Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - "[PERSON]") звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 05 червня 2009 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON] На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано. Позивач стверджувала, що на даний час малолітня донька [PERSON] мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 11000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила суд також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час за період з 18 травня 2016 року по 04 жовтня 2018 року у сумі 11000,00 грн за кожен місяць. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що він не ухилявся від обов'язку утримувати доньку [PERSON], добровільно сплачував аліменти на утримання дитини, а тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Також відповідач зазначив, що визначений позивачем розмір аліментів у сумі 11000,00 грн щомісячно є завищеним, [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти у такому розмірі. Також відповідач вказував на те, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] та її син [PERSON] У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] просив суд визначити аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги свого довірителя, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з його довірителя аліментів у сумі 2000,00 грн на місяць, у задоволенні решти вимог [PERSON] просив суд відмовити. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 05 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №34. [INFO] року у подружжя народилася донька [PERSON] (а. с. 7). За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року у справі №756/6508/16-ц шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 12). Після розірвання шлюбу дитина залишилась мешкати з матір'ю [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку, не надає. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є молодим чоловіком працездатного віку, проте на сьогодні він офіційно не працевлаштований. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Інших дітей, окрім [PERSON], у [PERSON] немає, непрацездатних осіб на утриманні у нього немає. Відповідач є власником 1/2 частини квартири загальною площею 43,6 кв. м в м. Вишгороді Київської області. Наведені обставини беруться до уваги судом при визначенні розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], суд також ураховує такі обставини. Національним законодавством визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2018 року встановлено у розмірі 2027,00 грн (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"). Такий же розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено і нормою п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Незважаючи на те, що дія Законів України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та "Про Державний бюджет України на 2019 рік" поширюється на всю території України, слід враховувати, що при однаковому розмірі мінімального прожиткового мінімуму на всій території України купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці різниться. Очевидним є той факт, що вартість життя в м. Вишгороді - передмісті Києва перевищує показники в інших регіонах України, а тому кошти для належного забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яка мешкає в м. Вишгороді, необхідні у більшому розмірі ніж мінімально визначено законом. Розмір аліментів на утримання дитини має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини за місцем її проживання. При цьому, суд при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі також бере до уваги розмір середньомісячної заробітної плати в адміністративно-територіальній одиниці, де мешкає відповідач. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], має становити 3000,00 грн щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 04 жовтня 2018 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 04 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час, то суд зазначає таке. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що [PERSON] зверталася до [PERSON] з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання доньки [PERSON] Крім цього, судом встановлено, що відповідач сплачував у період з 2016 по 2018 рік грошові кошти на утримання доньки [PERSON] Отже, відповідач брав участь, хоча і не у повному обсязі, в утриманні дитини. За таких обставин суд не вважає, що [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні її позову в частині вимог про стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулий час.

Outcome: partial