Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 серпня 2014 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Більше як півтора року припинили сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного домашнього господарства. Кожен із них в разі необхідності за власні кошти та на свій розсуд самостійно вирішує свої побутові та особисті проблеми життя, проживають окремо, повністю втратили взаєморозуміння та потребу одне в одному. Офіційний запис про реєстрацію шлюбу з відповідачем позбавляє її можливості створити нову сім`ю. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Представник позивача в поданій заяві просила справу слухати у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з відповідача судові витрати просять не стягувати; проти заочного розгляду справи заперечень не мають. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, який вручено. Причини неявки суду відповідач не повідомив. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 16 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 446); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 16 серпня 2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач до суду не з"явився, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved