Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому вказав, що 04.01.2018 року йому стало відомо про вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №6611, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 2 953 000 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі) гривень 07 копійок з громадянина [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS]), які є його боргом за Кредитним договором №DNDVGK00000416 від 27.04.2007 року укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570), місце знаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, к/р №32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Додатково у виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, у розмірі: -залишку заборгованості за кредитом 111 942,66 доларів США, що всього становить 111 942 (сто одинадцять тисяч дев'ятсот сорок два) долари США 66 центів, що за курсом НБУ станом на 31.05.2017 року (один долар США дорівнює 26,352778 гривень) становить 2 950 000 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч) гривень 07 копійок. -витрат, пов'язаних із вчинення виконавчого напису - 3 000,00 гривень. Всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2 953 000 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі) гривень 07 копійок. Позивач вважає, що здійснений виконавчий напис що дії приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни є незаконними, а виконавчий напис №6611, є таким що не підлягає виконанню. Нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні нотаріальних дій та вчиненні виконавчого напису нотаріусу №6611 від 11.07.2017 року не було перевірено безспірність вимог ПАТ КБ «Приватбанк», порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому вважаю є підстави для визнання дій нотаріуса незаконними, а вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати незаконними дії приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6611, зареєстрований в реєстрі за №6611, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 2 953 000 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят три тисячі) гривень 07 копійок з громадянина [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS]), які є його боргом за Кредитним договором №DNDVGK00000416 від 27.04.2007 року укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, к/р №32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». 15 січня 2018 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. 16.01.2018 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. 17.01. 2018 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. На адресу сторін направлено ухвалу про відкриття спрощеного провадження разом з позовом та додатками, відповідачам запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 28.02.2018 року до суду від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, вказавши, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням вимог законодавства України, у спосіб та у межах повноважень передбачених законодавством України. На час вчинення нотаріусом виконавчого напису Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) подало усі необхідні документи для стягнення заборгованості у безспірному порядку й вимоги у виконавчому написі є безспірними, крім того відповідач вказав, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 28.02.2018 року представник позивача надав відповідь на відзив, зазначивши, що нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні нотаріальних дій та вчиненні виконавчого напису нотаріусу №6611 від 11.07.2017 року не було перевірено безспірність вимог ПАТ КБ «Приватбанк», та порушено підпункт 2.1 пункту 2, підпункти 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постанову КМ України, від 29.06.1999, №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", а тому вважає, що є підстави для визнання дій нотаріуса незаконними, а вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 21.03.2018 року до суду надійшов від відповідача нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що нотаріус під час вчинення вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Третя особа - Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області своїх письмових пояснень до суду не направила. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази надані в обгрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначений Законом України «Про нотаріат». Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Відповідно до статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України. Відповідно до статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є однією з нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктами 1,7 Глави 8 (Порядок, затверджений наказом Мінюста від 22.02.2012, №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України") нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. У разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса. У відповідності до статті 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-9 Глави 16 розділу II Порядку).Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. В обов'язок нотаріуса входить вчинення нотаріальних дій у відповідності до норм чинного законодавства, а також перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності, невідповідності документа закону та згідно Порядку нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання дій приватного нотаріуса незаконними та визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачами понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved