Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

15 серпня 2017 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. З червня 2016 року по теперішній час він працює у Комунальному підприємстві «Міська житлово-технічна інспекція Нікопольської міської ради на посаді коменданта гуртожитку по вул. Лапинська, буд. 49. Згідно наказу № 105 від 07 серпня 2017 року «Про відсторонення працівника від роботи» його відсторонено від роботи (виконання своїх посадових обов'язків) на час з'ясування обставин та винесення остаточного рішення, без збереження заробітної плати. Вважає даний наказ незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у ньому не зазначено терміну дії наказу, та тому, що даний захід суперечить ст. 46 КЗпП України та ст.ст. 154, 155 КПК України, де читко зазначаються випадки відсторонення від роботи. На даний момент він перебуває у вимушеному прогулі. На підставі викладеного, просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо його відсторонення від роботи, скасувати наказ № 105 від 07 серпня 2017 року та стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В матеріалах справи наявні заперечення на позовну заяву з додатками директора Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради [PERSON] (а.с. 18-34), згідно яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, мотивуючи наступним. [PERSON] було прийнято на посаду коменданта з 24 червня 2016 року, відповідно до наказу №№ 115-к від 24 червня 2017 року. Наказом № 117 від 30 червня 2016 року «Про призначення матеріально-відповідальної особи», [PERSON] було призначено матеріально відповідальною особою за основними засобами та товарно-матеріальними цінностями, що знаходиться у нежитлових приміщеннях за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. На підставі наявної інформації, зранку 06 серпня 2017 року у суботу, директором підприємства було виявлено, що за адресою: [ADDRESS], комендантом підприємства, [PERSON] та іншими невідомими особами були вчинені дії щодо демонтажу внутрішньобудинкової мережі теплопостачання (труби та радіатори опалення). Одразу було здійснено дзвінок до чергової частини Національної поліції за телефоном 102. Після чого прибула слідчо-оперативна група. Також відповідно наданої інформації 06 серпня 2017 року зняття з охорони відбулося ключем, зареєстрованим за комендантом [PERSON] Зазначена інформація підтверджується протоколом складеним на місці вчинення правопорушення, що вказана особа перебувала за цією адресою 06 серпня 2017 року. На даний час проводяться заходи щодо розслідування даного факту. Саме тому було видано наказ № 105 «Про відсторонення працівника від роботи» від 07 серпня 2017 року та коменданта [PERSON] було відсторонено від роботи (виконання своїх посадових обов'язків) на час з'ясування обставин та винесення остаточного рішення, без збереження заробітної плати. Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення від роботи може мати місце також в інших випадках, передбачених законодавством. Так, ст. 72 Закону України «Про державну службу» передбачається можливість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов'язків. За ч. 1 вказаної статті, на час здійснення дисциплінарного провадження державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов'язків. За ч. 2 вказаної статті, невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, що могло призвести або призвело до людських жертв, заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду фізичним або юридичним особам, державі, територіальній громаді, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов'язків. З огляду на пункт 1 Розділу 6 Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII(далі - Закон № 2147- VIII), цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 № 2 днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року. Відповідно до пункту 9 частини першої Розділу ХІII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже після набрання чинності Законом № 2147-VІІІ справа розглядається за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Петров В.В. позовні вимоги не визнав у повному обсязі та проти їх задоволення заперечував. Вислухавши учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2016 року наказом № 115 - К, [PERSON] було прийнято на посаду коменданта з 24 червня 2016 року з випробувальним терміном один місяць і посадовим окладом згідно штатного розпису підприємства (а.с. 20). 30 червня 2016 року наказом № 117 було призначено [PERSON], який працює на посаді коменданта підприємства, матеріально - відповідальною особою за основними засобами та товарно-матеріальними цінностями, що знаходяться у нежитлових приміщеннях за адресою - [ADDRESS] та [ADDRESS]. 07 серпня 2017 року наказом № 105 від «Про відсторонення працівника від роботи» [PERSON] відсторонено від роботи (виконання своїх посадових обов'язків) на час з'ясування обставин та винесення остаточного рішення, без збереження заробітної плати (а.с. 2). Після відсторонення від роботи з 07 серпня 2017 року позивач ніде не працював, не отримував заробітну плату. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки про прийняття і реєстрацію заяви від 31 жовтня 2017 року, складеної слідчим слідчого відділу Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції М.І. Роше, подана заява директора КП Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради, [PERSON] про те, що 06 серпня 2017 року невідома особа, перебуваючи в приміщені МЖТІ, розташованого по [ADDRESS] де таємно, шляхом вільного доступу, викрала металеві вироби, належні вказаному підприємству прийнята та 06 серпня 2017 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер № 12017040340003346, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України. Проводиться досудове розслідування та встановлюються причетні особи до скоєння кримінального правопорушення. (а.с. 27). В матеріалах справи також наявні постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 15 грудня 2017 року по кримінальному провадженню внесеного до Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер № 12017040340003346, пояснення [PERSON] та [PERSON], витяг з кримінального провадження № 12017040340003346, картка первинного обліку інформації, що надійшла по телефону до чергової частини Нікопольського відділу поліції від 06 серпня 2017 року (ас. 44-48). Відповідно до положень ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для відсторонення працівника від роботи КЗпП України не передбачає. В судовому засіданні встановлено, що при прийнятті рішення про відсторонення позивача [PERSON] від роботи, підстави, які передбачені ст. 46 КЗпП України, були відсутні. Посилання представника відповідача на те, що підставою для відсторонення [PERSON] як службовця від виконання посадових обов'язків є ст. 72 Закону України «Про державну службу» суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] займає посаду - комендант, яка відноситься до посади працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, згідно Постанови Кабінету міністрів України від 06 квітня 2016 року за № 271 «Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування» та на якого, згідно ч. 3 ст. 3 Закону України Про державну службу» не поширюється дія цього закону. Оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення від роботи, які не підлягають вільному тлумаченню, причини вказані у спірному наказі не передбачені ні ст. 46 КЗпП України, ні спеціальними нормами законодавства, ні статутом Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради, тому цей наказ є незаконним, з огляду на що позовні вимоги про визнання незаконними дії щодо відсторонення позивача від роботи та визнання незаконним та скасування наказу № 105 від 07 серпня 2017 року у цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП України). Отже, зважаючи на те, що наказ № 105 від 07 серпня 2017 року є таким, що не відповідає вимогам чинного трудового законодавства, тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи підлягають задоволенню. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради від 23 травня 2017 року № 729, середньоденна заробітна плата в [PERSON] становить 135,44 грн. (а.с. 82). Позивач [PERSON] відсторонений від роботи 07 серпня 2017 року. Станом на день ухвалення рішення час вимушеного прогулу становить 199 робочих днів. Виходячи із цього сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу складає: 199 днів х 135,44 грн. = 26 952 грн. 56 коп., яка і підлягає стягненню. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідача Комунального підприємства "Міська житлово-технічна інспекція" Нікопольської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 26 952 грн. 56 коп., без утримання податку та інших платежів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та присудження стягнення середнього заробітку за один місяць, а саме у розмірі 4122, 79 грн. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved