Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 05 лютого 2008 року між ним та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого Відповідач отримала кредит в розмірі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 31 липня 2016 року Відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 10759 (десять тисяч сімсот пятдесят девять) гривень 14 копійок. Позивач зазначає, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач просить, стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 лютого 2008 року в розмірі 10759 (десять тисяч сімсот пятдесят девять) гривень 14 копійок, судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень. Позивач в судове засідання не зявився в позовній заяві просив справу слухати за відсутності їх представника. Представник Відповідача в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, надав до суду письмове заперечення проти позову. Посилаючись на те, що Відповідач не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Термін дії банківської картки, виданої Відповідачу 05 лютого 2008 року один рік, який закінчується у лютому 2009 року, з позовом до суду Позивач звернувся у серпні 2016 року, тобто з пропуском загальної позовної давності. Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений проте, після закінчення строку дії договору банк не видав Відповідачу ні грошових коштів, а ні нової платіжної картки. На підставі вищевикладеного, Відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позову в повному обсязі. В судове засідання 19 липня 2017 року представник Відповідача не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, яку представник отримав особисто в приміщенні залу судового засідання 26 червня 2017 року, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство "Приватбанк" (надалі - Банк), про що зазначено у пункті 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Довідкою АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Банківською ліцензією № 22 від 05 жовтня 2011 року, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 054809 та Статутом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачено, що вищевказаний банк є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Згідно повідомлення УДМС України в Житомирській області від 12 вересня 2016 року [PERSON], яка змінила своє прізвище на [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач своїх зобовязань за Договором не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 05 лютого 2008 року, Відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 10759 (десять тисяч сімсот пятдесят девять) гривень 14 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом 265 гривень; - заборгованості за процентами 7140 гривень 09 копійок; - заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень; в тому числі: - штраф (фіксована частина) 250 гривень; - штраф (процентна складова) 104 гривні 05 копійок. На даний час Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за Договором не погашена, що є порушенням законних прав Позивача. Відповідно до пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно статей \~526,\~527,\~530,\~1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. До суду за захистом порушеного права Банк звернувся 07 вересня 2016 року. Представник Відповідача просить застосувати строк позовної давності до позову. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг. Згідно з пункту 3.1 вказаних Умов та Правил, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Водночас, із Правил користування платіжною картою вбачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (включно). Згідно Довідки про Умови кредитування та пунктом 5.4 Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту\~в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH). Таким чином, договором передбачено погашення щомісячними періодичними платежами відсотків за користування кредитом та в повному обсязі кредитного ліміту не пізніше закінчення строку дії кредитної картки. У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України№ 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від24 вересня 2014 року,№ 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, які згідно зі статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] за договором від 05 лютого 2008 року було видано наступні кредитні картки: № 4149605359368008 строк дії до 31 січня 2012 року та № 4149437725188559 зі строком дії 31 березня 2016 року, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Тобто, термін виконання зобовязання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки\~31 березня 2016 року. Посилання представника Відповідача про видачу [PERSON] картки зі строком дії один рік є безпідставним. За правилами частини першої \~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів про видачу платіжної картки із зазначенням другого терміну її дії, представником Відповідача надано не було. Згідно із частини пятої статті 261 ЦК України\~за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а тому з 01 квітня 2016 року розпочався строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом. Останній платіж проведений Відповідачем 31 жовтня 2013 року в межах строку дії платіжної картки, що підтверджується випискою по рахунку. Позов подано до суду 07 вересня 2016 року, тобто Банк звернувся з позовом до [PERSON] в межах встановленого законом строку позовної давності. Тому суд вважає, що право вимоги у банку на пред'явлення позову щодо примусового стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором виникло з 01 квітня 2016 року та існує в межах загального строку позовної давності до 01 квітня 2019 року. Судом встановлено, що Позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до Відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді заборгованості за пенею та комісією 3000 гривень та штраф (фіксована частина) в розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 104 гривні 05 копійок. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Відповідно до частини першої\~статті 360-7 ЦПК України\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення Відповідача заборгованості за кредитом 265 гривень;- заборгованості за процентами 7140 гривень 09 копійок;- штраф (фіксована частина) 250 гривень;- штраф (процентна складова) 104 гривні 05 копійок, підлягають задоволенню, а вимога про стягнення - заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Відповідно до частини першої \~статті 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 936 гривні 80 копійок (1378 гривень х 7759 гривень 14 копійок / 10759 гривень14 копійок).

Outcome: partial