Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Представник ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (будинок № 13 на вул. Козацькій у м. Винники, земельна ділянка площею 0,0539 га., за адресою: м. Винники, вул. Козацька, 13 за кадастровим номером 4610160300:07:005:0025) шляхом продажу майна для задоволення вимог ПАТ "ВіЕс Банк" за кредитним договором № KF 39855 від 27.06.2006 року в розмірі 8142,05 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 190942,33 грн. по курсу НБУ станом на 01.04.2015 року; закріпити за позивачем права управителя щодо передання в управління ПАТ «ВіЕс Банк» буд. № 13 на вул. Козацькій в м. Винники та земельної ділянки за цією ж адресою, що включає в себе права володіння, користування і розпорядження майном; виселення відповідача з будинку № 13 на вул. Козацькій у м. Винники. Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № KF 39855, в забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку будинок № 13 на вул. Козацькій у м. Винники, земельну ділянку площею 0,0539 га., за адресою: м. Винники, вул. Козацька, 13 за кадастровим номером 4610160300:07:005:0025. Майно належить відповідачу на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 212100 грн. Окрім того, згідно з Законом України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житлове приміщення. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у ньому мотивів. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не зявився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та зі згоди представника позивача постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2006 р. між позивачем та відповідачем. було укладено кредитний договір № KF 39855, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 30\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.06.2026 року (а.с.10-13). З договору іпотеки від 27.06.2006 року вбачається, що цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань за вище зазначеним кредитним договором, предметом договору іпотеки є будинок № 13 на вул. Козацькій у м. Винники, земельна ділянка площею 0,0539 га., за адресою: м. Винники, вул. Козацька, 13 за кадастровим номером 4610160300:07:005:0025. Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 212100 грн. (а.с.14-16). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № KF 39855 від 27.06.2006 року, станом на 01.04.2015 року (а.с. 9) вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом становить 8\~142,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 190\~942,33 грн. (курс НБУ станом на 01.04.2015 року, 1 дол. США = 23,451383 грн.), з яких 5\~949,29 дол. США (139\~519,08 грн.) заборгованість по кредиту, 1\~001,94 дол. США (23\~496,88 грн.) заборгованість по відсотках. Пеня станом на 01.04.2015 року становить 1\~190,82 дол. США (27\~926,37 грн.) У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивачем належно виконано зобовязання та видано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором. Доказів протилежного суду не представлено. У відповідності до\~ст. 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання з повернення позики, ним отримані повідомлення про необхідність повернення коштів і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.17-20), проте такі залишились проігнорованим. Частиною 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, дане право іпотекодержателя закріплено в п. 15.7.1 іпотечного договору, згідно з яким, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»,\~договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому\~статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки врегульовано договором іпотеки. Відповідно до п. 21 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі. Відповідно до\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 14 договору іпотеки, передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки у іпотекодержателя. Верховний Суд України, під час розгляду цивільної справи № 6-124цс13 в своїй постанові від 13.12.2013р. сформулював обовязкову для всіх судів правову позицію, де зазначив, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. З огляду на той факт, що позивач вправі задовольнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття права власності на предмет іпотеки, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за договором позики не погашена, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно зі ст.40 цього ЗУ «Про іпотеку»\~та ч.3\~ст.109 ЖК України,\~ звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За ч.1, 2\~ст.109 ЖК України,\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення кого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Верховний Суд України, під час розгляду цивільної справи № 6-39цс15 в своїй постанові від 18.03.2015р. сформулював обовязкову для всіх судів правову позицію, де зазначив, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки,\~надається інше постійне житло\~тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане\~не\~за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян\~без надання\~ іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).\~ ПАТ "ВіЕс Банк" не надав доказів надання іншого постійного житла відповідачу, а тому, з урахуванням норм ст. 47 Конституції України, така вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1909,42 грн., сплата якого при предявленні позову підтверджується платіжним дорученням (а.с.3). Беручи до уваги, що у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, судовий збір в розмірі 121,80 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial