Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Капустянський граніт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що він працював в ПАТ "Капустянський граніт" на посаді охоронника. В зв'язку з неодноразовим порушенням роботодавцем норм трудового законодавства України щодо порядку виплати заробітної плати позивач 12 березня 2015 року звільнився з роботи. Позивач зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, у зв'язку з чим, йому не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час в сумі 6640,67 грн. 31 березня 2015 року Новоукраїнським районним судом було видано судовий наказ №396/690/15-ц про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 6640,67 грн., який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. Оскільки, при звільненні з роботи, відповідач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо проведення повного розрахунку з вивільнюваним працівником, позивач вважає свої права порушеними та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12 березня 2015 року по 12 жовтня 2015 року в сумі 13702,10 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки, яка містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ "Капустянський граніт" на посаді охоронника, відповідно до Наказу № 274к від 23.06.2011 року. Судом встановлено, що 12 березня 2015 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, згідно Наказу № 22к від 12.03.2015 року, що підтверджується копіями наказу та трудової книжки (а.с. 5, 11-12). Згідно довідки ПАТ "Капустянський граніт" від 24 березня 2015 року за № 116, станом на 13.03.2015 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед [PERSON] складає 6640,67 грн. (а.с.13). 31 березня 2015 року Новоукраїнським районним судом було видано судовий наказ №396/690/15-ц про стягнення з ПАТ "Капустянський граніт" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6640,67 грн. (а.с.14), який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З матеріалів справи вбачається, що у день звільнення [PERSON] між ним та відповідачем спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні не було, що підтверджується довідкою ПАТ "Капустянський граніт" від 24.03.2015 року про те, що станом на 13.03.2015 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед [PERSON] становить 6640,67 грн. Факт того, що позивач не виконував трудові обов'язки 12.03.2015 року, а лише був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку, не звільняє відповідача від відповідальності за не проведення з позивачем остаточного розрахунку так, як у зв'язку з виданням наказу про звільнення трудові обов'язки позивача припинилися а так, як в цей день він перебував на підприємстві у зв'язку із звільненням відповідач зобов'язаний був з ним провести остаточний розрахунок. Наведене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем спору про розмір сум, які підлягали виплаті [PERSON] у день звільнення не було. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 березня 2015 року по 12 жовтня 2015 року, а саме за : березень 2015 року - 14 робочих днів; квітень 2015 року - 21 робочих днів; травень 2015 року - 18 робочих днів; червень 2015 року - 20 робочих днів; липень 2015 року - 23 робочих днів; серпень 2015 року - 20 робочих днів; вересень 2015 року - 22 робочих днів; жовтень 2015 року - 8 робочих днів. Відповідно до довідки, виданої ПАТ "Капустянський граніт" №130 від 06 квітня 2015 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 93 грн. 85 коп. (а.с. 6). Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 12.03.2015 року по 12.10.2015 року в розмірі 13702,10 грн (93,85 грн. х 146 робочих днів = 13702,10 грн.). Отже, позовні вимоги позивача, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягають задоволенню в повному обсязі, в межах позовних вимог. Позивач не збільшував позовні вимоги на час розгляду справи. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1218 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved