Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

13 жовтня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №26209510632401 на суму 20673,18 грн. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення [PERSON] (ІПН [NUMBER]) до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком №26209510632401 на суму 20673,18 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ним було укладено договір №980-032-000215628 від 04.04.2016 року, як позикодавцем, та ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР», як позичальником.\~\~Умовами договору передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» зобов'язано повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти. Також пунктом 5.4.3 договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи.\~За договором,поверненнякоштіві сплатапроцентівздійснюється на рахунок №26209510632401 в ПАТ «Банк Михайлівський», який належить позивачу.На виконання цього договору на поточний рахунок позивача було перераховано від ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» кошти на загальну суму 20673,18грн., що визнається відповідачем та підтверджується наданим ним повідомленням про нікчемність правочину № ЗГ1/11746 від 25 січня 2017 року. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. №1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч.3 ст. 18 Закону Украйни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за посиланням в мережі Інтернет. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, повязаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 05 вересня 2016 р.Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд інформує про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті, позивач дізнався, що з 15 липня 2016 року почались виплати гарантованої суми вкладникам через банки агенти. Для отримання гарантованої суми відшкодування вкладникам необхідно звернутися до банків агентів для отримання коштів, але позивач дізнався про те, що його не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. 25 січня 2017 року Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлено позивача про те, що кошти у сумі 105929,54 грн. на момент введення тимчасової адміністрації дійсно знаходились на поточному рахунку позивача, але на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України та статті 37, пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» є нікчемним (повідомлення про нікчемність правочину № ЗГ1/11746).Також зазначено, що на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «ІРЦ» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для проведення розрахунків за Договором. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів. Позивач частково отримав відшкодування у розмірі 85256,36грн., але залишок коштів у розмірі 20673,18грн. досі не отримано. Таким чином, право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися коштами у сумі 20673,18грн на поточному рахунку №26209510632401 в ПАТ «Банк Михайлівський» не визнаєтьсявідповідачем. На підставі вищезазначеного позивач був вимушений звернутися з зазначеним позовом до суду. Представник позивача [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилася, просила розглядати справу за її відсутністю. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні з підстав викладених у позовній заяві та письмовиз поясненнях щодо заперечень відповідача проти позову. Представник відповідача в судове засідання не зявився,надав до суду письмові заперечення проти задоволення позову, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій Уповноваженої особи Фонду, отримання грошових коштів на підставі договору позики, що не є вкладом, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нікчемності правочинів (транзакцій). Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено. Позивачем було укладено договір №980-032-000215628 від 04.04.2016 року, як позикодавцем, та ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР», як позичальником.\~\~Умовами договору передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» зобов'язано повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти. Також пунктом 5.4.3 договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи.\~За договором,поверненнякоштіві сплатапроцентівздійснюється на рахунок №26209510632401 в ПАТ «Банк Михайлівський», який належить позивачу. На виконання цього договору на поточний рахунок позивача було перераховано від ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» кошти на загальну суму 20673,18 грн., що визнається відповідачем та підтверджується наданим ним повідомленням про нікчемність правочину № ЗГ1/11746 від 25 січня 2017 року. Рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. №1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч.3 ст. 18 Закону Украйни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за посиланням в мережі Інтернет. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». На підставі зазначеного рішення всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 05 вересня 2016 р. 25 січня 2017 року Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлено позивача про те, що кошти у сумі 105929,54 грн. на момент введення тимчасової адміністрації дійсно знаходились на поточному рахунку позивача, але на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України та статті 37, пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» є нікчемним (повідомлення про нікчемність правочину № ЗГ1/11746). Також на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «ІРЦ» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для проведення розрахунків за Договором. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів. Позивач частково отримав відшкодування у розмірі 85256,36грн., але залишок коштів у розмірі 20673,18грн. досі не отримано. Таким чином, право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися коштами у сумі 20673,18грн. на поточному рахунку №26209510632401 в ПАТ «Банк Михайлівський» не визнається Відповідачем. Такі дії на думку позивача суперечать законодавству. Відповідач обґрунтовує не включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на гарантоване відшкодування відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тим, що правочин з перерахунку коштів на рахунок Позивача є нікчемним. Такі доводи Відповідача суд вважає безпідставними, оскільки доказів порушення вимог чинного законодавства при укладанні Договору банківського рахунку, привнесенні на рахунок позивача грошових коштів, подальшому перерахуванні цих коштів на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та їх поверненню на рахунок Позивача - не надано. Згідно ч.3 ст. 38 вищевказаного Законуправочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Однак, жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону №4452-VI, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з Позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Згідно з ч.2 ст. 38 Закону № 4452-УІ уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Разом з тим, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.Таким чином, уповноваженою особою не було зазначено, яким чином перекази коштів, ініційовані ТОВ "ІРЦ" на користь Позивача, мають відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Отже, висновок\~\~щодо нікчемності не був обґрунтований жодними доводами чи доказами. Натомість, в Уповноваженої особи відсутні повноваження надавати правову оцінку договорам, які укладені Позивачем з третіми особами. Так, згідно\~статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 26 Закону України\~«Про\~систему гарантування вкладів фізичнихосіб»\~Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодуваннякоштів за його вкладом. Фонд відшкодовуєкошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедурививедення Фондом банку з ринку, але не більшесуми граничного розмірувідшкодуваннякоштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежновідкількостівкладів в одному банку. Сума граничного розмірувідшкодуваннякоштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права прийматирішення про. зменшенняграничноїсумивідшкодуваннякоштів за вкладами. Відповідно до ч. 1 та 2\~ст.27 цього Закону\~Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом пятнадцяті робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Відповідно до пунктів 3-5 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 2), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої\~статті 26 Закону, а також і осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договорних\~умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно з ч. 5\~ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб"\~протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно пункту 3 статті\~2\~ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника або які надійшли до вкладника на умовах договору банківського вкладу або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п.4 ч.1 ст. 2 Закону). Відповідно до ч.2\~ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів),\~вчинених (укладених) банком\~протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Згідно ч.3 даноїстаттіправочинможе бути віднесений до нікчемного у випадку, якщо банк вчинив за таким договором певнідії (відчуживмайно, здійснив оплату, прийнявзобов'язання, переоформив договір). За змістом частини першої, третьої\~статті 1066 ЦК України, за договором банківськогорахунку банк зобов'язуєтьсяприймати і зараховувати на рахунок, відкритийклієнтові, грошовікошти, щойомунадходять, виконуватирозпорядженняклієнта про перерахування і видачувідповіднихсум з рахунка та проведенняіншихоперацій за рахунком. Банк не має. права визначати та контролюватинапрямивикористаннягрошовихкоштівклієнта та встановлюватиінші, не передбачені договором або\~законом, обмеженняйого права розпоряджатися коштами на власнийрозсуд. Договір про обслуговування банком банківського рахунку суб'єкта господарювання передбачає право банка відмовити у проведеннірозрахункових та касовихоперацій при наявностіфактів, щосвідчать про порушенняклієнтом норм чинного законодавстваУкраїни, умов цього договору та банківських правил оформленнярозрахункових, касовихдокументів, заяв, доручень, і строківїхподаннядо банку. Списання та зарахуваннякоштів за банківськимирахункамиздійснюєтьсявідповідно до договорівобслуговуваннябанківськихрахунків та Інструкції про безготівковірахунки в Україні в національнійвалюті, затвердженої\~постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року. Відповідно до Інструкції № 22, а саме п.1.4 гл.1, розрахунковий документ - документ на паперовомуносії, щоміститьдоручення та/абовимогу про перерахуваннякоштів з рахункуплатника на рахунокотримувача. Також, згідно з вимогами п.1.9 глави 1 та п.3.6 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку від 21.02.2004 №22, платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, щойого сума не перевищує суму, яка є на рахункуплатника. Згідно з пунктом 1.24\~статті 1 Закону України «Про платіжнісистеми та переказкоштів в Україні»\~переказкоштів \~це рух певної суми коштів\~з метою їїзарахування на рахунок отримувача або видач ійому у готівковій формі. Ініціатор та отримувачможуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певно суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціаторапереказу, який не є платником, відбуваєтьсяїїсписання з рахунканеналежногоплатника та/абозарахування на рахунокненалежногоотримувачачивидачайомусумипереказу в готівковійчимайновійформі. Набуттякоштівпозивачем є належним та підставним, оскількипереказздійснений на виконання чинного\~договору\~належномуотримувачу. За змістом пункту 1.3\~статті 1 Закону України «Про платіжнісистеми та переказкоштів в Україні»\~дата валютування\~зазначенаплатником у розрахунковомудокументіабо в документі на переказготівки дата, починаючи з якоїкошти, переказаніплатникомотримувачу, переходять у власністьотримувача. Згідно з правовимвисновком, викладеним в Постановах Верховного Суду України: № 3-45гс14, № 3-47гс14, № 3- 48гс14, № 3-49гс14, № 3-80гс14, № 3-81гс14, № 3-147гс14\~кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їхзарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимогзаконодавствавиконуєфункції з обслуговуваннябанківськогорахункаклієнта (здійснюєзберіганнякоштів, за розпорядженнямклієнта проводить розрахунково-касовіоперації за допомогоюплатіжнихінструментівтощо) і\~не є набувачем цих коштів. За змістомчастинипершої\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну абоприпиненняцивільних прав та обов'язків. Отже, транзакція з переказукоштів не є правочином в розумінні\~статті 202 Цивільного Кодексу України, а відтак не може бути визнаннедійснимабонікчемним у порядку\~статті 38 Закону України «Про систему гарантуваннявкладівФізичнихосіб», оскількиБанк не є стороною правочину, на виконанняякогобулоздійсненопереказкоштів. У відповідності до п.1 частини 4 статті 38 закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за право- чинами, зазначеними у ч.2\~статті 38 цього Закону, про нікчемність цих право чинів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів. Згідно\~постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009, вимога про повернення майна, переданого на виконаннянедійсногоправочину, за правилами реституції може бути пред'явленатількисторонінедійсногоправочину. Не підлягаютьзадоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Згідно з частиноюпершою\~статті 1 Закону України «Про фінансовіпослуги та держав нерегулювання ринків фінансових послуг», банк є фінансовоюустановою, щовідповідно до\~закону\~надаєспоживачам одну чидекількафінансовихпослуг, а такожіншіпослуги (операції), пов'язані з наданнямфінансовихпослуг. Згідно з частиноютретьою\~статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», до банківськихпослуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківськихметаліввіднеобмеженого кола юридичних і фізичнихосіб; відкриття та веденняпоточнихрахунківклієнтів. Відповідно до п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовуєабомаєнамірпридбатичизамовитипродукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язанихізпідприємницькоюдіяльністюабовиконаннямобов'язківнайманогопрацівника. Продукція - це будь-яківиріб (товар), робота чипослуга, щовиготовляються, виконуютьсячинадаються для задоволеннясуспільних потреб (пункт 19). Послугою є діяльністьвиконавця з наданняспоживачевіпевноговизначеногодоговором матеріальногочинематеріального блага, щоздійснюється за індивідуальнимзамовленнямспоживача для задоволенняйогоособистих потреб (пункт 17). Таким чином, в спірнихправовідносинахсторінпозивач як вкладникнеплатоспроможного банку є споживачем в розуміннізаконодавства про захист прав споживачів, користуєтьсявідповідними правами споживача, встановленимизаконодавством про захист прав споживачів, та має право на їхналежнийзахист, в тому числісудовий. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду Українивід 11 травня 2016 року в справі № 6-37цс16 та від 01 червня 2016 року в справі № 6-2558цс15. Отже позовні вимоги позивача підлягають задоволеню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved