Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис від 26.07.2017 року № 15091 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським\~ В.А. щодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER], на суму 10 363 дол. США 03 центи, що належить на праві власності [PERSON], таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 19 червня 2008 року між [PERSON] (надалі Позивач) та ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі Відповідач) укладено кредитний договір № 588/91274, відповідно до умов якого Відповідач надав Позивачу кредит у розмірі 27 391 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% на рік. Відповідно умов кредитного договору сума кредиту в розмірі 27 391 доларів США була надана для придбання автомобіля марки Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER]. 26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 15091 шодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER] на суму 10 363 доларів США 03 центи, що належить на праві власності [PERSON] 12 жовтня 2017 року на підставі даного виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. представником ПАТ «Укрсоцбанк» подана заява до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараві Р.С. про відкриття виконавчого провадження. 13 жовтня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варава С.Р. від 13.10.2017 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави С.Р. від 13.10.2017 р. про опису та арешту майна боржника було здійснено опис та арешт автотранспортного засобу. В постанові від 13.10.2017 року призначено відповідного зберігача арештованого автомобіля [PERSON] (паспорт серії [NUMBER], виданий Сосницьким РВУМВС України в Черкаській області, адреса:Черкаська обл., [ADDRESS]). Про вчинення виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. на договорі застави Позивач дізнався 16 жовтня 2017 року на прийомі в приватного виконавця Варави С.Р. Позивач вважає, що виконавчий напис, 26.07.2017 року № 15091 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським\~ В.А. щодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER], на суму 10 363 дол. США 03 центи, що належить на праві власності [PERSON], є таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не з'явився, на адресу суду направлено відзив, в якому зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити. Треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та приватний виконавець виконавчого округ міста Києва Варава Р.С. у судове засідання не з'явилися з невідомих для суду причин про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 588/91274, згідно з яким йому надався кредит у розмірі 27 391 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% на рік. Відповідно до кредитного договору сума кредиту в розмірі 27 391 доларів США була надана для придбання автомобіля марки Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER]. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між сторонами 19 червня 2008 року укладено договір застави № 35.02-09/594 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. за реєстраційним номером 3793, предметом застави легковий автомобіль марки автомобіля марки Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER]. 26 липня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави автотранспортного засобу № 35.02-09/594 від 19.06.2008 року. 05 липня 2017 року приватним нотаріусам Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером № 4319 за яким звернено стягнення на автомобіль марки Acura MDX, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску - 2007, колір чорний, [NUMBER], тип легковий універсал, що належить [PERSON] 26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 15091 щодо звернення стягнення на автомобіль автомобіля марки Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER] на суму 10 363 долари США 03 центи, що належить на праві власності [PERSON] 12 жовтня 2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1509 від 26.07.2017 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» подана заява до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараві Р.С. про відкриття виконавчого провадження. 12 жовтня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. відкрито виконавче провадження № 54909614 про звернення стягнення на автомобіль марки автомобіля марки Hyundai» модель Sonata 2.0.1, кузов [NUMBER], рік виробництва 2008, колір сірий, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з Законом України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно статті 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовного рухомого майна. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинного з 1 січня 2004 року, цей закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Предметом укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу є автомобіль. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. За п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких є і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Слід зазначити, що дані положення в вищезазначеному Законі набрали чинності після внесення змін до Закону на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. Проте в прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначається, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Кредитний договір № 588/91274 укладений 19 червня 2008 року, а похідний від нього Договір застави транспортного засобу № 35.02-09/594 - 19 червня 2008 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Таким чином, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, не передбачено. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.п.«б» ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно п.286 Інструкції при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Водночас, з матеріалів справи не вбачається, що здійснюючи напис, нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед Банком, а також суми пені та відсотків, зазначені в написі, є безспірними. З огляду на наведене, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту «б»ч. 2 п.1 Переліку. Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" - цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно, до ч. 1 ст. цього Закону до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору. Частиною 1 ст. 590 Цивільного кодексу України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частиною 1 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувану права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Таким чином, вищенаведеними нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не передбачено звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду. Окрім того, частинами 1, 3 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який набрав чинності з січня 2004pоку, визначено, що законодавчі та інші нормативно - правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Частина 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачає можливість вчинення виконавчого напису, якщо інше не встановлено законом. Але законом встановлено інше, а саме: ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. Вказаний закон не передбачає такий позасудовий засіб звернення, як стягнення на підставі виконавчого напису. 12 жовтня 2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 1509 від 26.07.2017 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» подана заява до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараві Р.С. про відкриття виконавчого провадження. Звертаючись в суд з позовом [PERSON] посилався на те, що на дату вчинення виконавчого напису, заборгованість не була безспірною, оскільки існує невирішений спір у суді за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами в Києво- Святошинському районному суді Київської області розглядається спір про стягнення заборгованості. З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути на свою користь [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у справі № 6-887цс17). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 640 гривень судового збору.

Outcome: approved