Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

11.03.2015 р. представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення на користь [PERSON] суми страхового відшкодування, інфляційних збитків, трьох процентів річних та моральної шкоди (а.с. 1-5). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 09.05.2013 року автомобіль [NUMBER], під керуванням її чоловіка, [PERSON], потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, винним в якій був інший автотранспортний засіб, цивільно-правова відповідальність водія якого була застрахована у ВАТ НАСК «ОРАНТА». Надалі, як стало відомо позивачеві, відповідач ВАТ НАСК «ОРАНТА» відкрило страхову справу за № 6185 та винесло рішення, відповідно до якого відповідач зобов'язується сплатити позивачеві 4500 грн. Але в свою чергу позивачеві, а ні документи про це рішення, а ні страхового відшкодування не надано. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити страхову суму, але відповідач ВАТ НАСК «ОРАНТА» суму страхового відшкодування так і не виплатив. Відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування. Відшкодування проводиться у термін не більше 90 днів, але відповідач з 09.08.2013 року і по 17.02.2015 року, що дорівнює 527 днів прострочення. Індекс інфляції складає 14823,55 грн., три проценти річних складають за 19 місяців 213,75 грн. Крім цього позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, оскільки неправомірні дії відповідача призвели до того, що автомобіль, із-за несплати страхового відшкодування, довгий час був зламаний, що завдало позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 грн. 03.04.2015 року представник [PERSON] уточнив позивні вимоги та просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 4500 гривень, суму інфляції 10323,55 грн., суму трьох процентів річних 213,75 грн., суму на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. та вирішити питання про судові витрати (а.с. 28-31). В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] надав заяву в який просив залишити без розгляду вимоги про стягнення страхового відшкодування (а.с. 65), а в іншій частині позов підтримав з урахуванням уточнень та просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] суму інфляції 10323,55 грн., суму трьох процентів річних 213,75 грн., суму на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. і судові витрати, що зафіксовано засобами технічної фіксації судового процесу. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився але надав суду письмові заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги ВАТ НАСК «Оранта» визнає частково, оскільки відповідно до платіжного доручення №17860 від 30.03.2015 року, страховик здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 4553,43 грн. Крім того, зазначив, що позивачем було здійснено не вірний розрахунок позовних вимог. 14.05.2013 року [PERSON] було надано до ВАТ НАСК «Оранта» письмове повідомлення про ДТП, однак позивач повинен був надати повідомлення 12.05.2013 року. Позивач подав до ВАТ НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування лише 15.07.2013 року, а повинен був надати до 11.06.2013 року. Таким чином позивачем було прострочено строк для подачі заяви про страхове відшкодування на 33 дні. Крім того, страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Останнім днем для виплати страхового відшкодування, з урахуванням 44 днів прострочення було 16.11.2013 року. Спеціальна позовна давність у 1 рік застосовується щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, загальна кількість днів прострочення складає 365 днів. Стосовно вимог позивача про стягнення на свою користь моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, зазначив, що [PERSON] не зазнала шкоди здоров'ю в результаті ДТП, а відповідно у неї відсутні правові підстави для стягнення з страховика моральної шкоди. ВАТ НАСК «Оранта» не погоджується з твердженням позивача про те, що виплата страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений між страховиком і страхувальником, є грошовим зобов'язанням, оскільки не є відповідальністю (деліктні правовідносини). Окрім цього, до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК України не застосовуються, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Потерпіла особа це третя особа в страхових правовідносинах, яка не є стороною договору страхування. Винятком є відповідальність страховика. Вважає, що позивач не має правових підстав вимагати стягнення індексу інфляції. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити та справу розглянути без участі відповідача. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] до ВАТ НАСК «Оранта» в частині стягнення з суми страхового відшкодування в розмірі 4500 грн. залишено без розгляду. Суд, у межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09.05.2013 року о 12 год. 30 хв., в районі АЗС «Інтернафта», розташованої на об'їзній дорозі м. Одеса, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] в наслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2013 року [PERSON], [INFO] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 62). Встановлено, що 2.01.2013 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1283490, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю третіх осіб складає 100000,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50000 грн., франшиза 510 грн. Строк дії полісу 12 місяців, тобто з 24.01.2013 року по 23.01.2014 рік. Забезпечений транспортний засіб, відповідно до умов Полісу - ВАЗ 21063 державний номер [NUMBER] (а.с. 51). Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування до ВАТ НАСК «Ораната» 15.07.2013 року (а.с. 49). Відповідно до приписів статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після розгляду страховиком наданих йому документів про ДТП страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення встановлено обов'язок страховика направити заявнику письмове повідомлення щодо прийняття рішення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 4553,43 грн., що підтверджується довідкою ВАТ НАСК «Ораната» від 30.03.2015 року (а.с. 42), а також визнано представником позивача в судовому засіданні. Стосовно доводів представника відповідача, що те, що прострочення сплати страхового відшкодування не є простроченням грошового зобов'язання, та у зв'язку з цим не тягне за собою відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, то суд не погоджується з ними з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.21 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року роз'яснив, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості здійсненого позивачем станом на 17.02.2015 року сума заборгованості становила 4500 гривень, індекс інфляції - 10 328,55 гривень, 3 % річних 213,75 гривень. Однак суд не може погодитись з даним розрахунком виходячи з наступного. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 19 липня 2013 року складеного ВАТ НАСК "Оранта" сума страхового відшкодування становить 4 553,43 грн. (а.с. 43). Представник відповідача у своїх запереченнях визнав, що останнім днем для виплати страхового відшкодування [PERSON] у сумі 4 553,43 грн., було 16.11.2013 року, але страховик здійснив виплату лише 30.03.2015 року (а.с. 39-40). Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач мав виплатити страхове відшкодування позивачу 16.11.2013 року, а виплатив лише 30.03.2015 року, то відповідно до вимог ст. 625 ЦК України при розрахунку суми індексу інфляції та пені суд виходив з наступного - нарахування індексу інфляції за період з 17.11.2013 року (строк виплати страхового відшкодування) по 17.02.2015 року (дати визначеної позивачем у розрахунку),сума боргу (страхового відшкодування) - 4 553,43 грн., на яку нараховуються індекс інфляції та 3% річних. Таким чином, згідно вимог статті 625 ЦК України, з ВАТ НАСК "Оранта" підлягає стягненню на користь [PERSON]сума 1821,65 грн. з яких нарахування індексу інфляції 1650,24 грн. та 3% річних у сумі 171.41 грн. Також, суд не погоджується з доводами представника позивача в частині виникнення у ВАТ НАСК "Оранта" обов'язку відшкодувати позивачу моральної шкоди з наступних підстав. Згідно ст. 26-1 ЗУ ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сімґї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] внаслідок ДТП було спричинено каліцтво або пошкоджено здоров'я, тому представник позивача безпідставно просить стягнути моральну шкоду з страхової компанії. Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Зважаючи на те, що транспортний засіб позивача було пошкоджено з вини [PERSON], то вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди з ВАТ НАСК «ОРАНТА» не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Оскільки суд задовольнив частково позовні вимоги [PERSON] то з ВАТ НАСК «ОРАНТА» слід стягнути суму 73 грн. (сімдесят три гривні)судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial