Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАЛІОН" (далі - Позивач) звернулось до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення із [PERSON] (далі - Відповідач) грошових коштів у розмірі 46 293.00 грн. Позов обґрунтовано наступним. 30.09.2015 року відповідач звернувся до позивача із проханням допомогти продати належне відповідачу на праві приватної власності майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - майно). Для цього позивачу було надано ексклюзивне право на продаж майна на території Дарницького району та міста Києва в цілому. Протягом листопада-грудня 2015 року позивачем було розміщено відповідні оголошення про продаж майна та здійснено усіх можливих заходів для реалізації завдання відповідача про продаж належного йому майна. У зв'язку із позитивним результатом пошуку для відповідача покупця на майно між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг від 23.12.2015. Позивач стверджує, що ним було знайдено для відповідача потенційного покупця на майно - [PERSON]. Підтвердженням досягнутих домовленостей між відповідачем та [PERSON] є підписання 23.12.2015 Договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна, що на думку представника позивача є додатковим доказом надання позивачем послуг відповідачу. У позовній заяві позивач наголошує, що ще одним додатковим документом, який підтверджує досягнення домовленостей між відповідачем та [PERSON] є письмова угода від 23.12.2015 про передачу суми авансу у розмірі 50 000 грн. Після підписання зазначених вище договорів, працівники та уповноважені особи позивача здійснили комплекс дій щодо підготовки до підписання договору купівлі-продажу майна у нотаріуса, а саме: організовано оцінку майна, в тому числі замовлення, виготовлення та отримання, фактичне візуальне обстеження майна покупцю на місці, консультування з приводу підготовки та збору пакету документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу майна, отримано інформаційну довідку в БТІ тощо. Окрім цього, представником позивача було надано суду довідку від 01.02.2018 згідно якої уповноваженими особами позивача було розміщено оголошення у мережі Інтернет щодо продажу майна. 30.12.2015 відповідач разом з потенційним покупцем майна - [PERSON] звернулись до позивача з проханням припинити підготовчі дії щодо укладення договору купівлі-продажу майна у зв'язку із прийняттям сторонами рішення про не бажання укладати договір-купівлі продажу майна. Того ж дня, між відповідачем та [PERSON] було підписано договір про розірвання попереднього договору про наміри від 23 грудня 2015 року. І в той же день [PERSON] було повернуто аванс у розмірі 50 000 грн. Проте, згодом позивачу стало відомо, про те, що між відповідачем та [PERSON] надалі у приватного нотаріуса Кириленко Людмили Василівни 31.12.2015 було укладено договір купівлі-продажу майна відповідно до якого відповідач відчужив майно на користь [PERSON], а та у свою чергу, подарувала майно [PERSON]. На підтвердження своїх тверджень, позивач надав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 51941980 від 22.01.2016. Також, з метою підтвердження факту переходу права власності майна до [PERSON], позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, зокрема у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Людмили Василівни завірену належним чином копію нотаріальної справи по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу від 31.12.2015 згідно якого відповідач здійснив відчуження на користь [PERSON] майна; Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації" інформацію (у формі листа, довідки), яка містить інформацію стосовно наступних обставин, а саме: отримання у період з вересня по грудень 2015 року інформаційної довідки відносно майна, зокрема: 1) хто замовляв інформаційну довідку відносно майна у період з вересня по грудень 2015 року 2) хто отримував інформаційну довідку відносно майна у період з вересня по грудень 2015 року 3) хто оплачував послуги з видачі інформаційної довідки відносно майна у період з вересня по грудень 2015 року; Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації" належним чином завірені копії усіх документів, які стосуються звернення за отриманням, оплати та отримання інформаційної довідки відносно майна у період з вересня по грудень 2015 року. Зазначене вище клопотання ухвалою Дарницького суду міста Києві від 19 жовтня 2017 року було задоволено. Таким чином, представник позивача вважає, що позивачем надано відповідачу усі необхідні послуги для укладення основного договору купівлі-продажу майна з [PERSON], оскільки такий договір був укладений з використанням наданих позивачем послуг, тому відповідач зобов'язаний сплатити за отримані послуги на умовах, вказаних у підписаному між позивачем та відповідачем договорі про надання послуг від 23.12.2015. Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог вказав, що факт надання послуг позивачем не підтверджено, в зв`язку з чим заявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив у задоволені позову відмовити. Свої доводи та міркування представник відповідача виклав у запереченні, яке було подано через канцелярію Дарницького районного суду міста Києва 19 жовтня 2017 року. 06 лютого 2018 року, за клопотанням представника позивача, було допитано у якості свідка [PERSON], яка повідомила, що вона перебуває у трудових відносинах з позивачем та вона безпосередньо займалась підготовкою продажу майна відповідачем [PERSON] і з метою укладання договору свідок отримувала необхідні довідки та сплачували кошти за отримання інформації з державних установ. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом 23 грудня 2015 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір про надання послуг № б/н, за умовами якого відповідач зобов'язувався надати позивачу інформаційно-консультаційні послуги при підготовці і відчуженні нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов Договору 1, відповідач мав сплатити на користь позивача за надані послуги у розмірі 2000 доларів США 00 центрів. Позивач звертаючись до суду з заявленим позовом стверджує, що він надав послуги належним чином і в повному обсязі, а відповідач відмовляється сплачувати кошти у зв'язку з цим перед позивачем станом на сьогодні наявна заборгованість у розмірі 2000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 46 293 гривень 00 копійок. Позивач на власний розсуд визначив, що входить у послуги згідно Договору 1 про що було зазначено у позовній заяві, а саме: розміщення оголошення про продаж майна; здійснення комплексу дій щодо підготовки до підписання договору купівлі-продажу майна; замовлення, виготовлення та отримання звіту про оцінку майна; фактичне візуальне обстеження майна на місці; консультування з приводу підготовки та збору пакету документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу майна; отримання інформаційної довідки в БТІ. Згідно п. 1.1 Договору 1 відповідач надає інформаційно-консультаційні послуги позивачу, проте не вказано, що включають послуги щодо підготовки до продажу майна. Більше того, позивач не надав жодного документального підтвердження того, що послуги були надані або хоча б документу, якого характеру послуги надавались. Поняття "інформаційно-консультаційні" послуги досить обшире і не несе в собі конкретики. Позивач посилається на те, що він знайшов для відповідача покупця на майно - [PERSON], хоча відповідно до позовної заяви послуги мали інший характер. Окрім цього, позивач вказує, на те, що 30.12.2017 відповідач та [PERSON] звернулась до позивача з проханням припинити підготовчі дії до договору купівлі-продажу майна, але [PERSON] та відповідач своє рішення пояснили тим, що вони передумали оформлювати перехід майна до [PERSON] Відповідно до п. 2.1. Договору 1, до обов'язків позивача мало б входити: представництво інтересів відповідача в усіх органах, надання консультацій в усній або письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. В тому числі суд вважає важливими покази свідка [PERSON], яка вказала на те, що вона особисто замовлялись довідки з БТІ, надавала послуги, на умовах, що визначені договором, втім суд враховує що дана особа перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛІОН» і не зважаючи на покази свідка, позивач не надав жодного документу, що свідчить про надання послуг, в тому числі витягів із листувань, звукозаписів тощо. Сам по собі факт укладення договору купівлі-продажу майна не може бути підставою для виникнення зобов'язань за послуги, які передували укладенню договору. Окрім цього, позивачем не надано документів чи інших фактичних даних про відповідальніуу особу позивача, яка розміщувала оголошення про продаж майна, не надано документів, що можуть свідчити про виготовлення та отримання звіту про оцінку майна, хто відповідав за надання інформації та підготовку звіту і хто відповідав за надання консультативних послуг відповідачу. Що ж стосується посилань позивача на укладання договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна № б/н від 23 грудня 2015 року (за своєю природою - це попередній договір) як на один із доказів щодо виконання умов Договору 1, то зазначений договір не може бути належним доказом, адже він не відповідає вимогам ст. 635 ЦК України, відповідно до якої попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Оскільки договори щодо купівлі-продажу нерухомого майна укладаються у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛІОН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором є такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed