Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

В листопаді 2019 року представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" Пархоменко А.А. звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації. Обґрунтовуючи заявлені\~позовні вимоги\~представник позивача\~посилається на\~те,\~що позивачем\~по справі\~було здійснено\~зміну найменування\~з Приватного\~акціонерного товариства\~"Страхова\~компанія "АХА\~Страхування"\~на Приватне\~акціонерне товариство\~"Страхова\~компанія "АРКС"\~згідно відомостей\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань від\~20.06.2019.\~Між Приватним\~акціонерним товариством\~"Страхова\~компанія "АХА\~Страхування"\~та ТОВ\~"Юпеко"\~укладено договір\~добровільного комплексного\~страхування наземного\~транспорту №\~315432а7кла,\~предметом якого\~є майнові\~інтереси Страхувальника,\~що не\~суперечать закону\~та пов`язані\~із володінням,\~користуванням і\~розпорядженням наземним\~транспортним засобом\~-\~автомобіля марки\~"Renault\~Logan",\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~13.03.2019\~року сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~за участю\~транспортного засобу\~"Renault\~Logan",\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~та транспортного\~засобу "Volkswagen",\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~яким керував\~ [PERSON] .\~У результаті\~даної ДТП\~було пошкоджено\~застрахований у\~АХА Страхування\~транспортний засіб\~"Renault\~Logan",\~який належить\~ТОВ "Юпеко"\~на праві\~приватної власності.\~Згідно постанови\~про закриття\~кримінального провадження\~від 30.04.2018\~року,\~причиною дорожньо-транспортної\~пригоди та\~її наслідків\~стали порушення\~п.п.\~10.1\~10.4,\~ПДР України\~водієм [PERSON] .\~За страховим\~випадком (ДТП)\~Позивачем складено\~страховий акт\~по договору\~страхування №\~АХА2375427,\~на підставі\~рахунку СТО\~та було\~визначено суму\~страхового відшкодування\~в розмірі\~108\~275,48\~грн.,\~виплата якої\~підтверджується платіжним\~дорученням №\~448\~199\~від 03.05.2019\~р. Враховуючи умови полісу Відповідача, положення ст. 12, 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 993, 988 ЦК України, ПрАТ "СК "Євроінс Україна", страхувальник відповідача [PERSON] , сплатило на користь AT "СК "АХА Страхування" шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком, виходячи із розміру завданих збитків розрахованих у сумі 98 000,00 грн. Тобто залишок невідшкодованої суми складає 12 705, 48 грн. з урахуванням франшизи у сумі 2 000,00 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право зворотно вимоги (суброгації) до Відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 12 705,48 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019 року головуючим суддею по справі № 525/1517/19 визначено суддю Великобагачанського районного суду Полтавської області Хорольця В.В. (а.с. 58). 11.06.2020 року суддю [PERSON] звільнено з посади судді Великобагачанського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, рішення Вищої ради правосуддя № 1804/0/15-20. Відповідно до розпорядження керівника апарату Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.06.2020 року № 5, справа № 525/1517/19 передана на повторний автоматизований розподіл справ (а.с. 105-107). Відповідно до протоколу ПОВТОРНОГО автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2020 року головуючим суддею по справі № 525/1517/19 визначено суддю Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячало Юрія Івановича (а.с. 109). Ухвалою суду від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 110), ухвалою суду від 31.03.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 199). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 225). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав повністю (а.с. 228). 30.01.2020 року відповідач подав до суду відзив (а.с. 72-73), в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.03.2018 року по вулиці Великотирнівській в місті Полтава за участю транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не доведена жодним належним та допустимим доказом долученим до позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлено, що 30 квітня 2018 року слідчим Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області лейтенантом поліції Скрильник В.Л. винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018170040000854 від 13.03.2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 37-38). У даній постанові зазначено, що 13.03.2018 року, близько 06 години 25 хвилин, поблизу Автовокзалу, що розташований по вулиці Великотирнівській, 7, в місті Полтава сталося зіткнення транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , та транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] . В ході досудового розслідування встановлено, що автомобіль марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , рухався по вулиці Великотирнівській у місті Полтава в напрямку від вулиці Київське шосе до вулиці Героїв Сталінграда, під`їжджаючи до перехрестя вулиць Великотирнівської та Івана Мазепи, знаходився у крайній лівій смузі руху, ввімкнув лівий покажчик повороту, і рухаючись на дозволений сигнал світлофора здійснював маневр повороту ліворуч, не надав перевагу в русі транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , належність ТОВ "ЮПЕКО", була застрахована відповідно до договору страхування наземного транспорту "Все включено" № 315432а7кла в АТ "СК "АХА Страхування", строком дії з 15.09.2017 року по 14.09.2018 року, із загальною страховою сумою 300000 грн., франшиза 5000,00 грн. (а.с. 4-14). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , була застрахована відповідно до полісу страхування АМ002634897 в ПрАТ "СК "Євроніс Україна" (а.с. 50). Відповідно до акту огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.03.2018 року по вулиці Великотирнівській, 7, в місті Полтава, за участю транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , та транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , складеним аварійним комісаром [PERSON] , яким зафіксовано місце розташування транспортних засобів після зіткнення та наявні ушкодження на транспортних засобах (а.с. 15-19). Відповідно до висновку судового експерта Поляниці І.В., зазначеного у протоколі огляду транспортного засобу № 23-04 від 13 квітня 2018 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , на дату дослідження 13.04.2018 року складає 156591,91 грн. (а.с. 27-32). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , наявної у матеріалах справи, транспортний засіб марки Renault Logan, тип: легковий універсал - В, номер шасі [NUMBER] , 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , належить ТОВ "ЮПЕКО" (а.с. 33). 13.03.2018 року ТОВ "ЮПЕКО", власник засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , звернулось до АТ "СК "АХА Страхування" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13.03.2018 року, близько 06 години 25 хвилин, по вулиці Великотирнівській, 7, в місті Полтава, за участю транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , та транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , (а.с.35-36). Відповідно до платіжного доручення № 448 199 від 03.05.2018 р. АТ "СК "АХА Страхування" виплатило ТОВ "ЮПЕКО", ідентифікаційний код 36682317, страхове відшкодування згідно акту № АХА2375427 в сумі 108275,48 грн. (а.с. 51). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Суд зазначає, що досліджене в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018170040000854 від 13.03.2018 року, постановою слідчого закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 152-191), в подальшому не спрямовувалося для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо учасників дорожньо-транспортної пригоди в межах даного кримінального провадження, в матеріалах справи відсутні протоколи проведення слідчих експериментів, судова автотехнічна експертиза не призначалася. Постанова слідчого, на яку посилається позивач, не є одною з підстав звільнення від доказування, передбачених статтею 83 ЦПК України, вона не є вироком суду, ухвалою про закриття кримінального провадження, чи постановою суду по справі про адміністративне правопорушення. До адміністративної відповідальності відповідач судом (чи іншим органом) не притягувався, не звільнявся від адміністративної відповідальності на підставі спливу строку притягнення до відповідальності чи з інших підстав, про складення у відношенні нього протоколу по справі про адміністративне правопорушення жодних відомостей немає. Суд вважає доведеним елементи складу цивільного правопорушення після якого настає цивільно-правова відповідальність, зокрема протиправної поведінки учасників ДТП, яка мала місце 13.03.2018 року, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, проте не доведеним факт вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди саме [PERSON] . Долучені позивачем до матеріалів справи фототаблиці (а.с. 34, 135-138), на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення 13.03.2018 року, наявні механічні пошкодження транспортних засобів, доводять факт дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під та транспортного засобу марки Renault Logan, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. До матеріалів справи не додано жодного належного та допустимого доказу вини саме [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце по [ADDRESS] , а тому і відсутність підстав для стягнення з відповідача по справі грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди в порядку суброгації. Інші досліджені в судовому засіданні письмові докази, приєднані до матеріалів справи, не спростовують висновку суду. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed