Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У квітні 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначила, що між нею та банком 16 грудня 2014 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/148875/07-14 на виконання якого вона внесла до відповідача на банківський (депозитний) вклад кошти у розмірі 9 000 доларів США на строк до 16 березня 2015 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу від 8,20% - 10,00% річних. Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк кошти та проценти за користування коштами не повертає. Позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі: 9 000 доларів США згідно договору: банківського вкладу №300131/148875/07-14 від 16 грудня 2015 року, а також витрати на правову допомогу у сумі 2 600 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, з не відомих суду причин, про день час та місце була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Зазначала, що вона після закінчення дії договору №300131/148875/07-14 від 16.12.2014 звернулась до відповідача із письмовою вимогою про повернення банківського вкладу шляхом видачі готівки, а також про своє небажання продовжувати строк для подальшого розміщення строкового банківського вкладу та повернути розміщені нею грошові кошти разом із нарахованими процентами шляхом видачі готівки не пізніше наступного робочого дня. Але жодних виплат з того часу і до моменту пред'явлення позову до суду не проводилось і вказана заборгованість складає - 9 000 доларів США. Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦПК ). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦПК), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 ЦПК України, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно зі ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 16 грудня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк "Фінанси та кредит" укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/148875/07-14 на виконання якого [PERSON] внесла до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 9 000 доларів США на строк до 16 березня 2015 року із нарахуванням відповідачем процентів за вказаними у позові ставками. Сторонами визначені істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу встановлено з урахуванням періоду з 16 грудня 2014 року до 16 березня 2015 року за договором №300131/148875/07-14, з визначенням процентної ставки від 8,20% до 10% відповідно до умов договору. Відповідно до цього договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Депозитні кошти та відсотки не були виплачені відповідачем позивачеві в повному обсязі, незважаючи на вимогу, яка отримувалась відповідачем. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Вказана сума банківського вкладу станом на день розгляду справи відповідачем - позивачу [PERSON] не сплачена у повному обсязі. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній, оскільки відповідач протягом розгляду справи не скористався правом надання заперечень, не надав своїх розрахунків заборгованості. Відповідач - публічне акціонерне товариство Банк "Фінанси та кредит" не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Крім того, позивачем [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу. На обґрунтування вказаної вимоги, позивачем було долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" на користь позивача грошові кошти в сумі: 9 000 доларів США згідно договору: банківського вкладу №300131/148875/07-14 від 16 грудня 2015 року, а також витрати на правову допомогу в сумі 2 600 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотки, то підстави для задоволення позову у цій частині - відсутні, оскільки суду не надано розрахунки їхньої суми. Відповідно до ч 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial