Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У травні 2019 року позивач акціонерне товариство "Ідея Банк" (далі - АТ "Ідея Банк") звернулося в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 41420,43 грн. Свої позовні вимоги АТ "Ідея Банк" обґрунтовувало тим, що 24 лютого 2017 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі - ПАТ "Ідея Банк"), правонаступником якого є АТ "Ідея Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір №UO1.190.74142, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 31385,00 на строк 80 місяців. Процентна ставка за користування кредитом становила 24,61% річних від залишкової суми кредиту. Зважаючи на те, що позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, АТ "Ідея Банк" просило суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142 у сумі 41420,43 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 26525,04 грн, проценти за користування кредитом у сумі 5594,52 грн, пеня за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 9300,87 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 лютого 2017 року ПАТ АТ "Ідея Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №UO1.190.74142, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31385,00 на строк 80 місяців. Процентна ставка за користування кредитом становила 24,61% річних від залишкової суми кредиту (а. с. 7-11) Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. АТ "Ідея Банк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 31385,00 грн (а. с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку щомісячних внесків за кредитним договором, визначеному розділом 6 кредитного договору від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання щодо своєчасної сплати щомісячних платежів на погашення кредиту, допустила заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 554,43 грн, процентів за користування кредитом у сумі 5451,46 грн. Наведені обставини підтверджуються довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142, випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 13-16, 17). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з пп. 3.3.1 п. 3.1 кредитного договору від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142 позичальник сплачує пеню, що нараховується за кожен день прострочення на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) у розмірі 0,15% -в період прострочення оплати від 1 до 60 дні та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день погашення боргу за цим договором. Пеня за прострочення позичальником виконання зобов`язань за кредитним договором від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142 нарахована банком у сумі 9300,87 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Зважаючи на те, що позичальник [PERSON] прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, у банку виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142 шляхом надіслання позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та пені за прострочення виконання зобов`язань за договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь АТ "Ідея Банк" підлягає заборгованість за кредитним договором від 24 лютого 2017 року №UO1.190.74142 у сумі 41420,43 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 26525,04 грн, проценти за користування кредитом у сумі 5594,52 грн, пеня за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 9300,87 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved