Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

21 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича і зареєстрований в реєстрі № 4172 про стягнення заборгованості на користь ТОВ "Преміум Кредит", стягнути з Колейчика В.В. 8188,90 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Свій позов обґрунтовував тим, що 06.04.2020 року з інформації працівників банку, він дізнався, що його зарплатний рахунок заблокований, у зв`язку з виконанням постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про арешт коштів, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №4172 від 14.03.2020 року, що вчинив приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича. Даний виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних зобов`язань перед ТОВ "Преміум Кредит" він не має, грошові кошти передбачені договором №00686 від 26.10.2017 року він не отримував і не користувався ними. Це підтверджується відсутністю з 29.03.2018 року будь-яких претензій та вимог з боку ТОВ "Преміум Кредит". Нотаріус не повідомив його про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису відносно нього, шо створює ситуацію коли він не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог ТОВ "Преміум Кредит". Нотаріус Колейчик В.В. не надав йому жодних документів, а також повідомлення про вчинення виконавчого напису. Протиправні дії Колейчика В.В. нанесли йому значних матеріальних збитків і моральної шкоди, оскільки за відсутністю боргу з його заробітної картки були стягнуті всі кошти. Це призвело до того, що він був змушений позичати гроші в борг у колег, родичів та знайомих кошти, щоб забезпечити себе мінімальним набором продуктів харчування та ліків для боротьби з підвищеним тиском, ці дії суттєво відобразились га самопочутті, його репутації, відносинах з рідними. 22 квітня 2020 року ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області Марфіної Н.В. матеріали позовної заяви [PERSON] до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит", третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направлено за територіальною юрисдикцію (підсудністю) до Броварського міськрайонного суду Київської області. 25 червня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області даний позов було залишено без руху для усунення недоліків. 21 липня 2021 року позивачем була подана уточнена позовна заява, в якій позивач [PERSON] посилався на те, що 06.04.2020 року з інформації працівників банку, він дізнався, що його зарплатний рахунок заблокований, у зв`язку з виконанням постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про арешт коштів, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №4172 від 14.03.2020 року, що вчинив приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича. Даний виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. 26 жовтня 2017 року між ним та ТОВ "Преміум Кредит" був укладений кредитний договір №00686. Однак, грошові кошти, передбачені умовами кредитного договору на його рахунок не надійшли, він їх не отримав та ними не користувався, про що неодноразово повідомляв ТОВ "Преміум Кредит" та звертався до правоохоронних органів. Тому жодних зобов`язань перед ТОВ "Преміум Кредит" він не має. На даний час вирішується питання про порушення кримінального провадження за фактом вчинення злочину посадовими особами ТОВ "Преміум Кредит". Нотаріус не повідомив його про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису відносно нього, що створює ситуацію коли він не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог ТОВ "Преміум Кредит". Нотаріус Колейчик В.В. не надав йому жодних документів, а також повідомлення про вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис №4172 від 14.03.2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. видав у період встановленого карантину та в період припинення транспортного сполучення. Протиправні дії Колейчика В.В. нанесли йому значних матеріальних збитків і моральної шкоди, оскільки за відсутністю боргу з його заробітної картки були стягнуті всі кошти. Це призвело до того, що він був змушений позичати гроші в борг у колег, родичів та знайомих кошти, щоб забезпечити себе мінімальним набором продуктів харчування та ліків для боротьби з підвищеним тиском, ці дії суттєво відобразились га самопочутті, його репутації, відносинах з рідними. 22 липня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято цивільну справу до провадження Броварського міськрайонного суду Київської області, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25 вересня 2020 року. 27 жовтня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит" залучено до даної цивільної справи в якості співвідповідача, замість третьої особи. 27 серпня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження. Справу призначено в судове засіданні для розгляду справи по суті на 01.12.2020 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши позивача, письмові докази у справі, встановив обставини у справі, та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4172. 30 березня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було накладено арешт на кошти боржника [PERSON] на підставі, вчиненого виконавчого напису №4172 від 14.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Преміум Кредит" заборгованості у розмірі 8188 грн. 90 коп. Згідно вищезазначеного виконавчого напису пропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 00686 від 26.10.2017 року, укладеним ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит". Строк платежу за Кредитним договором № 00686 від 26.10.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.11.2017 року по 13.02.2020 року. Сума заборгованості складає 8188 грн. 90 коп. в тому числі: -прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000,00 грн.; -прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3488,90 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; -строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; -строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 700,00 грн. У виконавчому написі нотаріуса також зазначено, що за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України ?Про нотаріат? стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 8188 грн. 90 коп. Відповідно кредитного договору № 00686 від 26.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит" та [PERSON] був укладений договір. В п.3 договору зазначено, що банк надає в кредит грошові кошти в сумі 4000,00 грн., що є загальним розміром кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у договорі. В п. 5.1 договору зазначається, що перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання цього договору і перерахування коштів кредитодавцем на рахунок позичальника та складає 22 тижні. Строк користування кредитом закінчується відповідно графіка платежів. В п.5.4 договору зазначається, що позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та проценти нараховані за користування кредитом частинами у сумі та строки визначені в графіку платежів, відповідно до якого сплата кредиту та процентів здійснюється періодичними платежами. Відповідно до п.3.1 умов договору сума кредиту надається позичальнику у безготівковій формі через транзитний рахунок [NUMBER] на рахунок позичальника, відкритий в ПАТ ?Альфа-Банк?. В п. 3.2 договору зазначається, що мета отримання кредиту - споживчі потреби. Згідно п. 3.3 договору кредит надається на умовах строковості, зворотності та платності, кредитодавець зобов`язаний видати кредит позичальнику протягом 2 робочих днів з дня підписання цього договору. Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. 25 вересня 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли документи, а саме: копія заяви про примусове виконання рішення від 27.03.2020 року, копію виконавчого напису від 14.03.2020 року, зареєстрованого у реєстрі № 4172 та оригінал кредитного договору № 00686 від 26.10.2017 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, встановив відсутність доказів направлення кредитром про повернення боргу та отримання боржником - [PERSON] такого листа, крім того в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження і доводи про безспірність такої заборгованості, тому дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4172, вчинений 14 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит" заборгованості за кредитним договором № 00686 від 26 жовтня 2017 року у сумі 8188 грн. 90 коп. за період з 10 листопада 2017 року по 13 лютого 2020 року. Щодо вимог позивача до приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича слід зазначити наступне. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Суд вказав, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Верховний Суд зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (постанова від 14.08.2019 у справі № 519/77/18). Відповідно ст. 141 ЦПК України із товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Кредит" на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved