Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що Заводський районний суд міста Миколаєва своїм рішенням від 23.11.2018 р. по справі № 487/5203/18 за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" про стягнення заборгованості по заробітній платі вирішив зокрема: Стягнути з Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 28393,48 гривень, яке досі безпідставно не виконуються Відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що Заводський районний суд міста Миколаєва своїм рішенням від 23.11.2018 р. по справі № 487/5203/18 за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" про стягнення заборгованості по заробітній платі вирішив зокрема: Стягнути з Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 28393,48 гривень. 12.08.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59782140 щодо стягнення з ДП «Ніжинського ремонтного заводу інженерного озброєння» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 393,48 грн. Того ж дня, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зупинення виконавчих дій, вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 487/5203/18, виданого 30.11.2018 року - зупинено, з підстави, визначеної п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1637 від 27.12.2018 року ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного обладнання» включено до переліку об`єктів малої приватизації у 2019 році. На момент звернення позивача до суду, заборгованість по заробітній платі, стягнута заочним рішенням суду Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.11.2018 року у справі № 487/5203/18, позивачу не сплачена. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу . Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117 , 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 , дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до розділу II п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата... За такого, останніми місяцями моє роботи на підприємстві були грудень 2017 року та січень 2018 року, в яких нараховані суми складають - 6 874,80 грн.(за грудень 2017 року) та 6 761,64 грн. (січень 2018 року). Виходячи з цього, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: 6 874,80 грн. + 6 761,64 грн. = 13 636,44 грн. / 42 (кількість робочих днів за грудень 2017 року - січень 2018 року) = 324,67 грн. - середньоденний заробіток. 324,67 х 465 (кількість робочих днів з 05.02.2018 року - дня мого звільнення до 15.12.2019 року) = 150 971,55 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а саме підлягає стягненню відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні за ст. 117 КЗпП у розмірі 150971,55 гривень. Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved