Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 р. звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на безпідставність зміни істотних умов її праці, як вчителя фізики Мостівського НВК, доводить незаконність свого звільнення згідно п.6 ст.36 КЗпП України та порушує питання про поновлення на вказаній посаді, поновлення попередніх умов праці, щодо педагогічного навантаження та стягнення судових витрат, зокрема, просить визнати незаконними: накази директора Мостівського НВК №43 від 20.08.2014р., №44 від 22.08.2014р., про зменшення педагогічного навантаження з 11год. до 3год. фізики, передачі 8 год. іншому педагогу, яку призначено також завкабінетом фізики; наказ №55-к від 04.09.2014р. про звільнення з посади, а також наказ начальника відділу освіти Доманівської РДА №161-к від 04.09.2014р. про звільнення з посади вчителя фізики Мостівського НВК та поновити її на посаді вчителя фізики. Позовні вимоги мотивує тим, що з 1984 р. працювала у Мостівській середній школі, з 1987 р. - на посаді вчителя математики та фізики, являлась завідуючою кабінетом фізики. Наказами директора відповідача-1 їй були встановлені відповідні кваліфікаційні категорії: "Спеціаліст першої категорії", "Спеціаліст вищої категорії", яку було підтверджено, а також встановлено звання "Вчитель методист". На протязі всього періоду роботи атестувалася як викладач фізики та математики, а в останній період - як вчитель фізики. Вважає, що з боку директора НВК мало місце упереджене до неї ставлення тому, що вона є пенсіонеркою, чоловік хворіє на тяжке захворювання, тому в 2014 р. вона брала відпустки по догляду за хворим, що, на її погляд, фактично стало підставою для зменшення тижневого навантаження та подальшого її звільнення. Наказом начальника відділу освіти Доманівської райдержадміністрації №161-к від 04.09.2014 р. та наказом директора НВК №55-к від 04.09.2014 р. її було звільнено з роботи на підставі п.6 ст.36 КЗпП України у зв'язку з ненаданням згоди працювати після зміни істотних умов праці, яких на її погляд, не було, оскільки відбувся перерозподіл (зменшення) лише її педагогічного навантаження, тому вона відмовилася продовжувати роботу із зменшеним навантаженням, вважає, що її було звільнено з порушенням трудового законодавства, просить позов задовольнити та стягнути судові витрати. Представник відповідача-1 директор НВК Чорний С.В. у своїх запереченнях посилався на те, що хвороба чоловіка позивачки, її відпустки по догляду за хворим чоловіком та те, що вона пенсіонерка не були причиною зменшення їй педагогічного навантаження та послідуючого звільнення. У зв"язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною двох вчителів фізики та математики, виникла необхідність забезпечити їх педагогічним навантаженням у повному обсязі, а тому у травні було здійснено попередню комплектацію штату педагогічних працівників НВК, за узгодженням з профкомітетом, про що всі педагоги були попереджені у зв"язку зі змінами істотних умов праці (зменшення годин педагогічного навантаження). Наказами директора НВК №43 від 20.08.2014р. та №44 від 22.08.2014р. затверджено розподіл годин і педагогічне навантаження викладачів фізики та математики: з позивачки знято навантаження з 11год. фізики до 3год., 8год. фізики передано [PERSON] Оскільки [PERSON] має вищу педагогічну освіту за спеціальністю фізика і математика, проте не пройшла курси підвищення кваліфікації вчителів математики, тому години математики їй не були надані. Так як позивач відмовилася продовжувати роботу з нагрузкою - 3 години на тиждень, вона була звільнена з посади вчителя фізики Мостівського НВК, просив у позові відмовити. В судовому засіданні позивач і її представник просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав, доводили, що зміна істотних умов її праці у зв'язку із виходом з відпустки по догляду за дитиною двох педагогів є безпідставною та із змінами в організації виробництва і праці не пов'язана. Позивачка також пояснила, що, на її погляд, з боку директора НВК мало місце упереджене до неї ставлення ще й тому, що вона зверталася за роз"ясненнями на урядову "гарячу" лінію, їй давали письмові роз"яснення, що не сподобалося керівництву школи і відділу освіти. Представник позивачки наголошував про порушення ст.32 КЗпП України, щодо недотримання вимог попередження працівника не пізніш ніж за два місяці, просив задовольнити позов та визнати незаконними три накази директора Мостівського НВК: №43 від 20.08.2014р. щодо зменшення до 3 год. навантаження на 2014-2015 н.р., №44 від 22.08.2014 р. щодо призначення зав.кабінетом фізики [PERSON], №55-к від 04.09.2014 р. щодо звільнення її з посади вчителя фізики за ст.36 п.6 КЗпП України, а також визнати незаконним наказ начальника відділу освіти Доманівської РДА №161-к від 04.09.2014 р. про звільнення та поновити [PERSON] на посаді вчителя фізики, допустивши негайне виконання рішення суду та стягнути судові витрати в сумі 2000грн. за юридичні послуги і судовий збір. Представники Мостівського НВК в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених в запереченнях, наполягали, що зільнення є законним тому, що позивач відмовилася від продовження роботи у зв"язку із зміною істотних умов праці, про що була попереджена своєчасно у травні 2014 р., просили суд повністю відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача-2 в.о. начальника відділу освіти РДА Білецький В.В. позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись, що у Мостівському НВК відбулися зміни істотних умов праці педагогічних працівників, внаслідок чого було, на його погляд, законно зменшене педагогічне навантаження позивачки, яка відмовилась продовжувати роботу на запропонованих умовах, тому її було звільнено з посади у зв'язку із зміною істотних умов праці. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], представників сторін, спеціаліста з кадрової роботи відділу освіти райдержадміністрації Курінської О.В., допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно та всебічно дослідивши докази, встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку встановленому нормами ЦПК, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що до звільнення позивач працювала у відповідача-1 за безстроковим трудовим договором викладачем фізики із зниженим педагогічним навантаженням 11 годин на робочий тиждень. Як вбачається з протоколу №1 зборів педагогічного колективу НВК від 19.05.2014 р. педагогів НВК було попереджено про зміну істотних умов праці (зменшення годин педагогічного навантаження), комплектацією педагогічних кадрів на 2014-2015 навчальний рік, та попереднім розподілом годин навантаження, про що в протоколі є підписи вчителів, а [PERSON] - "від підпису відмовилась". Відповідно до дослідженого в судовому засіданні наказу директора НВК №22 від 13.05.2014р., щодо попередження вчителів про зміну істотних умов праці (зменшення годин педагогічного навантаження), з наказом ознайомлені вчителі, зокрема і [PERSON] Судом встановлено, що скорочення педагогічного навантаження було застосовано лише стосовно двох вчителів-пенсіонерів, зокрема, позивачки: зменшено з 11годин до 3 годин фізики на тиждень. Наказами відповідача-2 №161-к від 04.09.2014 р. та відповідача-1 №55-к від 04.09.2014р. [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, згідно якої підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Згідно зі ст.32 КЗпП України у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах праці, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України. Попередження це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.31 постанови від 06.11.1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України у межах спеціальності, кваліфікації та посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов праці проведена не у зв"язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладанням на власника або уповноважений ним орган обов"язку поновити працівникові попередні умови праці. Так, під час розгляду справи відповідачем не було доведено, що зміни істотних умов праці позивачки були пов"язані зі змінами в організації виробництва і праці НВК. У цьому випадку мало місце зменшення педагогічного навантаження позивачки з 11 годин до 3 годин фізики на тиждень і передача 8год. фізики педагогу, яка до цього мала 12год. математики і 0,5год.астрономії, а всього: 20,5 год. педагогічного навантаження на тиждень на 2014-2015н.р., також призначена завідуючою кабінетом фізики НВК. Згідно положень ст.25 ЗУ "Про загальну середню освіту" педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становить тарифну ставку. Розподіл педагогічного навантаження здійснюється керівником загальноосвітнього закладу і затверджується відповідним органом управління освітою. Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу обсягом менше вказаної тарифної ставки, встановлюється тільки за його згодою. З матеріалів справи слідує, що позивачку попереджено про звільнення на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, проте відповідач-1 не надав суду доказів про істотні зміни в організації навчального процесу, зменшення класів в НВК, зменшення фінансування, виникнення заборгованості по заробітній платі, зменшення годин з фізики у порівнянні з 2013-2014 навчальним роком. Посилання відповідача 1 на вихід в 2014-2015 н.р. з відпустки по догляду за дитиною, двох педагогів, з яких одна отримала диплом спеціаліста лише в червні 2014 року, не можна вважати змінами істотних умов праці всіх педагогічних працівників НВК, з урахуванням, що навантаження на навчальний тиждень встановлено їм відповідно 23 год. та 20,5 год. і завідування кабінетом фізики. До того ж, оспорюваним наказом №44 від 22.08.2014р. [PERSON] було призначено зав.кабінетом фізики без звільнення з цієї посади [PERSON] Не заслуговують на увагу пояснення свідків відповідача, що [PERSON] призначена зав.кабінетом фізики тому, що позивачка оцінена найменшим Рейтингом вчителів школи за результатами 2014-2015 навчального року, який ще не завершено, оскільки [PERSON] були встановлені кваліфікаційні категорії "спеціаліст першої категорії", "спеціаліст вищої категорії", підтверджено вказану кваліфікаційну категорію, а також встановлено звання "Вчитель методист", що не спростували в судовому засіданні представники відповідачів. Відповідно до п.4.7. Статуту Мостівського НВК: Обсяг педагогічного навантаження вчителів визначається на підставі законодавства директором навчального закладу і затверджується відділом освіти. Проте, в матеріалах, наданих суду представниками відповідачів, відсутні будь-які дані щодо затвердження педагогічного навантаження на 2014-2015 н.р. відділом освіти Доманівської райдержадміністрації. Обсяг педагогічного навантаження може бути менше тарифної ставки (посадового окладу) лише за письмовою згодою педагогічного працівника, що не було дотримано у випадку з позивачкою. До того ж, ні Статутом НВК, ні чинним законодавством не передбачено прийняття на посаду та звільнення з посади педагогічного працівника директором НВК, а лише керівником відповідного відділу освіти. Окрім того, з показань допитаних в судовому засіданні свідків-педагогічних працівників відповідача-1 встановлено, що при зверненні директора НВК до профспілкового комітету навчального закладу за погодженням оспорюваних наказів про попередження, зменшення навантаження та звільнення позивачки з посади вчителя фізики НВК, засідання профспілкового комітету проводилось без повідомлення [PERSON], яка не лише не викликалась на засідання профкому при вирішенні питань, які стосувались її прав та інтересів, а навіть не повідомлялася про час і місце проведення засідання профспілкового комітету НВК, що є недопустимим. За таких обставин суд приходить до висновку, що значне зменшення педагогічного навантаження [PERSON] та її подальше звільнення проведено з порушенням трудових прав позивачки та чинного законодавства України. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При вирішенні питання стягнення судових витрат, які складаються з 2000грн. витрат на правову допомогу згідно ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, роз'яснень, даних у постанові ПВСС України від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу, розмір якої визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу, разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ЗУ від 20.12.2011р. №4191-УІ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, проте суду не надана квитанція та розрахунок витрат, а тому у стягненні судових витрат на правову допомогу позивачці слід відмовити.

Outcome: partial