Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 04 лютого 2014 року відповідач [PERSON] 04 лютого 2014 року на пр. Пушкіна напроти електроопори №114 у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем "Кia Cerato", днз АЕ 4150 НК, що належить на праві власності [PERSON], порушив ПДД України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем "Fiat Doblo", днз АЕ 3996 СІ, що належить позивачу на праві власності. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року, у зв?язку з чим відповідач [PERSON] "Українська транспортна страхова компанія" на підставі наявного у відповідача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише 26 листопада 2014 року сплатив частково страхове відшкодування в розмірі 5766,88 грн., хоч 03 квітня 2014 року подано весь пакет документів для відшкодування, а 11 листопада 2014 року фактично відремонтовано автомобіль за що сплачено 15071,50 грн., проте відповідачі залишок страхового відшкодування в сумі 1755,84 грн. не сплатити, відповідачі [PERSON] і [PERSON] суму франшизи в розмірі 1000,00 грн., суму вартості зносу запчастин в розмірі 6528,78 грн. не сплатили, тому позивач просив суд стягнути на свою користь: з [PERSON], [PERSON], [PERSON] «УТСК» солідарно остаточну суму страхового відшкодування в розмірі 1775,84 грн.; з [PERSON] «УТСК» пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика в розмірі 873,48 грн.; з [PERSON], [PERSON] солідарно франшизу по полісу АС №8557051 в розмірі 1000,00 грн. та суму зносу на запчастини в розмірі 6528,78 грн.; з [PERSON], [PERSON], [PERSON] «УТСК» солідарно судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов, пред'явлений до них не визнали, заперечуючи тим, що франшизу вони сплатять за рішенням суду, а решту виплат зобов?язана сплачувати страхова компанія, тому в задоволенні позовну просили відмовити. Відповідач [PERSON] "УТСК", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, у поданій поштою заяві клопотало про розгляд справи у відсутності представника, не визнавши позов в частині пред?явлених до страхової компанії вимог тим, що страхове відшкодування виплачено за вирахуванням ПДВ, витрати на яке покладаються на виконавця робіт, проте відповідачем не надано доказів того, що ПП [PERSON] є платником ПДВ, тому просили в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши наявні письмові докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року о 10 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Кia Cerato", днз АЕ 4150 НК, рухаючись по пр. Кірова в районі електроопори №114 в м. Дніпропетровську, в порушення Правил дорожнього руху не переконався в безпечності свого руху в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Fiat Doblo", днз АЕ 3996 СІ, під керуванням водія [PERSON]., який рухався позаду нього по головній дорозі. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась і набрала законної сили 11 березня 2014 року (а.с.5). Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу "Кia Cerato", днз АЕ 4150 НК, застрахована була в [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/85570518 від 04 листопада 2013 року (а.с.118). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №1783 від 24 лютого 2014 року, складеного експертом-автотоврознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Fiat Doblo", днз АЕ 3996 СІ, пошкодженого внаслідок ДТП становить 8542,72 грн. з урахуванням фізичного зносу (а.с.47-58). Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Автомобіль "Fiat Doblo", днз АЕ 3996 СІ, якому завдані механічні пошкодження внаслідок ДТП, належить на праві власності позивачу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до умов полісу, укладеного 04 листопада 2013 року [PERSON] з [PERSON] «УТСК», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Позивач, діючи відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах визначених цим Законом строків 13 лютого 2014 року сповістив про подію ДТП (а.с.116-117) та 03 квітня 2014 року (а.с.115) звернувся з заявою до [PERSON] "УТСК" про виплату страхового відшкодування Закону, проте відповідачем страхове відшкодування донині у повному розмірі не виплачено, а відшкодовано лише 5766,88 грн., про що свідчить платіжне доручення №469 від 26 листопада 2014 року (а.с.119). Крім того, в результаті відновлювального ремонту позивач сплатив згідно акту приймання-передачі від 11 листопада 2014 року, складеним ПП [PERSON] та позивачем за результатами проведеного ремонту автомобіля "Fiat Doblo", днз АЕ 3996 СІ, вказаному приватному підприємцю суму в розмірі 15071,50 грн., що підтверджується квитанцією №12 від 11 листопада 2014 року, долученої до матеріалів справив копії (а.с.10, 11). Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Одночасно суд приймає до уваги роз?яснення п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, стосовно того, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. За ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, розмір заподіяної шкоди після відновлювального ремонту за встановлених обставин перебуває в межах ліміту полісу страхування 50000,00 грн., заподіючвачем шкоди, а так само відповідачем власником транспортного засобу страховика про згоду на відшкодування не повідомлялося, тому така виплата підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до умов договору страхування та ст.21, п.22.1 ст. 22 вказаного Закону. Крім того, з огляду на визначену експертним висновком вартість матеріального збитку з урахуванням зносу в сумі 8542,72 грн., за вирахуванням сплаченої страховиком суми в розмірі 5766,88 грн., сума недоплаченого страхового відшкодування склала 2755,84 грн., а за вирахуванням франшизи 1755,84 грн., що підлягає відшкодуванню страховиком згідно полісу. Слідуючи роз?ясненням п. 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, суд приймає до уваги, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Крім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Між тим, франшиза в розмірі 1000,00 грн., передбачена полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8557051 від 04 листопада 2013 року позивачу не виплачена ні власником джерела підвищеної небезпеки відповідачем [PERSON], ні відповідачем [PERSON], який керував автомобілем "Кia Cerato", днз АЕ 4150 НК на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, переданого йому власником автомобіля - відповідачем [PERSON], тому підлягає відшкодуванню у визначеному полісі розмірі 1000,00 грн. завдавачем шкоди відповідачем [PERSON] Доводи представника позивача про обов?язок власника і завдавача шкоди відшкодувати витрати на знос запчастин, суд до уваги не приймає, оскільки шкода, заподіяна в результаті ДТП відшкодовується з урахуванням фізичного зносу деталей транспортного засобу відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановивши за розгляду справи, що страхове відшкодування в повному обсязі не виплачено страховиком безпідставно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення пені за кожний день прострочення, тому з урахуванням дати подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування з усіма документами 03 липня 2014 року, а також сплаченої страховиком суми пені в розмірі 263,38 грн., з [PERSON] «УТСК» підлягає стягненню на користь позивача пеня з 04 липня 2014 року по 02 квітня 2015 року в розмірі 712,34 грн. згідно розрахунку, представленого позивачем та правильність якого відповідачем не спростована. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial