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд крім вказаного, стягнути з відповідача на його користь пеню за час прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 6,40 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 94,39 грн.. 23 жовтня 2015 року позивач подав до суду, через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 5081 грн. 71 коп.; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп.; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства АгрофірмаСвітанок на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 852 грн. 60 коп.. Також позивач, просив суд розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на підставі поданих ним доказів, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно п. 4.1. договору оренди землі, укладеного 27 листопада 2007 року спадкодавцем ([PERSON]) та Приватним сільськогосподарським підприємством АгрофірмаСвітанок орендна плата становить 742 грн за рік. Зважаючи на це, на думку представника відповідача. за період з 2012 по 2014 роки нарахована орендна плата складає 2226 грн. (742*3). Згідно вищевказаного договору оренди землі (п.4.3.) розмір орендної плати може переглядатись за письмовою згодою обох сторін у відповідних випадках. Жодних додаткових угод щодо зміни розміру орендної плати за період дії договору оренди землі сторони не укладали, а також відповідно до п. 4.2. договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Таким чином, на думку представника відповідача, взагалі існувала не заборгованість, а переплата відповідачем орендної плати на суму 1876,36 грн. та згідно умов договору, орендна плата виплачена наперед до 30.06.2017 року. Також, представник відповідача вважає що позивач нехтує своїм правом на отримання орендної плати, оскільки позивач жодного разу не з'явився до відповідача та не надав належні документи, у зв'язку із чим орендна плата не була йому виплачена. Крім того, представник відповідача заперечив проти стягнення моральної шкоди, оскільки на його думку позивач не надав належних доказів, що можуть підтвердити сам факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та втрат немайнового характеру, а також не надав належних доказів, що можуть підтвердити наявність причинного зв'язку між протиправною дією відповідача та завданою йому моральною шкодою. Представник відповідача в подальшому, в судовому засіданні 05 листопада 2015 року позовні вимоги визнав частково, зокрема, визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки в сумі 5081,71 грн.. В частині стягнення моральної шкоди представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини зазначені в письмовому запереченні. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, оглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю, серії ІV-КВ № 096631 мати позивача, - [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,702 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 3220488300:04:012:0024.. Між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством АгрофірмаСвітанок 27 листопада 2007 року був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки. За умовами договору [PERSON] надала, а ПСП АгрофірмаСвітанок прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною, площею 3,702 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (п.п. 1.1, 2.1 Договору). На момент укладення договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 37077,26 грн. 26 коп. (п. 2.2. Договору). Договір укладено на 10 (десять) років з дати державної реєстрації цього договору, що відбулася 20 лютого 2008 року у Білоцерківському районному відділі № 29 регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 040832200077 (п. 3.1, 14.1 Договору). Орендна плата за договором становить 742,00 грн. 00 коп.. Договір підписаний сторонами та засвідчений у встановленому законодавством порядку. Факт передачі орендодавцем та прийняття орендарем земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 22 лютого 2008 року. В серпні 2013 року відповідач провів частковий розрахунок по орендній платі за 2013 рік в натуральній формі, видавши відповідачу 200 кг. цукру (чотири мішки по 50 кг.). 01 вересня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 287277, зареєстрованим виконкомом Фурсівської сілської ради Білоцерківського району Київської області від 02 вересня 2013 року, актовий запис № 45. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі вищевказаної земельної ділянки. Позивач, прийняв спадщину та став власником вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 20 травня 2014 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, який зареєстровано в реєстрі за № 2-838 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 травня 2014 року, серії ЕАУ № 988133. 18.08.2014 року та 27.11.2014 року, позивачем на адресу відповідача ПСП «Агрофірма Світанок» були надіслані заяви з доданими документами з проханням повернення йому вказаної земельної ділянки та з проханням надати йому детальний розрахунок заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки з урахуванням вимог передбачених чинним законодавством України, в тому числі з урахуванням індексів інфляції та інших передбачених законодавством доплат, а також провести виплату йому заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки згідно проведеного розрахунку. На заяву від 18.08.2014 року будь-якої відповіді від ПСП «Агрофірма Світанок» позивач не отримував. На заяву від 27.11.2014 року отримана відповідь з якої, зокрема вбачається наявність заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки у розмірі 5081.71 грн.. 14 січня 2015 року позивачем надіслано відповідачу пропозицію про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання за згодою сторін, надання розрахунку заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки та проведення йому виплати заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки. На час розгляду справи в суді, будь-якої відповіді на звернення від 14 січня 2015 року від ПСП «Агрофірма Світанок» позивач не отримував, а також будь-яких виплат орендної плати з вересня 2013 року по цей час позивач не отримував. Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю за період 2013-2014 роки у розмірі 5081,71 грн. підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобовязальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Пунктом в. ч. 1 ст. 96 ЗК України, встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме у п.п. 9.1.1 п. 9.1 розділу 9 «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі"). Частинами 1, 2, 5 ст. 22 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Виходячи з вищевикладених норм права, орендодавець має право вимагати від орендаря, а орендар зобов'язаний виконати вимогу орендодавця зокрема, щодо своєчасного (у строк встановлений договором) та у порядку (передбаченому договором та законом) внесення орендної плати у формах, передбачених у договорі оренди. Суд вважає, що відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою у 2013- 2014 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 4.1 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Заборгованість орендаря ПСП «Агрофірма Світанок» по орендній платі за землю за 2013 рік та 2014 рік підтверджена самим відповідачем у листі-відповіді від 13 грудня 2014 року за вих. № 157 в сумі 5081,71 грн.. Вищевказаний документ суд вважає належним та допустимим доказом по справі. Суд вважає, що відповідач не надав жодних доказів, що можуть підтвердити його доводи зазначені в письмових запереченнях, про те, що протягом 2012 -2013 років сплачувалась орендна плата на перед до 30.06.2017 року. Такі докази відсутні в документах доданих до письмового заперечення. В період з вересня 2013 року та до моменту ухвалення рішення суду, позивач не отримував будь-яких грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за користування у 2013-2014 роках належною йому земельною ділянкою, жодних послуг в рахунок орендної плати від орендаря не отримано ( за 2013 рік частково, за 2014 рік у повному обсязі). Крім того, суд не погоджується із доводами зазначеними в письмовому запереченні, що позивач нехтує своїм правом на отримання орендної плати, оскільки матеріалами справи підтверджуються факти письмового звернення позивача про надання йому розрахунків щодо розміру орендної плати та виплати відповідної заборгованості. До вказаних звернень, були додані всі необхідні документи, а також матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем вказаних звернень. Також, боржник, яким є орендар ПСП «Агрофірма Світанок», не використовуючи своє право, передбачене ст. 537 ЦК України, не вніс належні до сплати кредиторові, тобто позивачу, гроші за договором оренди за 2013-2014 роки на депозит нотаріуса, оскільки таке грошове зобовязання вважалося б виконаним своєчасно, якби дійсно мало місце ухилення кредитора (позивача) або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з його боку чи з боку уповноваженої ним особи. Крім того, суд приймає до уваги, що представник відповідача, в судовому засіданні 05 листопада 2015 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки визнав повністю. Суд вважає, часткове визнання позову представником відповідача, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і тому відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 роки в розмірі 5081,71 грн.. Суд вважає що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Так, на думку позивача, він отримав душевні страждання у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, що знайшло своє вираження у позбавленні його можливості отримання матеріальних благ у формі орендної плати за землю за 2013-2014 роки, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках пов'язаних з відсутністю необхідних йому обігових грошових коштів по орендній платі за землю за відповідний період часу, які він розраховував отримати після прийняття спадщини. Враховуючи вищевказане, позивач просив суд стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації ( останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Суд вважає, що позивач не надав належних доказів, що можуть підтвердити сам факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та втрат немайнового характеру, а також не надав належних доказів, що можуть підтвердити наявність причинного зв'язку між протиправною дією відповідача та завданою йому моральною шкодою. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позивач не виконав вимоги ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, на підставі чого позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того, суд вважає що позовні вимоги про стягнення судових витрат на суму 852 грн. 60 коп. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 730 грн.. 80 коп. ( позовні вимоги немайнового характеру - розірвання договору оренди - 243,60 грн.+ позовні вимоги майнового характеру - стягнення заборгованості по орендній платі 243,60грн.+ позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 р.м. з.п. 243,60 грн.), а також позивачем було подано до суду клопотання про витребування доказів та при подачі такого клопотання сплачено судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати частково на суму 243,60 грн., оскільки, судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог тільки в частині стягнення заборгованості по орендній платі та оскільки судом було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: partial