Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] на підставі ст. 235 КЗпП України звернувся в суд з позовом до ССОК "Кузьмівський", в якому просив стягнути невиплачену заробітну плату в сумі 800 грн., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 2 листопада 2012 року та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Посилався на обставини звільнення його з роботи 1 листопада 2012 року з посади майстра лісу та порушення його трудових прав через невидачу у день звільнення трудової книжки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] змінили позовні вимоги, просили стягнути на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу через невидачу трудової книжки в сумі 47 440 грн. 87 коп. за період листопада 2012 - серпня 2014 року. Моральну шкоду визначили в розмірі 5000 грн., яку обґрунтували душевними стражданнями позивача через хвилювання, докладання додаткових зусиль для організації життя. Представник відповідача - ССОК "Кузьмівський" [PERSON] позову не визнав, зазначивши, що затримка видачі трудової книжки при звільненні позивача викликана його бездіяльністю, згоди на пересилання книжки позивач не надав, не з'явився до роботодавця для її одержання. Доводи підтвердив письмовими повідомленнями, адресованими позивачу, про необхідність отримання трудової книжки вих. № 53 від 1 листопада 2012 року, № 60 від 13 грудня 2012 року. Просив відмовити у позові в зв'язку з недоведеністю вимог. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до оглянутої в судовому засіданні трудової книжки № АХ № 274348, заповненої 1 червня 2011 року, [PERSON] з 1 червня 2011 року працював у ССОК "Кузьмівський" на посаді лісника обходу № 1, звільнений з роботи за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України згідно наказу відповідача № 12-11/01/01 від 1 листопада 2012 року. При цьому на аркуші 1 трудової книжки відсутній підпис власника трудової книжки та особи, відповідальної за видачу трудових книжок. Доводи позивача [PERSON] про обставини несвоєчасної видачі трудової книжки через неправильність її заповнення уповноваженими особами кооперативу не заперечувались представником [PERSON], який зазначив, що книжку позивач отримав, однак знову повертав на підприємство, коли її у нього не прийняли у службі зайнятості, через недоліки у її заповненні (відсутність підписів та печаток). Зазначені обставини підтвердив свідок [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У відповідності до п 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Мінюсту, Міністерства праці та Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Трудова книжка із відсутнім підписом відповідальної особи надана суду представником відповідача [PERSON], який не зміг пояснити, чому вона зберігалась на підприємстві незаповненою до часу розгляду справи судом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Оскільки відповідачем доводи позивача щодо невидачі з вини власника належно оформленої трудової книжки не спростовані, суд приходить до висновку про порушення відповідачем ст. 47 КЗпП України в частині невидачі належно оформленої трудової книжки, та набуття позивачем на підставі ч. 4 ст. 235 КЗпП України права на виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата для оплати вимушеного прогулу та часу затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо працівник протягом останніх двох місяців не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. З довідки відповідача вбачається, що [PERSON] нараховувалась заробітна плата в період з червня 2012 року по листопад 2012 року, сума виплаченого заробітку в вересні-жовтні 2012 року становила 1208 грн. та 1073 грн. 91 коп. відповідно. Заробітна плата за останні два повні календарні місяці роботи становить 2281 грн. 91 коп.(в листопаді 2012 року працівником відпрацьований лише 1 день), кількість відпрацьованих робочих днів - 43, середньоденна заробітна плата становить 53 грн. 06 коп. Період вимушеного прогулу працівника становить 443 робочих днів. Враховуючи розмір середньоденної заробітної плати, оплата вимушеного прогулу становить суму 23508 грн. 97 коп. (53,06 х 443), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана сума середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд знаходить підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в результаті дій відповідача, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює їх у 5000 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial