Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами: - визнати, що відповідач допустив дискримінацію при спробі позивача працевлаштуватись на посаду оператора котельні в КП "Бердичівтеплоенерго"; - зобов`язати КП "Бердичівтеплоенерго" укласти трудовий договір з позивачем на посаду оператора котельні починаючи з 23.10.2021; - стягнути з КП "Бердичівтеплоенерго" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до ч.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9, від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" про оплату вимушеного прогулу з 23.10.2021 по дату прийняття рішення в розмірі середнього заробітку оператора котельні в КП "Бердичівтеплоенерго". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що КП "Бердичівтеплоенерго" ухиляється від укладення з ним трудового договору, надаючи перевагу іншим бажаючим особам укласти трудовий договір, чим обмежує права позивача у рівному та конкурентному здійсненні своїх прав в порівнянні з іншими особами щодо працевлаштування. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 28.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач 18.11.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими. Вказує, що позивач не вчинив необхідних дій для укладення трудового договору в письмові формі, не надав оригіналів всіх необхідних документів. Провести співбесіду роботодавцю з претендентом на посаду було неможливим, адже громадяни, які мали на меті працевлаштуватись, особисто з`явились до підприємства з оригіналами потрібних документів для ознайомлення з умовами праці та проходження співбесіди. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, укладати договір є правом будь-якої сторони, а не обов`язком. Позивач 24.11.2021 подав до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач викривляє зміст заяв позивача від 23.09.2021, 12.10.2021, 19.10.2021, адже уточнень щодо конкретної дати укладення трудового договору позивач в своїх заявах не заявляв, відповідач у відзиві визнав обмежений доступ "сторонніх осіб" до приміщення, до служб та персоналу, а в подальшому вказує, що підприємство приймало працівників та попередньо проводили співбесіду, проте поняття "співбесіда"в КЗпП України відсутнє. Вказує, що відповідач у відзиві не уточнює які саме документи мав подати та не подав позивач при подачі заяви, відповідач створив додаткові, непередбачені законом, умови для укладення трудового договору, відповідач у відзиві визнав, що необгрунтованою відмовою при наявності вакантного робочого місця вважається відмова з посиланням на обставини, що не належать до ділових якостей працівника. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Додатково, на запитання судді, пояснив, що визначаючи дату (23.10.2021), з якої відповідач повинен укласти трудовий договір з позивачем на посаду оператора котельні та стягнути з КП "Бердичівтеплоенерго" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021, керувався власним розсудом. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, підтримала позицію викладену у відзиві. При розгляді цивільної справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до частин першої та сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частиною другою статті 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. В разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. За положеннями статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 22 КЗпП України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров`я працівника можуть встановлюватись законодавством України. Крім того, відповідно до статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. У пункті 6 частини першої статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно з частиною другою статті 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. За положеннями статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявами від 23.09.2021, 12.10.2021, 19.10.2021, у яких просив прийняти його на роботу оператором котельні. У заявах вказував, що надає для ознайомлення документи на момент подачі заяви та обов`язково надасть для ознайомлення оригінали цих документів: посвідчення про закінчення професійно-технічної освіти, три висновки психофізіологічної експертизи з дозволами на виконання роботи оператора котельні, паспорт, трудову книжку, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, також повідомляє, що має закінчену вищу освіту про що засвідчує диплом спеціаліста. У заявах повідомляв про намір звертатися до суду у разі порушення його прав та про те, що він неодноразово звертався до суду за захистом порушених прав. Відповідач листом від 28.09.2021 за №Л-141 повідомив позивача, що на даний час прийом працівників на виконання обов`язків оператора котельні не здійснюється, будь-яких документів та додатків до заяви від 23.09.2021 підприємство не отримувало. Рішенням Бердичівської міської ради №265 від 28.09.2021 «Про виконання заходів з підготовки господарства Бердичівської міської територіальної громади до роботи в осінньо-зимовий період та початок опалювального періоду 2021-2022 років» опалювальний період 2021-2022 встановлено з 15.10.2021. Відповідно до копії наказу КП "Бердичівтеплоенерго" від 18.10.2021 за №113 розпочато опалювальний період 2021-2022 років з 19.10.2021. Згідно листа\~Комунального підприємства\~"Бердичівтеплоенерго" від 16.11.2021 за № 730-1, який надійшов на запит суду, працевлаштування працівників на посаду оператора котельні було здійснено 18.10.2021. Підприємством на посаду оператора котельні приймались громадяни, в тому числі, за направленням державної служби зайнятості (безробітні за відповідною спеціальністю та професією) з наданням необхідних документів та проходженням обов`язкової співбесіди. Працевлаштування працівників на посаду оператора котельні здійснено згідно наказу по підприємству від 18.10.2021 за №121/к на опалювальний період 2021-2022, прийнято на роботу операторів котельні за строковим трудовим договором з 19.10.2021 в кількості 89 чоловік. Відповідно до заяви від 16.11.2021 за № 730-2 на виконання ухвали суду, директором КП "Бердичівтеплоенерго" надано відповіді на поставлені позивачем питання, зокрема на перше питання зазначено, що на час звернення до підприємства 23.09.2021 у відповідача були відсутні правові підстави для укладення строкового трудового договору, так як рішенням визначено встановити опалювальний період лише з 15.10.2021 (пункт 3) або при умові пониження середньодобової температури повітря протягом трьох діб нижче +8 °С (пункт 8). На друге питання вказує, що на час звернення до підприємства 12.10.2021 у Відповідача були відсутні правові підстави для укладення строкового трудового договору, рішенням визначено встановити опалювальний період лише з 15.10.2021 (пункт 3) або при умові пониження середньодобової температури повітря протягом трьох діб нижче +8 °С (пункт 8). На третє питання зазначає, що працевлаштування працівників на посаду оператора котельні відповідачем було здійснено 18.10.2021. Підприємством на посаду оператора котельні приймались громадяни, в тому числі, за направленням державної служби зайнятості (безробітні за відповідною спеціалізацією та професією) з наданням необхідних документів та проходженням обов`язкової співбесіди. На четверте питання зазначив, що 06.10.2021 відповідачем отримане рішення Бердичівської міської ради № 265 від 28.09.2021 "Про виконання заходів з підготовки господарства міста до роботи в осіньо-зимовий період та початок опалювального періоду 2021-2022 років". Відповідно до наказу по підприємству від 18.10.2021 за №113, опалювальний сезон 2021-2022 розпочато з 19.10.2021. Відповідно до листа Бердичівського міського центру зайнятості від 04.11.2021 за №1986, який надійшов на адресу суду на виконання вимог ухвали, в якому вказано, що до Бердичівського міського центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за Формою № 3-Пн за період з 23.09.2021 по 20.10.2021 на посаду "оператор котельні " КП "Бердичівтеплоенерго" було надано 18.10.2021 та зазначає, що Бердичівський міський центр зайнятості не володіє первинними документами про прийняття на роботу працівників (накази про прийняття) та не наділений законодавчими повноваженнями щодо перевірки їх фактичного працевлаштування. В судовому засіданні було досліджено диск відеозапису, долучений позивачем до позовної заяви, на якому наявні файли, на яких відображено як позивач кидає документи в скриньку, підходить до дверей кабінету розташованому на першому поверсі, намагається відчинити двері, проте вони замкнені, позивач виходить з приміщення. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Судом не встановлено будь-яких ознак прямого або непрямого обмеження прав позивача при розгляді його заяви про прийняття на роботу, а також будь-яких прямих або непрямих переваг при укладенні трудового договору з іншими особами залежно від їхнього походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійних спілках чи інших об`єднаннях громадян, роду і характеру занять, місця проживання тощо. Суд зазначає, що позивач не втратив можливість реалізувати своє право на працю, адже відповідач не має абсолютного обов`язку при прийомі на роботу працівників, позивач має право безпосередньо звернутися до будь-яких підприємств, установ, організацій для самостійного працевлаштування або звернутись до державної служби зайнятості, спеціалісти якої підшукують підходящу роботу, надають можливість безкоштовно відвідувати тренінги, зокрема з правильного складання резюме, спілкування з роботодавцем, надають інші послуги для працевлаштування громадян. Будь-яких передбачених чинним законодавством пільг, які надають переважне право при прийнятті на роботу у позивача немає. Між тим, в ході розгляду справи не надано доказів, які б доводили, що при вирішенні питання про прийняття на роботу оператором котельні позивача та інших працівників, уповноваженою особою КП «Бердичівтеплоенерго» було допущено пряме або непряме обмеження прав позивача чи допущення прямих або непрямих переваг при укладенні залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Так, із наявних у справі доказів та заяви свідка ( а.с .90) встановлено, що на посаду оператора котельні у КП «Бердичівтеплоенерго» працівники були прийняті 19.10.2021 та укладенню трудових договорів з працівниками, серед яких і ті, які були направлені із центру зайнятості, передувало проведення співбесіди та надання працівниками визначених законом документів. Позивач, звертаючись із заявами з проханням прийняти його на роботу 23.09.2021, 12.10.2021, 19.10.2021, лише залишав такі заяви у приміщенні приймальної підприємства та направляв поштовим зв`язком, проводив відеозйомку подачі таких заяв, однак після реєстрації його заяв, залишав приміщення. Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що йому було відмовлено у надані інформації щодо того хто на підприємстві безпосередньо відповідає за прийом працівників на роботу, у які дні заплановано прийом працівників на посаду оператора котельні, коли буде проведено співбесіди з працівниками та які документи мають бути подані. Заяви [PERSON] від 23.09.2021, 12.10.2021, 19.10.2021 подавались ним або до передбаченої дати прийому на роботу, або уже після укладення трудових договорів з операторами котельні у КП «Бердичівтеплоенерго». Крім того, у своїх позовних вимогах позивач просив зобов`язати відповідача укласти трудовий договір з ним, починаючи з 23.10.2021, проте, наявні у справ докази містять відомості, що набір працівників на посаду оператора котельні відповідач здійснив 19 жовтня 2021 року. За встановлених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" не відмовляло необґрунтовано [PERSON] у прийнятті на роботу, тому підстав для зобов`язання відповідача укласти трудовий договір з [PERSON] суд не вбачає. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає, адже вони є похідними від вимоги про зобов`язання укласти договір, у задоволенні якої суд відмовив. V. Розподіл судових витрат Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed