Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним, скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 28.08.2013 року «Про створення прийомної сім`ї громадянами [PERSON] та [PERSON] та влаштування на спільне проживання і виховання малолітнього [PERSON] » є прийомним батьком [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.08.2014 року № 196 [PERSON] , [INFO] присвоєно статус дитини-сироти. Відповідно до ст. 46 Житлового кодексу УРСР поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Згідно діючого законодавства, якщо у дитини-сироти, немає житла, яке належить їй на праві власності або користуванні, або якщо повернення в це житло неможливе, то після досягнення дитиною 16-річного віку вона має право стати на квартирний облік за місцем свого походження або проживання до моменту влаштування в прийомну сім`ю. Беручи до уваги те, що на квартирний облік беруться громадяни України, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до Житлового кодексу УРСР та „Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP", затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української Республіканської Ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984 [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Синельниківської міської ради із заявою від 11.02.2019 року та відповідним пакетом документів про постановку його, як дитини-сироти на позачерговий квартирний облік. Заява [PERSON] супроводжувалася листом служби у справах дітей міської ради від 12.02.2019 року №63. На засіданні громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень, яка відбулося 21.02.2019 року було розглянуто питання щодо постановки [PERSON] на позачерговий квартирний облік та у зв`язку з тим, що за ним закріплено право користування житловим будинком [ADDRESS] , було доручено юридичному відділу міської ради розглянути питання щодо законності зарахування громадянина [PERSON] на позачерговий квартирний облік. Своїм листом від 06.03.2019 року вих. № 01-11/209 виконавчий комітет повідомив, що у зв`язку з тим, що рішенням виконавчого комітету міської ради від 27.08.2014 року № 196 „Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини сироти та закріплення права користування будинком за адресою: [ADDRESS] ", за вами закріплено право користування вищезазначеним житловим будинком, підстави для постановки на позачерговий квартирний облік відсутні. Вважаючи отриману відповідь від 06.03.2019 р. № 01-11-11/209 на звернення їхньої прийомної дитини [PERSON] „ Про постановку на позачерговий квартирний облік" безпідставною та незаконною, він, як прийомний батько в інтересах дитини-сироти, 18 березня 2019 року особисто звернувся до міського голови з приводу, ще раз розглянути дане питання на засіданні громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень з вимогою поставити на позачергову квартирну чергу дитину-сироту [PERSON] та розглядати дане питання у рамках раніше поданої заяви. У квітні 2019 року він отримав відповідь виконавчого комітету від 27.03.2019 року вих. № 01-11/280, у якому повідомлялося, що Управлінням житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради підготовлено проект рішення виконавчого комітету міської ради „Про постановку на квартирний облік громадянина [PERSON] ", який буде розглянутий на черговому засіданні виконавчого комітету Синельниківської міської ради. Однак, проект рішення виконавчого комітету міської ради „Про постановку на квартирний облік громадянина [PERSON] " , всупереч рішенню громадської комісії від 25.03.2019 р, так і не було подано до виконавчого комітету. Так, 02.05.2019 року ще одне засідання вище вказаної комісії з приводу постановки на квартирну чергу [PERSON] на якому було відмовлено громадянину [PERSON] у постановці на квартирну чергу, в зв`язку з відсутністю підстав для постановки на квартирний облік, передбачених пунктом 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській PCP. Згідно цього висновку виконавчий комітет Синельниківської міської ради 26 червня 2019 року прийняв рішення за № 176 „Про відмову громадянину [PERSON] у постановці на квартирну чергу." Не погодившись з зазначеним рішення позивач в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся до суду. Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 26 червня 2019 року за № 176 „ Про відмову громадянину [PERSON] у постановці на квартирну чергу" в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювані Законом інтереси неповнолітнього [PERSON] ; зобов`язати виконавчий комітет Синельниківської міської ради в двомісячний термін з дня вступу рішення в законну силу розробити та ухвалити рішення „ Про постановку з 11.02.2019 року (з дати подання заяви) на позачерговий квартирний облік [PERSON] ". Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що дійсно, відповідно до ст. 46 Житлового кодексу УРСР поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також, згідно статті 33 Закону України « Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти- сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. На засіданні громадської комісії з житлових питань та надання приміщень при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради, яке відбулося 21.02.2019 року було розглянуто питання щодо постановки [PERSON] на позачерговий квартирний облік. На засіданні комісії було з`ясовано, що за [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.08.2014 № 196 закріплено право користування житловим будинком [ADDRESS] , Ѕ частина якого належала його померлій матері на праві приватної власності. Відповідно до статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладену обставину, комісією було вирішено доручити юридичному відділу міської ради розглянути питання щодо законності постановки [PERSON] на квартирний облік. На засіданні громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради, яке відбулося 25.03.2019 року було повторно розглянуто питання щодо постановки [PERSON] на квартирний облік. Прийомний батько [PERSON] повідомив, що власного майна та житла [PERSON] не має. На спадщину померлої матері можуть претендувати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з цим, отримавши спадщину, [PERSON] буде забезпечений житловою площею менше за встановлений рівень забезпеченості житловою площею. В зв`язку з цим вважає, що повернення громадянина [PERSON] до будинку за адресою: [ADDRESS] не можливе. Виконавчий комітет вважає, що аргументи які наводить [PERSON] є такими, що не мають сенсу. Так, за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету закріплено право користування будинком, який належав його померлій матері. Стосовно тверджень позивача, щодо наявності інших спадкоємців, вважають, якщо міркувати, теоретично вони мають можливість припустити, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] можуть відмовитися від частини своєї спадщини після смерті [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] , в результаті чого останній буде забезпечений мінімальним рівнем житлової площі. Позивач у своїй позовній заяві також стверджує, що повернення [PERSON] до будинку за адресою: [ADDRESS] неможливе, в зв`язку з тим, що будинок має лише дві жилі кімнати, одна кімната 16 м.кв., а інша лише 5.8.м.кв. і їх не можна розділити на чотири особи, які мають право користуватися даним будинком, при цьому він звертає увагу на те, що це 3 різних сім`ї. Позивач фактично розділив площу житлового будинку між спадкоємцями, спираючись на свої особисті припущення та не маючи при цьому документального підтвердження. На даний час [PERSON] не подано заяву про прийняття спадщини, відсутні будь-які документи, які підтверджують вступ у спадщину та розподіл між усіма спадкоємцями майна, що залишилося після смерті [PERSON] . Також відсутні будь які докази того, що повернення для подальшого проживання громадянина [PERSON] до будинку за адресою: [ADDRESS] є неможливим. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. До початку проведення підготовчого судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Позов підтримав та просив суд його задовольнити. До початку проведення підготовчого судового засідання представник відповідача надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Сітало Н.М. надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила суд їй задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України. Так, положеннями п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого права шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №219 від 28.08.2013 року « Про створення прийомної сім`ї громадянами [PERSON] та [PERSON] та влаштування на спільне проживання і виховання малолітнього [PERSON] » - створено прийомну сім`ю на базі сім`ї громадянина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] ; влаштовано до прийомної сім`ї на виховання та спільне проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.08.2014 року № 196 малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини-сироти; закріплено право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . 11.02.2019 року неповнолітній [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Синельниківської міської ради із заявою та відповідним пакетом документів про постановку його, як дитини-сироти на позачерговий квартирний облік. Заява [PERSON] супроводжувалася листом служби у справах дітей міської ради від 12.02.2019 року №63. З протоколу засідання громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень від 21.02.2019 року вбачається, що на засіданні було розглянуто питання щодо постановки [PERSON] на позачерговий квартирний облік та у зв`язку з тим, що за ним закріплено право користування житловим будинком [ADDRESS] , було доручено юридичному відділу міської ради розглянути питання щодо законності зарахування громадянина [PERSON] на позачерговий квартирний облік. Листом від 06.03.2019 року вих. № 01-11/209 виконавчий комітет Синельниківської міської ради повідомив [PERSON] про те, що у зв`язку з тим, що рішенням виконавчого комітету міської ради від 27.08.2014 року № 196 „Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини сироти та закріплення права користування будинком за адресою: [ADDRESS] ", за ним закріплено право користування вищезазначеним житловим будинком, підстави для постановки на позачерговий квартирний облік відсутні. 18.03.2019 року позивач [PERSON] в інтересах свого прийомного сина [PERSON] , [INFO], звернувся до міського голови м. Синельникове з вимогою поставити на позачергову квартирну чергу дитину-сироту [PERSON] та розглядати дане питання у рамках раніше поданої заяви. У своєму зверненні він звернув увагу на наступне: [PERSON] [INFO] має статус дитини - сироти. Мати дитини - [PERSON] померла. Відомості про батька дитини виключено з актового запису про народження дитини, відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду від 25.06.2014 року. Власного житла та майна [PERSON] не має. Згідно з рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 25 вересня 2007 року по справі № 2-1718/2007 Ѕ частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належала матері [PERSON] - [PERSON] . Друга половина будинку належить на праві власності рідній сестрі покійної - [PERSON] , яка і мешкає в даному будинку разом зі своєю родиною. На даний час у цьому будинку зареєстровані та проживають [PERSON] та її син [PERSON] . Після смерті [PERSON] на спадщину (1/2 частка житлового будинку) можуть претендувати: [PERSON] (донька) та [PERSON] (син). Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня дитина вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, відмови від прийняття спадщини. За загальним правилом, щоб прийняти спадщину, потрібно подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Однак, для прийняття спадщини дітьми така вимога закону не є обов`язкова. Діти вважаються такими, що прийняли спадщину, незалежно від того, було подано заяву про прийняття спадщини нотаріусу чи ні. Разом з цим, у разі прийняття спадщини дітьми, закон передбачає право подати таку заяву. Від імені малолітньої дитини заяву про прийняття спадщини подають її батьки. Якщо ж у малолітньої особи немає батьків, наприклад дитина спадкує після своїх батьків, то таку заяву мають право подати усиновлювач чи опікун. При досягненні 14-ти років, дитина має право самостійно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому згода батьків, усиновлювачів, піклувальників та органу опіки та піклування не вимагається. Тобто, діти не зобов`язані подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину автоматично, якщо не відмовилися від неї в порядку, встановленому законом. Обов`язковою умовою належного оформлення спадщини, до складу якої входить майно, права на яке підлягають державній реєстрації є отримання свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину часом не обмежена, тому отримати свідоцтво можна будь-коли. У випадку, коли дитина є спадкоємцем після померлих матері та батька, дитина може самостійно отримати свідоцтво про право на спадщину: по досягненні 18-ти років, у випадку набуття повної цивільної дієздатності або після усиновлення, призначення опікуна/піклувальника. Враховуючи, що загальна площа будинку за адресою: [ADDRESS] становить 36,4 квадратних метрів, а житлова площа - 21,8 квадратних метрів, то отримавши спадщину, [PERSON] буде забезпечений житловою площею значно меншим за встановлений рівень забезпеченості житловою площею для визначення потреби у покращенні житлових умов. Також, суд звертає увагу на те, що будинок має лише дві жилі кімнати: одна кімната 16 м. кв. а інша лише 5, 8 м. кв., при цьому правом користування житловою площею у вказаному будинку мають чотири особи, при цьому вони складають 3 різних сім`ї. Будинок не розділений в натурі. З протоколу засідання громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень від 25.03.2019 року вбачається, що звернення [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] розглянуто та за результатами розгляду громадська комісія вирішила підготувати проект рішення виконавчого комітету міської ради про постановку громадянина [PERSON] на квартирний облік на чергове засідання виконавчого комітету Синельниківської міської ради. Листом від 27.03.2019 року за вих. № 01-11/280 [PERSON] повідомлено про те, що Управлінням житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради підготовлено проект рішення виконавчого комітету міської ради „Про постановку на квартирний облік громадянина [PERSON] ", який буде розглянутий на черговому засіданні виконавчого комітету Синельниківської міської ради. З протоколу засідання громадської комісії з житлових питань та надання житлових приміщень від 02.05.2019 року вбачається, що [PERSON] відмовлено в постановці на квартирну чергу, в зв`язку з відсутністю підстав для постановки на квартирний облік, передбачених пунктом 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській PCP. Згідно цього висновку виконавчий комітет Синельниківської міської ради 26 червня 2019 року прийняв рішення за № 176 „Про відмову громадянину [PERSON] у постановці на квартирну чергу." Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Відповідно до ч.1 ст.36 ЖК УРСР, облік громадян , які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Пунктом 64 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» у разі коли у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, після досягнення дитиною 16-річного віку служба у справах дітей за місцем походження або проживання дитини з урахуванням її бажання подає районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органові міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі об`єднаної територіальної громади документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі об`єднаної територіальної громади за місцем походження або проживання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, медичному, навчальному, виховному закладі, іншому закладі або установі, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.39 ЖК УРСР діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 вищевказаної статті громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Аналогічні положення містяться і у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністерства УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470. Згідно ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, в рамках делегованих повноважень, вирішують питання про надання пільг і допомоги, пов`язаних х охороною материнства і дитинства. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] власного житла не має, але має право на ј частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частина якого належить його померлій матері. З копії технічного паспорта житлового будинку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що загальна площа зазначеного будинку - 27, 5кв.м., житлова площа - 21, 8 кв.м. Тобто неповнолітньому [PERSON] на праві спадкування за законом належить 6,875 кв.м. від загальної площі будинку, з яких 5, 45 кв. м. - це житлова площа у вищезазначеному будинку. Відповідно до ст. 47 Житлового Кодексу України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя. Вимоги ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, судом встановлено, що Ѕ ідеальна частка вказаного домоволодіння , згідно з рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2007 року належить на праві власності іншій особі, а саме [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу на те, що Ѕ частка від 27 кв.м. ( загальна площа будинку [ADDRESS] ) буде складати 13,5 кв.м., що менше ніж законодавчо визначена норма 13,65 кв.м. Отже, судом встановлено, що хоча за неповнолітнім [PERSON] закріплено право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , разом з тим, він забезпечений житловою площею на рівні меншому, ніж встановлена законом норма 13,65 кв.м. на одну особу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] має право на позачергове одержання жилого приміщення, шляхом включення до окремого списку, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 26 червня 2019 року за №176 «Про відмову громадянину [PERSON] у постановці на квартирну чергу» та зобов`язання виконавчий комітет Синельниківської міської ради поставити на позачерговий квартирний облік [PERSON] , який народився [INFO] на підставі його заяви від 11.02.2019 року підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 536, 80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved