Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], позивачка проживала в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них із відповідачем народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки та постійно проживає разом із нею. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року (справа №305/2366/14-ц), [PERSON], визнано батьком дитини, [PERSON], [INFO]. Внесено зміни до актового запису №23 від 9 липня 2012 року, вчиненого виконкомом Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про народження дитини [PERSON], [INFO]: у відомостях про батьківство, батьком дитини вказано [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]. Вирішено стягувати з [PERSON], в користь [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], в сумі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося піднття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо. Крім того, на час винесення судом рішення по справі про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, остання мала лише трошки більше двох років. Сьогодні їхня дочка досягла дошкільного віку, у зв'язку із чим, значно збільшився розмір витрат, як на її утримання, так і на навчання. Власного житла та земельної ділянки, з якої б мала певні доходи, позивачка не має, проживає в житловому будинку своїх батьків, в результаті чого сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. Враховуючи те, що платник аліментів, на даний час не має постійного доходу (заробітку), його доходи є нерегулярними , мінливими, вважає за можливе та необхідне клопотати перед судом про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач будь-яких інших аліментних чи інших зобов'язань не має, має можливість сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві. На підставі наведеного просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання дочки, [PERSON] [INFO], встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Вирішити питання розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.02.2018 відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію ухвали [PERSON] отримав 14.02.2018, однак відзиву, на день судового розгляду справи, не надіслав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк, без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачами у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачкою письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] проживали в фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO] та, відповідно до свідоцтва про народження дитини, відповідач являється її батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Квасівської сільської ради №29 від 15.01.2018 року стверджено, що на утриманні [PERSON] знаходиться малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], остання разом зі своєю дочкою проживає у будинку своєї матері, власного житла не має. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, "… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей". Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: "Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку". Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року (справа №305/2366/14-ц), [PERSON], визнано батьком дитини, [PERSON], [INFO]. Внесено зміни до актового запису №23 від 9 липня 2012 року, вчиненого виконкомом Квасівської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, про народження дитини [PERSON], [INFO]: у відомостях про батьківство, батьком дитини вказано [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]. Вирішено стягувати з [PERSON], в користь [PERSON], аліменти на утримання дочки [PERSON], в сумі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Поряд з цим суд констатує, що з 2015 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За твердженням позивачки, відповідач [PERSON], ніде не працює, індивідуальною трудовою та підприємницькою діяльністю не займається, в Районному центрі зайнятості не числиться. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, і матеріальне становище відповідача, який не надав будь-яких доказів про свій матеріальний стан та стан свого здоров'я, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, інших утриманців не має, отже, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved