Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Чорноморської міської ради Одеської області в якому мотивуючи тим, що міська рада незаконно надала дозвіл на розробку проекту землеустрою третій особі без проведення земельних торгів, при цьому було порушено державні будівельні норми, а також розміщення автомобільної стоянки суперечить генеральному плану м. Чорноморська, просить суд: -визнати незаконним та скасувати рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 16.06.2017 року № 249/17-VІІ, «Щодо надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,1137 га за адресою: [ADDRESS]» (а.с. 2-9). 2. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити (а.с.118). 3. В судове засідання представник відповідача не прибув, надав заперечення, просив в позові відмовити.Згідно своїх заперечень повідомив, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства, а враховуючи те, що оскаржуваним рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва об'єкту транспортної інфраструктури (автостоянки), то позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також було повідомлено, що розміщення вказаної автостоянки не буде суперечити генеральному плану міста. 4. Представник ТОВ «Екопаркінг» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Разом з позовом [PERSON] надав до суду заяву про забезпечення позову. Заява була обґрунтована тим, що невжиття заходів - заборони Чорноморській міській раді Одеської області розглядати та приймати відповідні рішення щодо затвердження товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,0787га за адресою: [ADDRESS], може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. 6. 07.06.2018 року до суду надійшов відзив відповідача. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.05.2018 року задоволено заяву про забезпечення позову, якою заборонено Чорноморській міській раді Одеської області (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 33; ідентифікаційний код: 25932851) розглядати та приймати відповідні рішення щодо затвердження товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,0787га за адресою: [ADDRESS]. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. 16.06.2017 року Чорноморською міською радою Одеської області прийнято рішення № 249/17-VII, яким надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,1137 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). 8.1. Пунктом 1 резолютивної частини оскаржуваного рішення вирішено надати товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1137 га для будівництва об'єкту транспортної інфраструктури (автостоянка) за адресою: [ADDRESS] з подальшою передачею в оренду строком на 49 років. 9. 23.04.2018 року позивач в порядку ст. 122 ЗК України звернувся до відповідача щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,787 га в оренду для городництва. V. Оцінка Суду. 10. Так статтями 124, 134 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою статті 134 цього Кодексу. 10.1. При цьому, згідно з частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема у разі будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу). 10.2. Як зазначено вище на підставі оскаржуваного рішення Чорноморської міської ради Одеської області третій особі спірну земельну ділянку надано для будівництва об'єкту транспортної інфраструктури (автостоянки). 11. Відповідно статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної документації" інженерно - транспортна інфраструктура - комплекс інженерних, транспортних споруд і комунікацій. 12. Державний класифікатор будівель та споруд ДК - 018-2000, затверджений наказом Держстандарту України № 507 від 17.08.2000, визначає, що споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. 13. Інженерні споруди - це об'ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. 13.1. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об'єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно - посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди. 13.2. Під транспортною інфраструктурою слід розуміти певну матеріально - організаційну структуру, призначену для забезпечення ефективної роботи транспорту. 13.3. Об'єкти транспортної інфраструктури містять у собі залізничні, трамвайні та внутрішні водні шляхи, контактні лінії, автомобільні дороги, тунелі, естакади, мости, вокзали, залізничні і автобусні станції, метрополітени, аеродроми і аеропорти, об'єкти систем зв'язку, навігації та управління рухом транспортних засобів, і інші пристрої і устаткування, призначенні для забезпечення функціонування транспортного комплексу. 14. Відтак відповідач, ухвалюючи оскаржуване рішення, безпідставно вважав, що автомобільна стоянка є об'єктом транспортної інфраструктури. Не було враховано те, що вона не призначена для забезпечення ефективної діяльності транспорту. 15. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до видів діяльності третьої особи на час прийняття оскаржуваного рішення належить: код КВЕД 96.09 - основний, який в себе включає: астрологічна та спіритична діяльність; надання соціальних послуг, таких як послуги ескорту, служби знайомств, шлюбне бюро; утримання тварин-домашніх улюбленців, у т.ч. дресирування та догляд за ними, тощо; діяльність із дослідження генеалогії; діяльність салонів татуювань і пірсингу; надання послуг чистильників взуття, носіїв, послуги з паркування автомобілів тощо; концесійну експлуатацію автоматів (фотоавтоматів, апаратів для зважування, устаткування для виміру кров'яного тиску, камер схову тощо); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, код КВЕД 68.20; технічні випробування та дослідження, код КВЕД 71.20 (а.с.19-26). 16. Із наведеного слідує, що третя особа не здійснює будівництво об'єктів транспортної інфраструктури у тому числі доріг, автострад, мостів та тунелів. 17. Як вбачається із наявних документів, які містяться в матеріалах справи, третя особа в 2017 році звернулась до міської ради з заявою для будівництва автомобільної стоянки. З даних документів не вбачається, що спірну земельну ділянку третя особа планує використовувати для будівництва або обслуговування будь - якого об'єкту транспортної інфраструктури у розумінні вимог статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної документації". 18. Заплановане будівництво автостоянки на даній земельній ділянці ніяким чином не може бути пов'язано з забезпеченням функціонування транспортного комплексу. 19. А відтак, приймаючи оскаржуване рішення міська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою саме для будівництва автостоянки, а не для будівництва об'єкту транспортної інфраструктури. 20. Статтями 14 Конституції України та 373 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 21. На законодавчому рівні державою передбачено механізм надання земельних ділянок на конкурентній основі, визначено виключні випадки, коли проведення такої процедури не вимагається. 22. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки TOB "Екопаркінг" не відноситься до жодного із випадків, передбачених частинами 2-3 статті 134 Земельного кодексу України, а відтак необхідною умовою для її передачі в оренду є проведення земельних торгів, за результатами яких приймається відповідне рішення органом виконавчої влади або місцевого самоврядування. 23. В матеріалах справи міститься лист відповідача від 30.03.2018 року № 2/Г-13/103, яким було повідомлено про те, що земельна ділянка площею 0,1137 га за адресою: [ADDRESS] у встановленому законом порядку в оренду будь-якому суб'єкту господарювання не передана, у зв'язку із чим земельні торги не проводились (а.с.15). 24. Таким чином відповідач визнає необхідність проведення торгів при вирішенні питання щодо передачі вказаної земельної ділянки в оренду, але у зв'язку із тим, що вона (земельна ділянка) в установленому законом порядку ще не передана в оренду, то земельні торги не проводилися. 25. Відповідач помилково вважає, що земельні торги, регламентовані ст.ст. 124, 134 ЗК України, необхідно проводити після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а не до ухвалення такого. 26. Так, правовідносини щодо порядку передачі земельної ділянки в оренду урегульовано ст. ст.124, 134 ЗК України та главою 21 даного Кодексу. 27. Так, за змістом частини першої та другої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. 28. Згідно ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 29. Статтею 135 даного Кодексу визначено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. 30. З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач надав дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,1137га за адресою: [ADDRESS]. 31. Виходячи з правових норм ст.124 та глави 21 Земельного кодексу України, продаж земельних ділянок державної та комунальної форми власності в Україні здійснюється виключно на земельних торгах (аукціонах). Так само, відбувається продаж права суперфіції, емфітевзису на незабудовані земельні ділянки і передання їх в оренду, а також, реалізація земельних ділянок у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. 32. Окрім того, 05 липня 2012 року Верховна Рада України ухвалила Закон про внесення змін до Земельного кодексу України (щодо порядку проведення торгів), який набрав чинності - 19 серпня 2012 року і спрямований на врегулювання питань, пов'язаних з проведенням земельних аукціонів. 33. Отже, на час винесення спірного рішення, на законодавчому рівні урегульовано порядок проведення торгів, який донедавна мав загальних характер та визначався органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, які уповноважені здійснювати розпорядження землями державної та комунальної власності самостійно щодо умов та порядку проведення земельних торгів з урахуванням відповідних положень Земельного кодексу України. 34. Зокрема, пп. "а" ч. 4 ст. 136 ЗК України визначено, що підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Зазначена підготовка включає і виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості). 35. З оскаржуваного рішення та доданих до нього документів не убачається, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв як організатор земельних торгів. 36. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою не може передувати проведенню аукціону (торгів), оскільки таке не узгоджуються з приписами глави 21 ЗК України. 37. З урахуванням викладеного, висновки відповідача про те, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передує проведенню аукціону - не узгоджуються як зі змістом самого рішення так і з правовими нормами, що регулюють дані питання. 38. Зазначені висновки кореспондуються з постановою ВСУ від 24.05.2016 року по справі № 806/500/13-а, ухвалою ВАС України від 05.02.2013 року по справі № К/9991/43453/12, ухвалою ВАС України від 30.01.2014 року по справі № К/800/61483/13. 39. У відповідності до положень ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44, відстань від гаражів і відкритих стоянок до житлових будинків повинна складати не менше 15 метрів. 40. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що житловий будинок [ADDRESS], належний на правах власності [PERSON], який розташований за адресою: [ADDRESS] та багатоповерховий житловий будинок [ADDRESS], знаходяться на відстанях 11,63 метрів та 10,37 метрів відповідно до межі запланованої стоянки, згідно оскаржуваного рішення. 41. Таким чином оскаржуване рішення не відповідає положенням вказаних вище державних будівельних норм. 42. Частиною 1 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктом 4.1 розділу 4 ДБН Б.1.1-15:2012 "Склад та зміст генерального плану населеного пункту, затверджених наказом Мінрегіонбуду від 13.07.2012 №358, установлено, що основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території, є генеральний план населеного пункту. 43. Згідно статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 4.5 розділу 4 ДБН Б. 1.1-15:2012, саме на основі генерального плану населеного пункту (як у його складі або як окремий документ) розробляється план зонування території з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, а також для створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів. 43.1. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. 43.2. Зонування території здійснюється з урахуванням попередніх рішень щодо планування і забудови території, виділенням зон обмеженої містобудівної діяльності, узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями. 44. Пунктом 5.7 ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 "Настанова про склад та зміст плану зонування території зонінг", затверджений наказом Мінрегіонбуду від 15.12.2011 №345, установлено, що визначення меж територіальних зон території населеного пункту здійснюється у схемі зонування з урахуванням відповідних графічних матеріалів генерального плану населеного пункту. 44.1. Межі зон на схемі зонування встановлюються відповідно до генерального плану з урахуванням меж кварталів, мікрорайонів, інших планувальних утворень населеного пункту, природних меж, елементів інженерно-транспортної інфраструктури. 44.2. Отже, план зонування деталізує умови і обмеження використання територій для містобудівних потреб та не може встановлювати інше функціональне призначення зон ніж те, що встановлено у генеральному плані. 45. У відповідності до листа управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області від 05.03.2018 року № 2/Г-13/97 зазначається, що згідно зонінгу генерального плану міста Чорноморськ Одеської області, який затверджений рішенням Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області від 26.12.2014 року за № 566-VI, у мікрорайоні № 1 м. Чорноморська Одеської області нової парковки (автостоянки), яка б виходила за межі зони КС-5, не передбачено (а.с.14). 46. Таким чином відповідач шляхом ухвалення оскаржуваного рішення грубо порушив основний вид місцевої містобудівної документації. 47. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 48. Це означає, що діяльність зазначених органів, посадових осіб повинна здійснюватися на основі правових актів, у їх межах і за процедурою, встановленою цими актами. 49. Проте, рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 16.06.2017 року № 249/17-VII, щодо надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Екопаркінг» на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,1137га за адресою: [ADDRESS] є незаконним, оскільки прийнято не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачено Конституцією та Законами України, а тому підлягає скасуванню.

Outcome: approved