Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивачі звернулись з вказаним позовом до АТ "Укрсоцбанк", державного реєстратора Цалин Андрія Богдановича, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про скасування дій державного реєстратора. У позові позивачі просили визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича від 19.02.2019р. в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] за номером запису 30676398 за AT «Укрсоцбанк» з наступних підстав: відповідачем-1 було одночасно застосовано два способи захисту прав Іпотекодержателя - судовий та позасудовий; при здійсненні реєстраційних дій на спірне майно існувало обтяження: заборона на відчуження нерухомого майна, а при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте; банк не надав державному реєстратору детальний розрахунок боргу та не довів його безспірність всупереч ст.35 ЗУ «Про іпотеку»; повного необхідного пакету документів у відповідності до ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» банком на час реєстрації не було подано державному реєстратору. Судом 09.09.2019 року відкрито провадження та прийнято справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 29.10.2019 року за клопотанням представника АТ «Альфа-Банк» Матвійчука М.З. про заміну сторони відповідача у позові Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з підстав того, що 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», відтак замінено сторону відповідача у позові - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» подав відзив на позовну заяву та просив в задоволенні позову відмовити, з підстав хибності доводів позивачів та зазначив, що згідно з Іпотечним договором Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів, а застереження в Іпотечному договорі, щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, також є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а сам договір іпотеки в такому випадку є правовстановлюючим документом; сума заборгованості за кредитним договором і її розмір не впливає на право іпотекодержателя на реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а Іпотекодавець не позбавлений права в судовому порядку захистити своє право на отримання різниці між вартістю Іпотеки та фактичною сумою заборгованості за Кредитним договором якщо він вважає що вартість Предмету іпотеки є більшою аніж сума заборгованості перед кредитором; обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а визначений договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»); вказав, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті б частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, в тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем; Іпотекодержатель у порядку, визначеному чинним законодавством, звернувся до державного реєстратора, із заявою щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотеко держателем, а в поданих реєстратору документах зазначено наявні усі необхідні відомості про технічні характеристики предмета іпотеки, що свідчить про відповідність іпотечного договору ознакам правовстановлюючого документу в сукупності з вимогою та доказами її направлення та вручення іпотекодавцям, а тому реєстратор мав усі передбачені законом підстави для вчинення відповідних реєстраційних дій. Інші учасники процесу не скористалися своїм правом на наданя відзиву, а будучи повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в засідання не прибули, причини та поважність неявки суду не вказали. В судовому засіданні представник позивачів вимоги, викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача-1 проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, а також вважав, що позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного на його думку права. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, відзив, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.12.2003 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули права власності (спільна сумісна) на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 24). 14.03.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як майновими поручителями за зобов`язаннями [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року було укладено іпотечний договір (а.с.9-11). Як випливає із судового рішення від 09.12.2014 року в справі №344/9800/14-ц, між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було 14.03.2007 року укладено кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 20000,00 дол. США, проте свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, а відтак суд постановив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 14.03.2007 року в сумі 205640,31 грн. (а.с. 16). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.05.2015 року за виконавчим листом №344/9800/2014, яка була винесена головним державним виконавцем Рибаком М.М. було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.15) Вимогою про усунення порушень від 23.04.2017 року, яка адресована [PERSON] , ПАТ «Укрсоцбанк» визначив розмір заборгованості за договором №1022-22/340 в сумі 25053,22 дол. США(а.с.25). 25.04.2018 року рішенням суду в цивільній справі №344/5980/17 відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.18- 19) та вказано в рішенні, що в частині стягнення заборгованості за період з 14.03.2007 року по 13.04.2014 року провадження в справі закрито ухвалою від 21.03.2018 року. Ухвалою суду від 29.11.2018 року в справі №344/42/18 відмовлено в задоволенні заяви Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про видачу дубліката виконавчого листа по справі №344/98000/2014 з підстав відсутності доказів про втрату виконавчого документа (а.с. 17). Рішенням суду від 12.03.2019 року в справі №344/3732/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів - [PERSON] про звернення стягнення в розмірі 579805,65 грн. по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року на предмет іпотеки, а саме : трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] позов задоволено частково та рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1022-22/340 від 14.03.2007 року в розмірі 205640,31 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с.20-23). 19.02.2019 року державним реєстратором Цалин Андрієм Богдановичем здійснено за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» запис №30676398, яким змінено власників трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду 30 грудня 2003 року в частках по 1/4 кожному на ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою для здійснення даного запису зазначено іпотечний договір Д-431 від 26.04.2006р., та повідомлення про звернення на предмет іпотеки від 07.09.2018р. 19.08.2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з вимогою про виселення та зняття з реєстраційного обліку (а.с.13). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до переконання про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову. За наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій до того часу, коли таке обтяження не буде зняте. Вказаний правовий висновок наведений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17 (провадження № 14-100цс19). Суд також погоджується із покликанням сторони позивача на те, що в рішенні про державну реєстрацію в графі «Підстава виникнення права власності» зазначено : « іпотечний договір, серія та номер: Д-431 виданий 26.04.2006р.», а також повідомлення від 07.09.2018р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому, як встановлено судом визначена банком в повідомленні сума боргу складає 657152,77грн.(а.с.82), в той час як згідно до усіх судових рішень, які набрали законної сили сума боргу складає 205 640 (двісті п`ять тисяч шістсот сорок) грн. 31 коп. Відтак, сума боргу, яку виставив Відповідач не є безспірною та суттєво відрізняється від визначеного судом розміру заборгованості. Заперечення представника відповідача-1 не спростовують доводів сторони позивача, а посилання на те, що Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті б частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, в тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем ( зміни, які набрали законної сили 14.02.2019 року, однак згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень застосовуються до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що вининикли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону) не заслуговують на увагу і суперечать правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду вже після внесення таких змін у закон, а саме у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17 (провадження № 14-100цс19). Щодо покликання представника відповідача на обрання неналежного способу захисту позивачем, то суд зазначає таке. Велика Палата ВС вважає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17, провадження № 14-331цс18) ), що публічно-правові відносини виникають у випадку, якщо державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, вчиняє дії щодо позивача, які останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права. Тобто під час визначення юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо особа оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті ст. 24 Закону № 1952-IV і спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, то він є публічно-правовим і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора, який вчинив їх за заявою третьої особи, тобто дії стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна. Цей спір повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, за своєю природою він є приватноправовим спором. Отож слід дійти висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту його порушеного права, а для внесення записів про скасування державної реєстрації прав особі необхідно подати відповідному органу заяву та відповідне рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Підсумовуючи наведене, суд констатує про підставність позовних вимог.

Outcome: approved