Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому (уточнивши первісні позовні вимоги - а.с.30-32,74) просить: - позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - відібрати неповнолітню [PERSON], [INFO], у батька дитини - відповідача [PERSON]; - призначити її (позивачку) опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]; - стягнути з відповідачів на її (позивачки) користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від їх доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на таке: Вона - позивачка є бабцею неповнолітньої дитини відповідачів [PERSON], [INFO], яка більше року проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батьки дівчинки - відповідачі [PERSON] і [PERSON] ведуть асоціальний спосіб життя, не працюють, зловживають спиртними напоями. Життям доньки, станом її здоров'я, духовними та матеріальними потребами дитини відповідачі не цікавляться, будь-якої участі в житті [PERSON] та її матеріальній підтримці не приймають, не виявляючи до неї ані найменшої батьківської турботи. Крім того, батько дитини відповідач [PERSON] є інвалідом з психічного захворювання, по відношенню до свого оточення, зокрема до доньки поводиться вкрай агресивно, що становить загрозу для здоров'я та життя дівчинки, негативно впливає на її психічний стан. Вона - позивачка опікується дитиною, матеріально її утримує, створила усі необхідні умови для повноцінного життя і розвитку онуки. Між ними з [PERSON] склалися доброзичливі сімейні стосунки, що ґрунтуються на взаємній повазі, довірі та любові. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю [PERSON] підтримала: - висновок та подання Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 12.01.2018 р., за яким визнано за доцільне позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], - висновок служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, а також подання Органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради від 12.01.2018 р. про доцільність інтересам неповнолітньої дитини, яка фактично залишилася без батьківського піклування, встановлення піклування над [PERSON], [INFO], та призначення її піклувальником [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з дитиною, створивши всі необхідні умови для життя і розвитку онуки, фактично опікується нею, і за своїми якісними характеристиками та станом здоров'я може виконувати обов'язки піклувальника. Відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, до суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову суду не надавали. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований, а отже підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, - на а.с.3). Дитина проживає разом з бабусею - позивачкою [PERSON], яка самостійно виховує дитину, створила належні умови для проживання та розвитку онуки. Батьки дитини не виконують батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не турбуються про її фізичний та духовний розвиток, шкільну освіту, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не приділяють батьківської уваги до доньки. Зазначені обставини підтверджені: -поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які, допитані кожен окремо, підтвердили той факт, що дитина відповідачів постійно проживає з позивачкою, яка є бабцею дівчинки, піклується про онуку, дбає про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, утримує матеріально. Відповідачі участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні не приймають, не приїжджають та не спілкуються з дитиною в ніякий спосіб, не виявляють до дитини ані найменшої батьківської турботи, зловживають спиртними напоями, а відповідач [PERSON], який є психічно хворим, вкрай агресивно поводиться по відношенню до доньки; -психологічною характеристикою неповнолітньої [PERSON], за якою дитина прагне покінчити з ситуацією, в якій знаходиться, так як вважає її нестерпною; гостро потребує мирної стабільної атмосфери у сімейному колі, підтримки й порозуміння з боку своїх близьких людей (а.с.52), -характеристикою класного керівника та директора Костянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 Костянтинівської міської ради Донецької області, з якої вбачається, що батьки учениці 9-го класу [PERSON] до школи з'являються рідко (а.с.53). Вирішуючи питання обґрунтованості вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки [PERSON], [INFO], не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримує доньку матеріально, що доведено позивачем і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №49/26 від 12.01.2018 р. визнано доцільним інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON], [INFO] (а.с.88). Приймаючи до уваги доведеність винної поведінки відповідачки [PERSON] щодо невиконання батьківського обов'язку відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], враховуючи думку неповнолітньої [PERSON] (вислухану на виконання приписів ст.171 СК України при вирішенні спірного питання), яка не заперечувала проти позбавлення її матері батьківських прав, оскільки вважає, що непотрібна останній, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню. Одночасно судом зроблений висновок щодо невиконання батьківських обов'язків також і відповідачем [PERSON] Проте за роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (абз.3 п.17). З наявних у матеріалах справи доказів (Епікризу щодо [PERSON], Направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню [PERSON], Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1120 - [PERSON], Довідки Медико-соціальної експертної комісії за №453418 від 19.08.2013 р. про встановлення [PERSON] другої групи інвалідності безстроково,) вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], страждає на психічну хворобу, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра «Міського психіатричного диспансеру м. Костянтинівки» з діагнозом «параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром», з приводу цього захворювання є інвалідом ІІ групи безстроково, за своїм психічним статусом емоційно нестійкий, схильний до дратівливості й конфліктної поведінки (а.с.33, 34,35-37). За Висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я - Міського психіатричного диспансеру м. Костянтинівки «про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків» №50 від 09.01.2018 р. [PERSON], [INFO], має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.91). З огляду на наведене, винна поведінка [PERSON] щодо невиконання своїх батьківських обов'язків відсутня. У свою чергу, захворювання відповідача [PERSON] створює реальну загрозу для життя та здоров'я його неповнолітньої дитини, про що наголошено у судовому засіданні стороною позивача, і що підтверджено свідками. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є її відібрання від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, статтею 170 СК України передбачена можливість постановлення судом рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування (ч.1). За наведених підстав, при встановленні судом факту невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України), у відсутність винної поведінки відповідача щодо цих обставин, а також за наявності загрози небезпеки для життя, здоров'я і морального виховання дитини у разі залишення її у батька внаслідок психічної хвороби останнього, і крім того, враховуючи думку неповнолітньої [PERSON] (вислухану на виконання приписів ст.171 СК України при вирішенні спірного питання), яка бажає відібрання її від батька, оскільки останній вкрай агресивно поводиться із нею, застосовуючи при цьому фізичну силу, суд вважає за необхідне постановити рішення про відібрання неповнолітньої [PERSON] від батька [PERSON], не позбавляючи відповідача батьківських прав. Тож позов в цій частині підлягає задоволенню. За приписами статті 243 СК України - над дітьми у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, позбавленими батьківського піклування, встановлюється піклування. Як визначає стаття 244 СК України - піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа (ч.1). При призначенні дитині піклувальника мають бути враховані особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини (ч.2) Не можуть бути піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу (ч.3). Позивачка [PERSON] - баба дитини є повнолітньою дієздатною особою, має постійне місце проживання (а.с.6), за станом здоров'я та своїми особистими якостями може бути піклувальником (а.с.40,41,54). Обмеження щодо неможливості призначення [PERSON] піклувальником, зазначені в статті 212 СК України, судом не встановлені. Згідно з Актом обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], від 12.09.2017 р. за місцем реєстрації позивача (а.с.55) [PERSON] створила всі необхідні умови для нормального проживання дитини: будинок газифікований, електрифікований , проведено всі необхідні комунікації, що знаходиться у задовільному стані. Приміщення будинку придбані, охайні, відповідають усім необхідним санітарно-гігієнічним нормам. Наявна присадибна ділянка у задовільному стані. Дівчина має окрему кімнату, у якій знаходиться ліжко, стіл, шафа для речей, комп'ютер. Дівчина забезпечена усім необхідним шкільним приладдям, одягом і взуттям, предметами особистої гігієни. За висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №48/26 від 12.01.2018 р. є доцільним інтересам неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка фактично залишилася без батьківського піклування, встановлення над нею піклування та призначення її піклувальником [PERSON] (а.с.89). Виходячи з наведеного, враховуючи думку неповнолітньої [PERSON] (вислухану при вирішенні спірного питання на виконання приписів ст.171 СК України), яка бажає залишитися з бабою, оскільки та любить її і дбає про неї, з якою вона почувається комфортно і затишно, суд вважає за необхідне призначити піклувальником [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позов в цій частині - задовольнити. Відповідно до ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за власною ініціативою чи ініціативою позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дітей. Відповідно до ч.4.ст.170 СК України - при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Дійшовши висновку про необхідність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON] та про необхідність відібрання у відповідача [PERSON] дитини і призначення позивача піклувальником дівчинки, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.ст.182-183 СК України стягнути з відповідачів на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], аліменти у визначеному позивачкою і не спростованому відповідачами розмірі - по 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 р. ( дати завалення вимоги стягнення аліментів) і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 640,00 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачкою [PERSON] Також з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20 грн., з яких 352,40 грн. - вимоги встановлення піклування (704,80 грн. / 2), 704,80 грн. - вимоги стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (зокрема відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, стягнення аліментів), тож ці витрати за приписами ч.6 ст.141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved