Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що її чоловік, [PERSON] працював у відповідача на різних посадах в період з 1972 року по 1998 рік включно, що підтверджується записами у трудовій книжці у відповідності до наказів про прийняття на роботу водієм автомобіля «Бєлаз» на крейдяний рудник. З жовтня 1996 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. ЇЇ чоловік неодноразово звертався до відповідача з вимогою здійснити повний розрахунок по заробітній платі, але його постійно повідомляли про неможливість здійснити повний розрахунок, у зв'язку з відсутністю у підприємства коштів. 01.09.1998 року [PERSON] був звільнений з роботи. На день його звільнення заборгованість по сплаті заробітної плати складала 642,50 грн., розрахунок по заробітній платі відповідачем здійснений не був. В 2012 році чоловік позивачки помер. Позивачка вважає, що в неї є законне право отримати заборгованість по заробітній платі її померлого чоловіка, [PERSON], яку відповідач своєчасно йому не виплатив при звільненні з роботи. Крім того, незаконними діями відповідача її чоловіку була причинена суттєва моральна шкода, пов»язана з втратою його налагоджених і нормальних життєвих зв»язків, через що чоловік був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Через провину відповідача щодо своєчасного розрахунку він не міг своєчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, нести витрати по утриманню будинку, в якому мешкав, належним чином харчуватися та вдягатися, утримувати свою сім»ю. Внаслідок чого він став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його здоров»я погіршився. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь завдану відповідачем її чоловікові моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 2000,00 грн. Також, відповідно до Довідки наданої ВАТ «Содовий завод» середній заробіток за останні два місяці складає 97,37 грн., у зв'язку з чим вважає, що відповідач повинен виплатити на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні її чоловіка з 02.09.1998 року по 10.12.2012 року у сумі 19017,04 грн. Просить суд стягнути з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду. 13.01.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача тільки заборгованість по заробітній платі у сумі 642,50 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак до суду надала заяву про слухання справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, направив в адресу суду заяву в якій вказав, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі визнає, а вимоги щодо стягнення середнього заробітку та моральної шкоди не визнає, оскільки відносно заводу порушено справу про банкрутство, в 2003 році відкрито ліквідаційну процедуру та ст.ст.1, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, зупинення економічних санкцій у відношенні банкрута. Справу просить розглянути у його відсутності. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства "Содовий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ВАТ "Содовий завод" на посаді водія автомобіля «Бєлаз» з 19 липня 1972 року по 01.09.1998 року, що підтверджується записами у трудовій книжці у відповідності до наказів про прийняття на роботу, та про звільнення. Відповідач ВАТ «Содовий завод» неналежно здійснював виплату заробітної плати, та мав заборгованість перед позивачем. Згідно Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], актовий запис № 63, [PERSON], помер [INFO] року. У відповідності до ч. 1 ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 20.08.1966 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Райгородоцької селищної ради Слов»янського району Донецької області, актовий запис № 31. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34627767 від 23.07.2013 року позивачка [PERSON], як дружина померлого, є спадкоємицею померлого спадкодавця [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. У відповідності до Наказу № 398 від 01.09.1998 року [PERSON] був звільнений з ВАТ «Содовий завод». Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Згідно вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Розрахунок з [PERSON] відповідач при звільненні не здійснив. У відповідності до довідки № 18-7228 від 10.12.2013 року, наданої ВАТ «Содовий завод» заборгованість по заробітній платі станом на 01.12.2013 року складає 642,50 грн. Отже, вимоги позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі чоловіка, у розмірі 642,50 грн. підлягають задоволенню. Також, у відповідності до вимог ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". У зв'язку з чим, з відповідача - ВАТ "Содовий завод", на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved