Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

27.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Міське комунальне підприємство «Основаніє» Запорізька міська рада про визнання права користування квартирою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.1985 року виконкомом Запорізької міської ради його сім'ї був виданий ордер на вселення в трикімнатну квартиру [ADDRESS]. До членів сім'ї належали: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (сестра) та [PERSON] (брат, позивач по справі). В зв'язку з тим, що батьки розірвали шлюб, мати знялась з реєстрації з зазначеної квартири та переїхала в інше місце проживання. 06.07.2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та переїхав проживати за іншою адресою: [ADDRESS]. У лютому 2013 року шлюбні відносини погіршились, 09.01.2014 року позивач розірвав шлюб, в зв'язку з чим, вимушений був виїхати з квартири колишньої дружити та виписатись. Так як, іншого житла позивач не має, то навесні 2013 року він переїхав жити в квартиру [ADDRESS]. Наймачем зазначеної квартири є батько позивача - [PERSON], який проти його проживання та реєстрації не заперечував. Однак, з приводу проживання та реєстрації заперечує його сестра - [PERSON], внаслідок чого виникають постійні сварки та звернення нею з різними заявами та позовами до відповідних інстанцій, тому позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого права та просить визнати за ним право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що після погіршення стосунків с дружиною, приблизно з березня-квітня 2013 року, переїхав жити у квартиру [ADDRESS], при цьому, батько, який є основним квартиронаймачем не заперечував проти переїзду та реєстрації. У спірній квартирі він мешкав з моменту заселення до 04.10.2002 року, коли одружився і переїхав до будинку дружини. В квартирі мешкає також його сестра з сином [PERSON] (відповідачі по справі), які вдома знаходяться лише ввечері нетривалий час і мають відокремлену кімнату, яка закривається на ключ. Так як, відповідачі здійснили деякі зміни в квартирі, перепланування, то він вдень знаходиться з батьком в кімнаті, а вночі спить в залі на розкладачці. Він підтримує з батьком дружні, родинні стосунки, ведуть з ним спільне господарство, допомагає останньому сплачувати комунальні послуги, так як батько на пенсії, а він працює, але у квитанціях пишеться прізвище основного квартиронаймача. Крім того, батько хворіє, тому останньому необхідна допомога, яку він і здійснює: возить батька до лікарні, купляє у аптеці ліки тощо. Вважає, що має право користуватись зазначеною квартирою, так як є членом сім'ї [PERSON] та нести усі права і обов'язки, які передбачені договором найму житлового приміщення. Відповідачі заперечують проти його реєстрації у спірній квартирі та її користуванням, хоча іншого житла у нього не має. Представник позивача - [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, вважає, що позивач має усі права на користування спірною квартирою, так як є членом сім'ї наймача, проживає з ним у спірній квартирі з весни 2013 року, веде спільне господарство та сплачує комунальні послуги. Крім того, батько позивача - [PERSON] хворіє, тому позивач надає йому допомогу: порається по господарству, возить батька у лікарні, тощо. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, суду пояснила, що з братом та батьком вона має неприязні стосунки, внаслідок чого виникають сварки. Вона зверталась до суду з позовом про зміну умов договору найму житлового приміщення та визначення порядку користування квартирою, проте у задоволенні позову було відмовлено. Вона мешкає в квартирі [ADDRESS] разом зі своїм сином - [PERSON] та батьком - [PERSON] Позивач у вказаній квартирі не мешкає, а створює лише видимість проживання та буває там дуже рідко. Вважає, що поява позивача у спірній квартирі та проживання останнього там стане наслідком сварок та різних конфліктів, тому що були факти погроз з боку [PERSON] Враховуючи такі обставини, вона до МКП «ОСНОВАНІЄ» подала заяву, в якій заперечувала проти реєстрації у спірній квартирі інших осіб та не дала згоду на реєстрацію позивача. Зверталась з заявою до МКП «Основаніє» щодо складання акту про відсутність позивача за адресою: [ADDRESS], що і було зроблено. Крім того, доказом факту не проживання позивач у квартирі слугують аудіо записи розмов батька, які вона здійснювала за допомогою диктофону для того щоб використати їх у якості доказу в суді. Просить у позові відмовити. Представники позивача - [PERSON] та адвокат [PERSON] повністю заперечували проти позову, так як [PERSON] взагалі не мешкає в зазначеній квартирі, про що свідчать: акт адвоката [PERSON] від 19.08.2013 року, довідка МКП «Основаніє», аудіозапис розмов [PERSON] та пояснення свідків, а тому позивач не має право на користування спірною квартирою. У позові просили суд відмовити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що з 1991 року мешкає в квартирі [ADDRESS]. В квартирі мешкає його дід - [PERSON], мати - [PERSON] та він. Його графік роботи з 06-00 до 17-00, 18-00 години щоденно, тому він у спірній квартирі буває лише увечері. Так як він одружений, то іноді ночує у своєї дружини за адресою: [ADDRESS]. Заперечує проти позову, так як вважає, що його дядько не має право на проживання у зазначеній квартирі, просить у позові відмовити. Третя особа - [PERSON] проти позову не заперечував, зазначивши, що квартиру [ADDRESS] він отримав на свою родину, яка складалась на той момент з його дружини, сина (позивача у справі) та доньки (відповідача у справі). Вважає, що його діти - [PERSON] та [PERSON] є членами сім'ї та мають рівні права на користування квартирою. Після розірвання шлюбу його донька - [PERSON] повернулась жити до нього, і він не заперечував проти цього, а тому вважає, що і син має право на користування квартирою, бути зареєстрованим і проживати у спірній квартирі. Також зазначив, що з [PERSON] має складні стосунки, постійно виникають сварки щодо порядку користування квартирою. Навесні 2013 року [PERSON] звернувся з проханням зареєструватись та проживати у квартирі, так як його шлюбні стосунки погіршились, на що він не заперечував. Крім того, він останнім часом погано себе почуває, тому потребує додаткової допомоги по веденню домашнього господарства та отримання медичної допомоги. Позивач допомагає йому по господарству, яке у них фактично спільне, возить його у лікарню, надає кошти на сплачу комунальних послуг. Онук - [PERSON] одружений та проживає зі своєю дружиною, донька вдома буває лише пізно ввечері, лише для того, що нагодувати свого кота. З 28.03.2014 року, тобто після прийняття судом рішення про виселення співмешканця доньки, [PERSON] у спірній квартирі жодної ночі не ночувала. Просив позов задовольнити. Представники третіх осіб - МКП «ОСНОВАНІЄ» та Запорізької міської ради у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До суду не надали жодних заяв, клопотань та заперечень. Враховуючи вимоги ч.2 ст.169 ЦПК України, згідно якої неявка представника у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи, суд розглянув справу без участі представників третіх осіб. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює начальником обслуговування абонентів № 11 МКП «ОСНОВАНІЄ» з листопада 2013 року і в її повноваження входить посвідчувати акти, складені спеціалістами своїм підписом. Тобто, вона лише посвідчує підписи спеціалістів МКП «ОСНОВАНІЄ» на актах, які їй надають. Яким нормативним документом передбачено складання МКП «ОСНОВАНІЄ» актів про встановлення (не встановлення) факту проживання особи, їй невідомо. Зазначене складання актів є відповідною послугою, яку здійснює МКП «ОСНОВАНІЄ» і яке входить до калькуляції, тобто за вихід на місце та складання акту, заявник сплачує 51 грн. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що працюють в МКП «ОСНОВАНІЄ» паспортистом та спеціалістом по роботі з абонентами, відповідно. По вказівці начальника центру МКП «ОСНОВАНІЄ» [PERSON], до якої надійшла відповідна заявка з проханням скласти акт щодо осіб, які фактично проживають у [ADDRESS], ними був здійснений вихід за даною адресою. Після опитування сусідів [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що в зазначеній квартирі мешкають [PERSON], [PERSON], її син [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний акт. Акт у подальшому був завірений підписом начальника центру МКП «ОСНОВАНІЄ». У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з 1985 року проживає на другому поверсі у під'їзду, де знаходиться спірна квартира. Практично увесь час знаходиться вдома, так як рідко виходить на роботу - реалізатором на ринок «Анголенко» та вікна її квартири виходять у двір будинку, тому вона дуже часто бачить, хто заходить у під'їзд будинку. Вона знає, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], його донька [PERSON] з чоловіком, прізвище та ім'я якого вона не знає, але у нього немає руки. Раніше у вказаній квартирі жив син [PERSON] - [PERSON], але тепер вона його не бачить. Крім того, [PERSON] не мешкає разом з батьком та сестрою, так як взагалі його не бачить. Восени 2013 року до неї приходили дві жінки - працівники МКП «ОСНОВАНІЄ» та їм вона підписала акт, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 1986 року проживає у [ADDRESS], тобто на одній площадці, де розташована спірна квартира. Знає, що у квартиру № 23 у його підході в'їхала сім'я: [PERSON], [PERSON] та їх діти - [PERSON] і [PERSON] В зв'язку з тим, що [PERSON] вийшла заміж, тому деякий час остання мешкала за іншою адресою, але так як її особисте життя не склалось, повернулась жити до батьків вже зі своїм сином [PERSON]. [PERSON] також одружився та виїхав з квартири, але вже приблизно з квітня-травня 2013 року, знову проживає з батьком, тому що шлюб з дружиною розірвано. З [PERSON] спілкується, іноді разом їздять на роботу, так як працюють на одному підприємстві, та виходять палити на площадку поверху будинку. Впевнений, що [PERSON] мешкає з батьком, тому що останній палити виходить на поверх у домашніх речах та кожен день автомобіль позивача стоїть у дворі, а останній майже завжди пересувається лише на автомобілі. Чи проживає у спірній квартирі, [PERSON], повідомити точно, він не зміг. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є пенсіонеркою, мешкає в будинку [ADDRESS] майже 20 років та є сусідкою [PERSON], але проживає на 7 поверсі. Знає, що у останнього є двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], які деякий час проживали окремо, а зараз знов мешкають разом. [PERSON] останнім часом бачить рідко, крім того, [PERSON] декілька разів скаржився на поведінку доньки та онука. Кожну неділю бачить [PERSON] разом з батьком у магазині - вони купують продукти харчування. Крім того, [PERSON] вона бачила ще у 2013 року, який повідомив їй, що знову переїхав до батька. В квартирі була декілька разів, її запрошував в гості [PERSON], щоб підписати акт про те, що [PERSON] мешкає разом з батьком. Іноді біля під'їзду вона бачить автомобіль [PERSON] Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення - квартира [ADDRESS] виконкомом Запорізької міської ради була надана [PERSON] на підставі ордеру № 3900, серії А-ІХ від 19.08.1985 року на сім'ю. Позивач [PERSON] був вписаний в ордер. Користувались вказані особи спірним житловим приміщенням з 1986 року (а.с. 4). Основним квартиронаймачем є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії технічного паспорту станом на 22.05.2013 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить місцевій Запорізькій міській раді (а.с. 7). Довідками МКП «Основаніє» від 22.04.2013 року та від 21.02.2014 року, виданими на ім'я позивача встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (без реєстрації) (а.с. 9, 58). Проте, з довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» № 314 від 11.02.2014 року, виданої на ім'я відповідача - [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 62). 09.01.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 47). Довідкою та випискою Комунальної установи міської лікарні № 7 підтверджено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба 2 ступеню, високого ступеню ризику цукровий діабет (а.с. 51-52). Зазначене підтверджує, що основним квартиронаймачем є третя особа - [PERSON], фізичний стан якого з лютого 2013 року погіршився. А отже, показання позивача щодо поганого самопочуття батька підтверджуються. Також, в матеріалах справи наявні акти МКП «ОСНОВАНІЄ» від 11.07.2013 року, від 21.02.2014 року які підтверджують, що в спірній квартирі позивач мешкає без реєстрації, складені на підставі пояснень сусідів (а.с. 48,57). Згідно з акту МКП «ОСНОВАНІЄ» від 04.09.2013 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає, так як з 2004 року мешкає разом зі своєю сім'єю у Шевченківському районі (а.с. 63). Судом ретельно вивчено зазначені акти, надані в якості доказів з обох сторін. На думку суду, в даному випадку акт є документом, складений групою осіб (працівниками МКП «ОСНОВАНІЄ»), які на підставі отриманої у мешканців під'їзду неперевіреної інформації встановили факт проживання (не проживання) позивача у спірній квартирі. Сторони та представники МКП «ОСНОВАНІЄ» не надали та не повідомили суд про будь-які нормативні акти, які передбачають складання таких актів, зазначивши, що складання актів -це послуга МКП «ОСНОВАНІЄ», тому суд вказані акти вважає неналежними доказами. Відповідно до акту від 19.08.2013 року, складеному адвокатом [PERSON], у будинку [ADDRESS] (адреса місця проживання колишньої дружини позивача) [PERSON] з 2004 року і по теперішній час мешкає разом зі свою дружиною (а.с. 61). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою. Проте, в матеріалах цивільної справи не надано жодного доказу того, що [PERSON] є адвокатом (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання юридичних послуг) та має право здійснювати дії передбачені п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зазначений акт був складений з метою надання його в якості доказу до Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/5791/13-а, тому суд вважає, що наданий акт від 19.08.2013 року є також неналежним доказом по даній справі. В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] було прослухано аудіозапис розмов третьої особи - [PERSON] з невстановленими особами, але суд не вбачає за можливе визнати зазначений запис в якості допустимого доказу по справі. Так, стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть встановлюватися лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформації неможливо. Стороною відповідача [PERSON] до суду не було надано доказів, що надані аудіозаписи були здійсненні на підставі рішення суду або з дозволу [PERSON] Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON], так як відомості, надані нею у судовому засіданні, викликають сумнів у їх достовірності. Так, [PERSON] пояснила, що на цей час у спірній квартирі проживає [PERSON], його донька [PERSON] з чоловіком, прізвище та ім'я якого вона не знає, але у нього немає руки. Разом із тим, пояснення зазначеного свідка щодо мешкання на цей час співмешканця [PERSON] у спірній квартирі спростовуються поясненнями позивача [PERSON], третьої особи - [PERSON] та самих відповідачів у справі - [PERSON] та [PERSON] Таким чином, показання свідка [PERSON], на думку суду є недостовірними, тому суд їх не приймає до уваги. Статтею 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Позивач по справі є дитиною [PERSON], що не спростовується сторонами по справі. Так відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до пункту 1.26 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини). До загальних ознак, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю належать: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом; взаємні права та обов'язки. Діти будуть відноситися до членів сім'ї своїх батьків в будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності причин цього. Отже, так як [PERSON] деякий час мешкав за іншою адресою не значить, що він не є членом сім'ї [PERSON] Крім того, з квітня 2013 року позивач з дозволу і за волевиявленням наймача спірного житлового приміщення знову вселився в нього на правах члена сім'ї наймача, з цього часу ніс всі обов'язки члена сім'ї наймача, передбачені діючим житловим законодавством, допомагає своєму батьку - наймачу спірного житлового приміщення, піклується про нього, веде з ним спільне господарство, та виконує всі обов'язки члена сім'ї наймача, передбачені договором найму житлового приміщення (ст.ст.66, 67, 177 ЖК України): приймає участь в оплаті квартирної платні та комунальних послуг. Користування позивачем спірним житловим приміщенням без відповідної реєстрації відбувається за тих причин, що його сестра - [PERSON] разом зі своїм сином - [PERSON] не дали згоду на реєстрацію позивача в спірному житловому приміщенні, що підтверджено відмовою начальника Комунарського РВ м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, підстава: відмовлено на підставі ст.65 ЖК України, за відсутності згоди двох осіб (а.с. 54). Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача проти позову, оскільки за роз'ясненнями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для відмови в праві користування житловим приміщенням особі, яка проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача. Відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули право користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Про згоду наймача спірного житлового приміщення [PERSON] і його бажання на вселення і реєстрацію позивача у спірному житловому приміщенні у судовому засіданні засвідчив останній та свідки. Згода [PERSON] була надана до Комунарського РВ м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області на заяві позивача про реєстрацію місця проживання від 06.07.2013 року (а.с. 54). Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що позивач не отримав згоди на вселення та реєстрацію лише від своєї сестри та племінника, так як між ними виникли неприязні стосунки; згоду на вселення та реєстрацію отримав від основного квартиронаймача - [PERSON]; проживає в зазначеній квартирі з лютого 2013 року, що підтвердили свідки у судовому засіданні; веде з наймачем спільне господарство, про що не заперечує і сам квартиронаймач; іншого житла позивач не має та не зберіг у за собою права користування іншим житловим приміщенням; проживаючи у спірній квартирі не псує та не пошкоджує житло. За викладених підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, які належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved