Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в регресному порядку, мотивуючи тим, що 19.06.2006 року відповідач [PERSON] уклав із публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" кредитний договір № IFIU0GA00000226, за яким банк надав йому грошові кошти в розмірі 15 000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних. Згідно умов договору поруки № FIU0GA00000226/1 від 19.06.2006 року та № FIU0GA00000226/2 від 19.06.2006 року поручителями за належне виконання умов вказаного кредитного договору виступили [PERSON] та [PERSON]. Окрім того, за договором іпотеки від 08 лютого 2007 року [PERSON] в забезпечення зобов'язань, що виникли у [PERSON] за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року передав в іпотеку ЗАТ КБ "ПриватБанк" нерухоме майно - земельну ділянку розташовану в [ADDRESS], а за договором іпотеки від 20.06.2006 року - домоволодіння під [ADDRESS]. Позичальник [PERSON] неналежно виконував умови кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 122 180 грн. 16 коп., яка була погашена позивачем [PERSON]. Таким чином до позивача перейшли права кредитора у зобов'язаннях, що виникли на підставі кредитного договору № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року. А тому сплачена позивачем сума заборгованості в розмірі 122 180 грн. 16 коп. підлягає поверненню йому зі сторони відповідачів. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. З урахуванням думки сторони позивача про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 19 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року (а.с.14,15), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США з терміном погашення до 19.06.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON], що виникли у нього на підставі кредитного договору № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року, ЗАТ КБ "ПриватБанк" уклало договір поруки № FIU0GA00000226/1 від 19.06.2006 року із [PERSON] та договір поруки № FIU0GA00000226/2 від 19.06.2006 року із [PERSON]. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року також забезпечені договором іпотеки від 08 лютого 2007 року, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку ЗАТ КБ "ПриватБанк" нерухоме майно - земельну ділянку розташовану в [ADDRESS]. Окрім того, за договором іпотеки від 20.06.2006 року [PERSON] в забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року передав в іпотеку ЗАТ КБ "ПриватБанк" домоволодіння під [ADDRESS]. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року (а.с.14). У зв'язку із виникненням у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості, ЗАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до позичальника [PERSON] та іпотекодавця [PERSON] про звернення стягнення на належне [PERSON] нерухоме майно. 09 лютого 2011 року [PERSON] було здійснено погашення кредитної заборгованості в розмірі 13 206,26 дол. США та 9 927 грн. 12 коп. пені і штрафів, що підтверджується прибутковими касовими ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.13). Згідно розрахунку позивача вказана сума в сукупності у гривневому еквіваленті становить 122 180 грн. 16 коп. Внаслідок погашення [PERSON] боргу, що виник у [PERSON] за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року Івано-Франківським міським судом позов закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду за заявою позивача (а.с.4). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Як встановлено судом, вимоги кредитора ЗАТ КБ "ПриватБанк" були задоволені майновим поручителем [PERSON], так як останній повністю погасив борг за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року в розмірі 122 180 грн. 16 коп., а тому до [PERSON] перейшли всі права кредитора у зобов'язанні, що виникли на підставі даного кредитного договору, в тому числі право вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] нести солідарну з позичальником [PERSON] відповідальність. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконав обов'язку повернути [PERSON] 122 180 грн. 16 коп., які він сплатив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року, а тому вказана сума підлягає стягненню в регресному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в його користь. Положеннями ст. 558 ЦК України поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові. Плата за послуги поручительства (в тому числі й майнового) в даному випадку повинна бути обумовлена сторонами на момент укладення договору поруки, так як з аналізу даної норми закону випливає право а не обов'язок боржника оплати поручителю такого роду послуги. Принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин, а тому відсутність домовленості між позичальником та поручителем про оплату послуг наданих за забезпечення виконання зобов'язання, позбавляє в майбутньому поручителя вимагати від боржника оплатити такі послуги. Позивач просить стягнути з відповідачів 5 000 грн. за надані [PERSON] послуги іпотекодавця, при цьому не вказує на підставі чого він набув права на відшкодування таких коштів. Право [PERSON] на стягнення вказаної суми також не знайшло своє підтвердження у матеріалах справи. Окрім того, оплата послуг поручителя за рахунок інших поручителів законом не передбачена. А тому позов, в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, так як судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення в справі. Як вбачається з оригіналу квитанції серії ВД № 1379146 від 10.01.2014 року, позивач сплатив 1000 грн. на правову допомогу. Тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів в його користь. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 556, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2; 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. 11 ЗУ «Про іпотеку»0 ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial