Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс - Львів» (далі ТзОВ «Техносервіс-Львів»), третя особа [PERSON], в якому просить постановити рішення, яким зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Техносервіс - Львів" оформити шляхом внесення відповідного запису в трудову книжку поновлення [PERSON] на посаді комірника товариства і допустити її до роботи; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс - Львів" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу - за період з 16.01.2014 р. по 16.01.2015 р. включно в сумі 7 680.00 грн. при 480 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс - Львів" на користь [PERSON] відрахування із сплати страхових внесків на суму 12 958.25 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс - Львів" на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2 500.00 грн. В обгрунтування своїх вимог зіслалась на те, що [PERSON] з 1979 року працювала на посаді комірника на державно¬му підприємстві, котре в процесі приватизації було перетворене у відкрите акціонерне товарис¬тво "Техносервіс-Львів", тепер товариство з обмеженою відповідальністю "Техносервіс-Львів". Згідно з наказом № 1/0911 від 01.09.2011 р. [PERSON] переведено на півставки з окла¬дом 480.00 грн. Згідно з наказом № 18 від 21.05.2012 р. [PERSON] звільнено з роботи з 24.03.2012 р. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Даний наказ вона оскаржила в судовому порядку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2013 р. по цивільній справі № 1328/5958/12 задоволено позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповіда¬льністю "Техносервіс-Львів" та [PERSON], скасовано наказ № 18 від 21.05.2012 р. про її звіль¬нення з роботи, [PERSON] поновлено на роботі, стягнуто з відповідача в користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування обов'язкових податків та зборів за період з 24.03.2012 р. по 16.01.2013 р. включно в розмірі 5 773.33 грн. 2 000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 223.00 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19.03.2013 р. по справі № 1328/5958/ 12 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2 013 р. залишено без змін. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2014 р. по цивільній справі № 466/9593/13-ц задоволено позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповіда¬льністю "Техносервіс-Львів" зобов'язано відповідача внести запис в трудову книжку позивача про поновлення її на посаді комірника товариства та допустити її до роботи, стягнуто з відпові¬дача в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2013 р. по 16.01.2014 р. в розмірі 5 760.33 грн. та 2 000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вищевказані судові рішення вступили в законну силу. На їх виконання ВДВС Кам'янка- Бузького району було відкрито примусове виконавче провадження, оскільки відповідач добро¬вільно не виконав вказаних судових рішень. Відповідачем в порядку примусового виконання частково виконані рішення судів щодо виплати заробітної плати за вимушений прогул та моральної шкоди, а в частині поновлення на роботі судові рішення не виконані. ВДВС Кам'янка- Бузького району скеровано подання в Кам'янка- Бузький РВ ГУМВСУ У Львівській області про притягнення керівника ТзОВ "Техносервіс-Львів" до кримінальної ві¬дповідальності за невиконання рішення суду, а постановою заступника начальника ВДВС Ка- м'янка-Бузького р-ну від 26.04.2013 р. виконавче провадження закрито. Незважаючи на неодноразові звернення [PERSON], відповідачем до теперішнього ча¬су не оформлено її поновлення на роботі, не внесено відповідні записи в трудову книжку та не допущено до роботи.? 3 дати, визначеної у рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2014 р. - 16.01.2014 р. і по 16.05.2015 р. [PERSON] так і не поновлено на роботі. Період вимуше¬ного прогулу складає 16 місяців. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2014 р. і по 16.05.2015 р. становить - 480.00 грн. х 16 місяців = 7 680.00 грн. Разом з тим, відповідач на протязі 2010-2015 років не сплатив відрахувань із сплати страхових внесків на суму 12 958,25 грн., що підтверджується розрахунком суми несплачених відрахувань із сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за період 2010-2015 роки та індивідуальною відомістю про застраховану особу-форма ОК-5 від 30.03.2015 р., які дода¬ються до даної позовної заяви. Крім того зазначає, що за вказаних обставин, враховуючи нервове потрясіння ([PERSON] пропра¬цювала на одному місці безперервно понад 30 років - починаючи з 1979 року до часу звільнен¬ня, жодного разу до будь-якої відповідальності не притягувалася), перебування на лікуванні, приниження честі та гідності як в очах колег-співробітників так і односельчан (керівником пі¬дприємства на неї писалися наклепи в правоохоронні та самоврядні органи), підприємство зна¬ходиться в селі в якому вона проживає, та інші обставини, що призвели до її душевних страж¬дань, [PERSON] оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн. Представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, зіславшись на доводи, які зазначені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні проти позову. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], представника [PERSON] [PERSON], зясувавши обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1979 року працювала на посаді комірника в Львівському обласному монтажно-пусконалагоджувальному управлінні, яке в процесі приватизації було перетворене у ВАТ «Техносервіс-Львів», а пізніше в 1997 році в ТОВ «Техносервіс-Львів». Статут ТОВ «Техносервіс-Львів» затверджений зборами учасників товариства 14 квітня 2011 року (протокол №1) та зареєстрований виконавчим комітетом Львівської міської ради 11 липня 2011 року, номер запису 14151450000025886. Позивач [PERSON] є учасником вказаного товариства та її частка в Статутному капіталі становить 2,03%. 27 грудня 2011 року відбулись позачергові збори учасників ТОВ «Техносервіс-Львів», за результатами яких оформлено протокол та вирішено звільнити [PERSON] з посади директора товариства за власним бажанням з 28 грудня 2011 року та обрати директором товариства [PERSON] Рішенням господарського суду Львівської області від 11 травня 2012 року в справі №5015/1219/12, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 серпня 2012 року, було задоволено позов [PERSON] і [PERSON] та вищевказане рішення загальних зборів ТОВ «Техносервіс-Львів» від 27 грудня 2011 року було визнано недійсним. 21 травня 2012 року директором ТОВ «Техносервіс-Львів» [PERSON] було видано наказ №18 «Про звільнення комірника [PERSON]В.». Згідно з даним наказом позивач [PERSON] була звільнена з роботи з 24 березня 2012 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогули, які були вчинені без поважних причин, в період з 16 січня 2012 року по 23 березня 2012 року та з 25 березня 2012 року по 18 травня 2012 року. В якості підстав для видання цього наказу зазначено пояснення сторожів, табель обліку робочого часу, акти про відсутність [PERSON] на робочому місці, пояснювальні записки працівників та книга обліку приходу та виходу з роботи. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями пояснення представників позивача [PERSON] [PERSON], долученими до справи копіями рішення господарського суду Львівської області від 11 травня 2012 року, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29 серпня 2012 року, наказу №18 віл 21 травня 2012 року «Про звільнення комірника [PERSON]В.». Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2013року по цивільній справі №1328/5958/12 задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс-Львів» та [PERSON], скасовано наказ №18 від 21.05.2012р. про її звільнення з роботи, [PERSON] поновлено на роботі, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування обов'язкових податків та зборів за період з 24.03.2012р. по 16.01.2013р. включно в розмірі 5773,33грн., 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 223,00грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19.03.2013р. по справі №1328/5958/12 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2013р. залишено без змін. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2014 р. по цивільній справі № 466/9593/13-ц задоволено позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповіда¬льністю "Техносервіс-Львів" зобов'язано відповідача внести запис в трудову книжку позивача про поновлення її на посаді комірника товариства та допустити її до роботи, стягнуто з відпові¬дача в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2013 р. по 16.01.2014 р. в розмірі 5 760.33 грн. та 2 000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вищевказані судові рішення вступили в законну силу. На їх виконання ВДВС Кам'янка-Бузького району було відкрито примусове виконавче провадження, оскільки відповідач добровільно не виконав вказаних судових рішень. В результаті виконавчого провадження з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування обов'язкових податків та зборів за період з 24.03.2012р. по 16.01.2013р. включно в розмірі 5773,33 грн. 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 223,00грн. витрат по оплаті судового збору. В частині поновлення на роботі судові рішення не виконані, ВДВС Кам'янка-Бузького району скеровано подання в Кам'янка-Бузький РВ ГУМВСУ У Львівській області про притягнення керівника ТзОВ «Техносервіс-Львів» до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, а постановою заступника начальника ВДВС Кам'янка-Бузького району від 26.04.2013р. виконавче провадження закрито. У відповідності до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годи протягом робочого дня) без поважних. Положеннями ст.ст. 148, 149 цього Кодексу передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноваженим ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку. З огляду на такі факти, суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] із займаної посади було проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства, а тому її вимоги про поновлення на роботі є підставними. Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Незважаючи на неодноразові звернення [PERSON], відповідачем до теперішнього часу не оформлено її поновлення на роботі, не внесено відповідні записи в трудову книжку та не допущено до роботи. Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2013року по цивільній справі №1328/5958/12 наказом від 01.09.2011року №1/09.11 [PERSON] переведено на півставки з окладом 480,00 грн. Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2014року по 16.01.2015року, яка підлягає стягненню складає 7680,00 грн. (12 місяців помножене на 480.00 грн.) та відрахування із сплати страхових внесків складає 12958,25грн. Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди судом враховано розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. №5), де, зокрема, зазначається, що моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у звязку із пошкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За вказаних обставин, враховуючи нервове потрясіння [PERSON] пропрацювала на одному місці безперервно понад 30 років починаючи з 1979року до часу звільнення, жодного разу до будь-якої відповідальності не притягувалася, перебування на лікуванні, приниження честі та гідності як в очах колег-співробітників так і односельчан (підприємство знаходиться в селі в якому вона проживає, та інші обставини, що призвели до її душевних страждань, [PERSON] оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 2500,00грн. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved