Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Представник позивача Смалиус І.В. звернулась до суду з позовом в інтересах позивача, в якому просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ «Шарівське» на території Шарівської сільської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.04.2001 року, виданого на підставі розпорядження Олександрійської райдержадміністрації від 06.04.2001 року за № 172-р, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ «Шарівське» Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 6.47 в умовних кадастрових гектарах, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10 квітня 2001 року. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З нею спільно проживав та був зареєстрований [PERSON] - онук, який вважається таким, що прийняв спадщину. На даний час спадкоємцем даного спадкового майна є [PERSON] [INFO] , який є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але не оформив свої спадкові права, оскільки помер. В листопаді місяці 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Олександрійської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно що залишилось після смерті його батька [PERSON] , проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В даному випадку правовстановлюючим документом, що є доказом про належність майна померлій [PERSON] є сертифікат на право на земельну частку (пай), який позивач не надав. Так, як в процесі переоформлення спадкової справи був загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10 квітня 2001 року і отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, тому 20 грудня 2019 року було подано оголошення до Олександрійської районної газети «Сільський Вісник» №51 про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Враховуючи те, що на сьогоднішній день у позивача відсутній правовстановлюючий документ, а саме, сертифікат серії [NUMBER] тому, що був загублений, позивач вимушений звернутися до суду для визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.01.2020 року у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.02.2020 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, представник позивача - Смалиус І.В. через канцелярію суду подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника сільської ради, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1018 (а.с. 10). Відповідно до довідки Шарівського старостинського округу Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03.06.2019 року № 394 встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З нею постійно проживав та був зареєстрований онук [PERSON] , [INFO] . В сільській раді від імені [PERSON] посвідчувався заповіт №13 від 31.05.1996 року (а.с. 13). З інформації наданої суду завідуючим Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 11.02.2020 року № 133/01-16 та, вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 68). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.02.2020 року № 59367893, що надана на запит суду Олександрійською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 31.05.1996 року Шарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 13 (а.с. 69). Відповідно до копії заповіту від 10.05.1996 року, складеного [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 13, встановлено, що [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, заповіла [PERSON] (а.с. 75). Згідно з довідки відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 30.10.2019 року № 1188/102-19 вбачається, що відповідно до «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), членів ВАТ "Шарівське" Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області», [PERSON] виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) від 10.04.2001 року серії [NUMBER], площею 6,47 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до розпорядження Олександрійської районної державної адміністрації № 172-р від 06.04.2001 року. Державний акт на земельну ділянку на ім`я [PERSON] станом на 01.01.2013 не зареєстрований (а.с. 15). Відповідно до довідки № 617 від 15.10.2019 року, виданої Шарівським старостинським округом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області встановлено, що за гр. [PERSON] , яка померла [INFO] на території Шарівської сільської ради закріплена земельна ділянка (пай) № [NUMBER] площею 5,78 га (а.с. 14). Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільнийкодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинностіЦивільним кодексом України, положення цьогоКодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так істаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книгишостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Днем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , таким чином до вказаних спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконкому місцевої ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідки про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі, оплачувались комунальні послуги,запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, державного акту про право приватної власності на землю тощо. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , спадщину після неї за заповітом прийняв [PERSON] , оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, так як на момент смерті проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Шарівського старостинського округу Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03.06.2019 року № 394. До складу спадщини входить також і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ "Шарівське" на території Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 6,47 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.04.2001 року серії [NUMBER], виготовленого та виданого відповідно до розпорядження Олександрійської районної державної адміністрації № 172-р. від 06.04.2001 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Світлопільською сільською радою Олександрійського району, актовий запис № 4 (а.с. 11). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.08.1996 року Світлопільською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 9). Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст. 1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з ч. 4 ст 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. З інформації наданої суду завідуючим Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 23.01.2020 року № 62/01-16, вбачається, що 23.02.2008 року на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] - дружини померлого [PERSON] , заведена спадкова справа № 121 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , що знаходиться в матеріалах спадкової справи. Крім того, [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.08.1996 року Світлопільською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 9). Вказаною заявою від 23.02.2008 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, [PERSON] її заява від 23.02.2008 року про відмову від прийняття спадщини не відкликана(а.с. 30-53). Таким чином, відповідно матеріалів спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України прийняв його малолітній син, а саме позивач по справі [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, передбачених законом, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, недієздатних, цивільна дієздатність яких обмежена, не встановлено. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ "Шарівське" на території Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 6,47 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.04.2001 року серії [NUMBER], виготовленого та виданого відповідно до розпорядження Олександрійської районної державної адміністрації № 172-р. від 06.04.2001 року, яке останній успадкував за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до постанови державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 29.11.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] , яку він успадкував після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку (а.с.12). У зв`язку із втратою сертифіката серії [NUMBER] від 10.04.2001 року на право на земельну частку (пай) площею 6,47 га на території Шарівської сільської ради, що належала [PERSON] , було дано оголошення в газеті "Сільський Вісник" за 20.12.2019 року (а.с.16-17). Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, вбачається, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ст.152 ЗК України, поміж іншого захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року № 899-IV, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку. Статтею 2 цього Закону передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 17 розділу 10 «Перехідних положень» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, наданих в п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ "Шарівське" на території Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 6,47 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.04.2001 року серії [NUMBER], виготовленого та виданого відповідно до розпорядження Олександрійської районної державної адміністрації № 172-р. від 06.04.2001 року. Вказану спадщину в порядку спадкування за заповітом у відповідності до частини 1 статті 549 ЦК Української РСР 1963 року, прийняв батько позивача [PERSON] , оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, так як на момент смерті проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому майно та майнові права. Спадкоємцями першої черги майна померлого за законом були дружина померлого [PERSON] та син останнього, а саме позивач [PERSON] . [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, а позивач [PERSON] прийняв спадщину відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України, так як на момент її відкриття був неповнолітнім. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може тільки в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який у свою чергу успадкував право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього ВАТ "Шарівське" на території Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 6,47 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.04.2001 року серії [NUMBER], який виготовлений та виданий відповідно до розпорядження Олександрійської районної державної адміністрації № 172-р. від 06.04.2001 року після смерті [PERSON] , а також того, що сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) втрачено, аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено, а через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позивач [PERSON] у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на отримання земельної ділянки в натурі та оформити на неї право власності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, враховуючи, що спір виник через неправильні дії (бездіяльність) спадкодавця, в порядку ч. 9 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved