Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. В позовній заяві зазначив, що свою трудову діяльність він розпочав у 1970 році лісорубом Буштинського лісокомбінату, після чого пішов навчатися. Після навчання працював на різних посадах Буштинського лісокомбінату та у листопаді 2011 року Буштинський лісокомбінат було реорганізовано та приєднано до новоствореного Брустурянського ДЛМГ, його було звільнено з роботи у зв`язку з реорганізацією Буштинського лісокомбінату та переведено на посаду старшого майстра лісу Груниківського лісництва Брустурянського ДЛМГ. Однак, у нього не складись відносини з керівництвом Брустурянського ДЛМГ, а тому його звільняли з роботи, але він поновлювався через суд на роботі. В кінці червня 2018 року його викликав директор Брустурянського лісомисливського господарства і попросив написати заяву про звільнення за згодою сторін. У свою чергу він попросив директора підприємства дозволити працювати ще хоча б один рік. Вивчаючи пенсійне законодавство, так як він готувався до виходу на пенсію, з засобів масової інформації він постійно чув, що пенсія буде більшою якщо трудовий стаж буде становити 35 років. Тоді він вирішив відкликати подану ним заяву про звільнення за згодою сторін. На початку червня 2019 року він письмово звернувся в Брустурянський ДЛМГ про відкликання ним заяви про звільнення його з роботи за згодою сторін з 14 червня 2019 року. Заяву відправив рекомендованим листом поштою в Брустурянське лісомисливське господарство. Сам продовжував працювати кожного дня, виходив на роботу, вважаючи, що його не звільнять з роботи, так як він відкликав заяву про звільнення. В кінці червня він отримав повідомлення з`явитися у відділ кадрів Брустурянського ЛМГ за трудовою книжкою та отриманням розрахунку. Бухгалтер Груниківського лісництва йому зателефонувала на мобільний телефон та повідомила. щоб він з`явився у держлісгосп в понеділок, так як тоді на місці буде директор. 1 липня 2019 року він з`явився у Брустурянське лісомисливське господарство, де йому повідомили, що директора не має на місці. Начальник відділу кадрів видав йому наказ №82/к від 14 червня 2019 року про звільнення його з роботи за згодою двох сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України та трудову книжку, бухгалтерія виплатила йому заробітну плату та надала довідку про заробітну плату, тобто повністю його розрахували. Враховуючи те, що він відкликав заяву про звільнення за згодою сторін, так-як передумав звільнятися, тобто на день звільнення не було його згоди на звільнення, а тому вважає, що його звільнили незаконно. Також наголошує, що звільнення за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України), передбачає взаємну домовленість обох сторін трудових відносин про їх припинення, однак такої домовленості у нього із відповідачем на день звільнення не було, оскільки він письмово звернувся в Брустурянське ЛМГ про відкликання ним заяви про звільнення за угодою сторін. З урахуванням збільшених вимог просить суд скасувати наказ №82/к від 14 червня 2019 року про його звільненн, визнати припинення трудового договору між ним та державним підприємством «Брустурянське лісомисливське господарство» на підставі п.1 ч.І ст. 36 КЗпП України незаконним, поновити його на роботі старшим майстром лісу Груниківського лісництва державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», стягнути з державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 24024 гривні, а також 12666 гривень не виплаченої середньомісячної заробітної плати за квітень та травень 2018 року. Представник відповідача ДП «Брустурянського ЛМГ» - Левицький А.О., надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Брустурянське ЛМГ», обіймаючи посаду старшого майстра лісу Груниківського лісництва ДП «Брустурянського ЛМГ». [PERSON] подав заяву про звільнення за згодою сторін із вказаної посади з 14.06.2019 року у відповідності до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Враховуючи, що сторони трудових відносин (позивач та відповідач) погодили дату припинення трудових відносин, ДП «Брустурянське ЛМГ» прийняло наказ №82-к від 14.06.2019 року "Про припинення трудового договору та звільнення з посади [PERSON] " з 14.06.2019 року за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Таким чином, одностороння заява [PERSON] про відкликання заяви на звільнення жодним чином не впливає на правомірність оскаржуваного наказу №82-к, оскільки сторони попередньо домовилися про дату припинення трудових відносин. Зазначене також спростовує твердження позивача, що між сторонами не було досягнуто взаємної домовленості з основних умов угоди про припинення трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, оскільки оскаржуваним наказом №82-к позивача звільнено з посади 14.06.2019 року, тобто в дату обумовлену сторонами. Також, позивач зазначає, що ним було відправлено Укрпоштою рекомендованим листом заяву на відкликання заяви на звільнення. Однак, до матеріалів позовної заяви додано квитанцію про відправку листа від 01.06.2019 року, а заява на відкликання підписана 04.06.2019 року. Цей факт вказує, що [PERSON] не відправляв дану заяву ДП «Брустурянське ЛМГ» і відповідно ДП "Брустурянське ЛМГ" не було повідомлено про відкликання заяви. Враховуючи наведене наказ ДП «Брустурянське ЛМГ» №82-к від 14.06.2019 року "Про припинення трудового договору та звільнення з посади [PERSON] " є законним та скасуванню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за період роботи на підприємстві протягом квітня-травня 2018 року в розмірі 12666 гривень, то вважає, що вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи [PERSON] за 2018 рік, виданої ДП «Брустурянське ЛМГ», позивачу за квітень і травень 2018 року заробітна плата не нараховувалася. Так, за квітень 2018 року позивачу було нараховано 3475,36 грн. заробітної плати, що також підтверджується відомістю про нарахування і видачу зарплати [PERSON] за квітень 2018 року №5/IV-18р. (лікарняні до 5 днів) та №6/ IV-18р. (лікарняні 15 днів). Враховуючи перебування позивача на лікарняному протягом квітня 2018 року, ДП «Брустурянське ЛМГ» не мало підстав для виплати заробітної плати. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за травень 2018 року [PERSON] з 3 травня 2018 року по 18 травня 2018 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, 21-22 травня 2018 року - зазначено простої, а з 23 по 31 травня 2018 року [PERSON] перебував на лікарняному. Враховуючи наведене, підстави для нарахування та виплати заробітної плати позивачу за період квітень-травень 2018 року відсутні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у письмовій позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Представник відповідача Левицький А.О. в судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] до 14 червня 2019 року працював на посаді старшого майстра лісу Груниківського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», що підтверджується даними його трудової книжки за №1083 (а.с.9-18). Згідно заяви [PERSON] на ім`я директора ДП «Брустурянське ЛМГ» [PERSON]. , [PERSON] просив звільнити його з роботи за згодою двох сторін з 14 червня 2019 року (а.с.49). В заяві [PERSON] на ім`я директора ДП «Брустурянське ЛМГ» від 04.06.2019 року зазначено, що [PERSON] відкликає подану ним заяву про звільнення його з роботи з 14.06.2019 року, оскільки така заява була ним подана необдумано (а.с.8). Також до даної заяви позивачем [PERSON] додано фіскальний чек від 1 червня 2019 року. Наказом директора ДП «Брустурянське ЛМГ» №82/к від 14.06.2019 року «Про звільнення [PERSON] » звільнено позивача [PERSON] , старшого майстра лісу Груниківського лісництва, 14 червня 2019 року, за згодою двох сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, та ознайомлено з наказом [PERSON] 01.07.2019 року (а.с.6). Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи [PERSON] за 2018 рік, виданої ДП «Брустурянське ЛМГ» за №151 від 16.09.2019 року, позивачу за квітень і травень 2018 року заробітна плата не нараховувалася. За квітень 2018 року позивачу було здійснено нарахування 3475,36 гривень лікарняних (а.с.54). Згідно табелю обліку використання робочого часу за травень 2018 року [PERSON] з 3 травня 2018 року по 18 травня 2018 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, 21-22 травня 2018 року - в табелі зазначені простої, а з 23 по 31 травня 2018 року [PERSON] перебував на лікарняному (а.с.55). Згідно відомості про нарахування і видачу зарплати [PERSON] за квітень 2018 року №5/IV-18 р. здійснено нарахування лікарняних до 5 днів в сумі 1086,05 гривень (а.с.56). Згідно відомості про нарахування і видачу зарплати [PERSON] за квітень 2018 року №6/ IV-18р. здійснено нарахування лікарняних 15 днів в сумі 2389,31 гривень (а.с.57). Положенням пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України встановлено, що однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суд України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року зауважено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Виходячи з встановлених у справі обставин і відповідних їм правовідносин, судом підлягають з`ясуванню такі питання: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості щодо припинення договору за угодою сторін. Дотримуючись принципу оцінки доказів, суд вважає доведеним, що звільнення позивача відбулося за угодою сторін, згідно з вимогами діючого законодавства. Так, написавши власноручно заяву про звільнення з 14.06.2019 року за угодою сторін, позивач проявив своє волевиявлення щодо його звільнення з займаної посади. Видавши 14.06.2019 року наказ №82-К про звільнення [PERSON] з 14.06.2019 року, відповідач тим самим підтвердив згоду на звільнення позивача за угодою сторін. Зазначене свідчить, що між сторонами існувала домовленість щодо припинення трудового договору за взаємною згодою. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним, що в момент видачі спірного наказу про звільнення волевиявлення позивача на припинення трудового договору було вільним, оскільки, як встановлено, під час отримання копії наказу про звільнення 01.07.2019 року [PERSON] ніякої незгоди з цим наказом не виказував, намірів продовжувати роботу не висловлював. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що 01.06.2019 року ним на адресу відповідача була направлена заява про відкликання заяви про його звільнення за угодою сторін, отримання якої відповідач в судовому засіданні заперечив, оскільки дана обставина в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджена. Так, в матеріалах справи (а.с.8) міститься фіскальний чек від 01.06.2019 року, про те дата написання заяви [PERSON] про відкликання заяви про його звільнення зазначена як 04.06.2019 року, що не збігається з датою зазначеної у фіскальному наданому позивачем чеку на три дні. А тому. суд вважає доведеним, що сторони дійсно домовилися про припинення трудового договору з 14.06.2019 року, про що був виданий відповідний наказ про звільнення позивача згідно з п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП. При цьому, суд звертає увагу, що відмовитися від домовленості про розірвання трудового договору за угодою сторін можливо лише за згоди працівника і роботодавця. За таких обставин, суд не знаходить підстав для скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 24024 гривні. Приписами ст.94 ч.1 КЗпП України, ст.1 ч.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст.116 КЗпП України строки. Згідно ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму. Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь невиплаченої частини заробітної плати за квітень та травень 2018 року врозмірі 12666 гривень, не має, оскільки згідно досліджених в судовому засіданні письмових доказів позивач [PERSON] в квітні та травні 2018 року не працював, так як в цей період часу перебував на лікарняному та у відпустці без збереження заробітної плати.. Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави..

Outcome: dismissed