Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду із первісним позовом до відповідача ТОВ «Шепетівський гранкар`єр» про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], заначає, що 28 травня 2007 р., його було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Шепетівський гранкар'єр». 01 липня 2009р., у зв'язку зі зміною керівника підприємства, йому було запропоновано укласти із ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» договір про надання юридичних послуг, що й було зроблено. Весь цей час, на виділеному йому робочому місці, підпорядковуючись внутрішньому трудовому розпорядку, позивач виконував обов'язки начальника юридичного відділу ТОВ «Шепетівський гранкар'єр», а саме: розробляв та погоджував різнопланові договори із контрагентами підприємства; надавав консультації керівництву підприємства по трудових правовідносинах; працював із кореспонденцією, яка надходила від контролюючих органів; готував та реєстрував зміни і доповнення до установчих документів; представляв інтереси ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» у всіх державних органах; за понад шестирічний термін роботи на ТОВ «Шепетівський гран кар'єр» взяв участь у якості представника підприємства у більш ніж п'ятдесяти судових справах (в адміністративних, господарських судах та судах загальної юрисдикції усіх рівнів). У 2010р., у нього у підпорядкуванні був юрист [PERSON], якому він кожного дня ставив завдання. За виконання своїх трудових обов'язків я разом із усіма працівникам отримував заробітну платню, премії (100 або 200 гривень) до різних "круглих" дат. Постійно брав активну участь у культурно - масових заходе які проводились на підприємстві (відзначення нового року, професійних свят дні народження керівного складу і т.д.). Однак, приїхавши на підприємство, позивач виявив, що на його робочому місці сидить інша людина а його робочим комп'ютером користується начальник відділу кадрів, яка повідомила що його робочий ноутбук їй дав засновник підприємства [PERSON] Його намагання зв'язатися із ним для з'ясування ситуації не дали ніякого результату - він ігнорував його дзвінки. Після цього із ним зустрівся директор підприємства [PERSON], який повідомив його, що за вказівкою засновника [PERSON], йому необхідно передати всі справи по ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» бухгалтерії підприємства. Почавши вирішувати питання звільнення позивач наштовхнувся на повне ігнорування, відділ кадрів ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» відмовляється вносити запис про звільнення до його трудової книжки. Просить суд визнати трудовий договір, укладений 28 травня 2007р., - законним. Визнати договір про надання юридичних послуг від 01 липня 2009р., укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та [PERSON], - трудовим. 30.12.2015 року, ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулося до суду із зустрічним позовом до [PERSON], про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом зазначено, що [PERSON], приступив до виконання повноважень директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на підставі протоколу загальних зборів № 1/15від 20.02.2015р., та виконує дані обов'язки до теперішнього часу. Через декілька місяців роботи на посаді він дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Однак, лише нещодавно, під час детального вивчення копії вищезазначеного договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, було виявилено, що він є підробленим. Адже зроблені на ньому підписи директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» [PERSON] та [PERSON] виконані не ними, а невідомими їм особами. До того ж печатка ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на даному договорі є також підробленою. В результаті використання підробленого договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року та введення суд в оману, [PERSON], незаконно намагається заволодіти коштами їхнього товариства на суму 751820 грн. Також, було направлено до Шепетівського МВ УМВС України заяву про вчинення [PERSON], кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч.4 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Відразу було відкрито кримінальне провадження та зараз проводиться досудове розслідування по факту підробки та використання завідомого підроблених документів [PERSON] Зі слів слідчого стало відомо, що провести експертизу договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року на разі не є можливим, оскільки [PERSON], нібито даний договір втратив. А на підприємстві такого договору ніколи не було. Більше того, будь-яких дій бухгалтерією їхнього товариства не вчинялось щодо утримання та перерахування податків та обов'язкових зборів із [PERSON], за період із 2007р., по 2012р. Дані обставини цілком повністю підтверджують нашу, що [PERSON], ніколи не перебував з їхнім підприємством у трудових відносинах, не мав графіку роботи, табелі обліку робочого часу по ньому також не велись, в книзі реєстрації виходу на роботу він не розписувався, відпустки на підприємстві він також не мав та відповідні кошти йому не нараховувались, а надавав послуги виключно як ФОП. Просить суд у зустрічні позовній заяві визнати недійсним договір про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року укладений між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та [PERSON] В судове засідання [PERSON], з'явився, позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти зустрічного позову заперечував. Представник відповідача Костюк В.В., в судове засідання з'явився, проти задоволення первісного позову [PERSON], заперечував, на полягав на задоволенні зустрічного позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія договору від 01.07.2009 р., про надання юридичних послуг, як вбачається із вищевказаної копії договору, що між ТОВ «Шепетівський гранкар`єр» в особі директора [PERSON], та [PERSON], був укладений договір. Предметом вказаного договору є надання [PERSON], ТОВ «Шепетівському гранкар`єру» послуг (юридичний супровід господарської діяльності замовника, а саме робота на посаді начальника юридичного відділу підприємства). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п.2.4 вищевказаного договору про надання юридичних послуг, позивач зобов'язувався добросовісно виконувати обов'язки начальника юридичного відділу підприємства. Відповідно до п.1.1 договору про надання юридичних послуг, позивач бере на себе зобов'язання надавати відповідачу послуги, а відповідач зобов'язався оплачувати ці послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні даним договором. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], показав, що працював в ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" з 2010 року по 2013 р., в трудових відносинах [PERSON], із підприємством не перебував, та він [PERSON], не уповноважував на які небудь юридичні дії. [PERSON], в штатті підприємства не працював. Свідок [PERSON], яка допитана в судовому засіданні суду показала, що працює з 2009 р.,бухгалтером у ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" по даний час. Також зазначила, що [PERSON], в трудових відносинах із ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" не перебував, відрахування до бюджету не здійснювались. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], показав, що є власником підприємства, [PERSON], у трудових відносинах із ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" не перебував, відповідних відрахувань не здійснювалось, також зазначив, що ніхто із директорів ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" до нього накази про прийняття на роботу [PERSON], не підписував. Свідок [PERSON], який допитаний в судовому засіданні суду показав, що він головний інженер на підприємстві, чи [PERSON], працював на підприємстві йому не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], показав суду, що він із 2006 р, по 2014 р., працював на підприємстві машиністом екскаватора. Також зазначив, що [PERSON], працював на підприємстві юристом, отримував заробітну плату, мав робоче місце на підприємстві. Оглянутими в судовому засіданні доказами які знаходяться в матеріалах справи №688/4284/15-Ц за заявою ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, і на яких неодноразово наголошував в судовому засіданні представник відповідача, а саме: повідомленням УПФ України в м.Шепетівка та Шепетівському районі від 31.07.2015 р., №8584/08 у якому зазначено, що станом на 31.07.2015р., у звітності, що подавалася ТОВ «Шепетівським гранкар`єром» до управління ПФУ за період з 01.01.2007 р., по 31.12.2012 р., інформація щодо особи [PERSON], відсутня; повідомленням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Хмельницьке обласне відділення, у якому зазначено, що в період з 01.01.2007р., по 31.12.2010р., передбачена законодавством звітність Ф4-ФСС з ТВП подавалась, однак персоніфікація матеріального забезпечення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до введення єдиного соціального страхування (до 01.01.2011р.) не здійснювалась. З 01.01.2011р., по 31.12.2012р., відповідно до поданих заяв - розрахунків від ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» допомога по тимчасовій непрацездатності [PERSON], не нараховувалась і не виплачувалась; повідомленням Шепетівської ОДПІ, у якому зазначено, що згідно поданих ТОВ „Шепетівський гранкар'єр" податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф.1-ДФ) в період з 01.01.2007р., по 31.12.2012р., відомості про громадянина [PERSON], РНОКПП [NUMBER], а також про нарахування доходу (заробітної плати), відрахувань з доходу, виплат лікарняних, або інших доходів відсутні, що на думку суду і підтверджується факт, що [PERSON], не перебував у будь-яких трудових відносинах із ТОВ «Шепетівський гранкар`єр». Трудове законодавство забезпечує особі, яка працевлаштовується на роботу за трудовим договором, низку істотних гарантій. Так, роботодавцю забороняється необґрунтовано відмовляти особі у прийомі на роботу; не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав або встановлення переваг при прийомі на роботу з обставин, не пов'язаних із діловими якостями працівника (недопущення дискримінації); працівник має право на щорічну відпустку, соціальне страхування та інші трудові і соціально-побутові пільги і переваги. Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Так, [PERSON], заявлено вимогу про визнання трудового договору укладеного 28.05.2007 року законним. На думку суду така вимога позивач не підлягає задоволенню оскільки такого договору до суду подано не було, що позбавляє суд можливості дослідити вищевказаний договір та прийняти рішення по заявленій вимозі позивача. В матеріалах справи міститься копія трудової книжки [PERSON], на яку посилався останній як на підставу своїх позовних вимог, зазначаючи при цьому, що в його трудовій книжці зроблений запис від 28.05.2007 р., що він прийнятий ТОВ „Шепетівським гранкар'єром" на посаду начальника юридичного відділу (Наказ № 40к від 28.05.2007 р.). Як встановлено судом у вищевказаній копії трудової книжки дійсно міститься запис від 28.05.2007 р., але суд не може прийняти до уваги дану копію трудової книжки та як вищевказаний запис не засвідчений печаткою підприємства та підписом керівника. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, об'єктом права особи та її власністю. Згідно п. 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Крім того на думку суду копія договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року не є належним та допустимим доказом який б підтверджував факт дійсного укладення даного договору позивача з відповідачем. [PERSON], оригінал вищевказаного договору суду для огляду не було надано, а також оригінал даного договору відсутній і в ТОВ „Шепетівський гранкар'єр", що позбавляє суд можливості дослідити оригінал договору та пересвідчитись в справжності договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Із твердженнями [PERSON], який посилався на ст. 61 ЦПК України, а також зазначав, що вищевказаний договір досліджувався та посвідчений суддею (Копія вірна), при розгляді справи № 2/688/1073/13, рішення суду від 23.12.2013 р., вступило у закону силу, тому договір необхідно вважати належним та таким, що підтверджує, що саме даний договір дійсно укладався між ним та ТОВ „Шепетівський гранкар'єр", суд погодитись не може, оскільки ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 02.11.2015 р., рішення Шепетівського міськрайонного суду від 23.12.2013 р., по справі 688/4284/13-ц провадження № 2/688/1073/13 скасовано за нововиявленими обставинами, а отже вищевказане рішення втратило у зв'язку із переглядом за нововиявленими обставинами і свою чинність. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України, письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Також, позивачем не було надано суду доказів того, що під час надання юридичних послуг ТОВ „Шепетівському гранкар'єру" він не перебував у трудових відносинах з іншою юридичною чи фізичною особою, а тому суд приходить до висновку, що на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюються норми Кодексу Законів про працю України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання трудового договору законним та визнання договору про надання послуг - трудовим. Оскільки судом встановлено, що позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, то суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог щодо визнання трудового договору, укладеного 28 травня 2007р. - законним, та визнання договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009р., укладеного між ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» та [PERSON], - трудовим. ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» звернулось до суду 30.12.2015 року із зустрічною позовною заявою до [PERSON], про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. У своїй зустрічній позовній заяві т.в.о директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» [PERSON], зазначив, що приступив до виконання повноважень директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на підставі протоколу загальних зборів № 1/15від 20.02.2015р., та виконує дані обов'язки до теперішнього часу. Через декілька місяців роботи на посаді він дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року. Однак, лише нещодавно, під час детального вивчення копії вищезазначеного договору про надання юридичних послуг від 01 липня 2009 року, було виявилено, що він є підробленим. Адже зроблені на ньому підписи директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» [PERSON] та [PERSON] виконані не ними, а невідомими їм особами. До того ж печатка ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» на даному договорі є також підробленою. Як вже вище зазначалось, судом не оглянутий оригінал договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 р., що позбавляє суд можливості прийняти даний договір як належний та допустимий доказ. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається із постанови від 05.02.2009 р., Житомирського Апеляційного Господарського суду [PERSON], брав участь представником у справі на стороні боржника (ТОВ «Шепетівський гранкар'єр») за довіреність №25 від 05.02.2009 р. А отже строк позовної давності слід рахувати не з моменту коли т.в.о директора ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» [PERSON], дізнався про існування договору про надання юридичних послуг від 01.07.2009 року, а з моменту коли [PERSON], почав представляти інтереси ТОВ «Шепетівський гранкар'єр» в судових справах, на що вищевказане підприємство і уповноважувало у формі довіреності [PERSON] Відповідно до вище вказаного аналізу Верховний Суд України встановив правову позицію (у справі № 6-116цс13), для застосування судами при розгляді аналогічних справ, а саме: відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності у вищевказаних правововідносинах розпочався 05.02.2009 р., і тривав протягом 3 років - по 05.02.2012 р., включно, а позивач звернувся до суду з позовом лише 30.12.2015 р., тобто після спливу позовної давності. З оляду на вище викладене суд вважає, що у зустрічному позові слід відмовити, із застосування строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed