Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2016 року позов [PERSON] до Командитного товариства "Запорізького заводу "Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія" про стягнення суму заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено, стягнуто з Командитного товариства "Запорізького заводу "Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія" на користь [PERSON] 24970, 60 гривень. Проте у подальшому відповідач заборгованість із заробітної плати так і не сплатив. Виконання рішення суду було призведено відповідачем 08.11.2016 року. З моменту постановлення рішення суду - 23.08.2016 року і до його виконання - 08.11.2016 року затримка у виплаті заробітної плати становить 77 днів. Середньоденний заробіток позивача становить - 106,19 гривень. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 23.08.2016 року (день постановлення рішення) до 08.11.2016 (день виконання рішення) у розмірі 8176,63 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі. Відповідач ву судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Вищезазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-144ц13. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2016 року позов [PERSON] до Командитного товариства "Запорізького заводу "Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія" про стягнення суму заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено, стягнуто з Командитного товариства "Запорізького заводу "Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія" на користь [PERSON] 24970, 60 гривень. Проте у подальшому відповідач заборгованість із заробітної плати так і не сплатив. Виконання рішення суду було призведено відповідачем 08.11.2016 року. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством малася безспірна сума заборгованості по заробітній платі при постановленні рішення з 23.08.2016 року, яка не була сплачена відповідачем до 08.11.2016 року, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З моменту постановлення рішення суду - 23.08.2016 року і до його виконання - 08.11.2016 року затримка у виплаті заробітної плати становить 77 днів. Відповідно до довідки підприємства №173 від 04.07.2016р., середньоденний заробіток позивача становить 106,19 грн., тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 23.08.2016р. по 08.11.2016р., становить 8 176,63 грн. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем проведений вірно та представником відповідача не спростований. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8176,63 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку із чим з відповідача слід стягнути 640,00 грн.

Outcome: approved