Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою до Вербовецької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності. Вимоги позову мотивовано тим, що позивачі безперервно володіють та користуються будівлею - столярного цеху з навісом, яка розташована с. Вербовець по вул. Пушкіна. №26, Виноградівського району, уже більш ніж 10 років, що підтверджується накладною за № 437 від 12.12.2000 року, виданого ТОВ «Дружба народів» с.Вербовець, Виноградівсьоко району та Рішенням Виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за №11 від 27.03.2015 року про присвоєння номера будівлі столярного цеху по вул. Пушкіна в с.Вербовець Виноградівського району. Наразі, згідно з Довідкою директора КП "Виноградівського РБТІ" за №205 від 01.04.2015 року зазначено -"правовстановлюючих документів на будівлю "Столярний цех з навісом", яка розташована с. Вербовець, вул. Пушкіна. №26, Виноградівського району - не оформлено", однак станом на 01.04.2015 року, така рахується за позивачами. У зв'язку з тим, що позивачі більше ніж 10 років, добросовісно користуються та володіють будівлею столярного цеху, яка досі не належить позивачам на праві власності, але вони надалі продовжують відкрито і безперервно володіти даним нерухомим майном - є необхідність у визнанні за позивачами права власності на будівлю - столярного цеху з навісом за набувальною давністю. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак до суду подали письмово завірені заяви про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Відповідач-представник Вербовецької сільської ради Виноградівського району, про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачі безперервно володіють та користуються будівлею - столярного цеху з навісом, яка розташована с. Вербовець по вул. Пушкіна. №26, Виноградівського району, уже більш ніж 10 років, що підтверджується накладною за № 437 від 12.12.2000 року, виданого ТОВ «Дружба народів» с.Вербовець, Виноградівсьоко району та Рішенням Виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за №11 від 27.03.2015 року про присвоєння номера будівлі столярного цеху по вул. Пушкіна в с.Вербовець Виноградівського району. Наразі, згідно з Довідкою директора КП "Виноградівського РБТІ" за №205 від 01.04.2015 року зазначено -"правовстановлюючих документів на будівлю "Столярний цех з навісом", яка розташована с. Вербовець, вул. Пушкіна. №26, Виноградівського району - не оформлено", однак станом на 01.04.2015 року, така рахується за позивачами. Довідкою з БТІ також оцінено вказаний об'єкт нерухомості в розмірі 298626 грн. У зв'язку з тим, що позивачі більше ніж 10 років, добросовісно користуються та володіють будівлею столярного цеху, яка досі не належить позивачам на праві власності, але вони надалі продовжують відкрито і безперервно володіти даним нерухомим майном - є необхідність у визнанні за позивачами права власності на будівлю - столярний цех з навісом за набувальною давністю. Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це манно (набувальна давність). Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких с неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, вищезазначена будівля столярного цеху є нерухомим майном. Згідно із ст. 344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме маймо иабуваєгься за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ним Кодексом. Кодекс набув чинності з 1 січня 2004 року, а значить перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 1 січня 2001 року. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція). Перший протокол та протоколи № 2. 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймі "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, вважаються законне та обгрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини поняття "майно" включає в себе, як "фактичне майно", так і майнові цінності, у тому числі і тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право, про що зазначено у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України" (заява № 48553/99). Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист нрав людини і основоположних свобод, якщо таке право буде конкретним, належним чином визначене у заявах. Заявлення особою про своє право власності може означати "володіння майном", про яке йдеться у ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо є достатні підстави для забезпечення цього права через суд у примусовому порядку. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, враховуючи практику Європейського суду особа може звернутися за захистом свого права і тоді, коли вона ще не отримала майно, проте набуде його в законному порядку. Факт добросовісності заволодіння чужим майном посвідчується Накладною за №437 від 12.12.2000 року, виданою ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району, яка підтверджує факт передачі будівлі столярного цеху- позивачам по справі, а також Рішенням виконкому Вербовецької сільської ради Виноградівського району за №11 від 27.03.2015 року про присвоєння номера будівлі столярного цеху по вул. Пушкіна в с.Вербовець, Виноградівського району. Крім того, довідкою сільради стверджується, що дана будівля передана позивачам в якості майнових паїв, як колишнім працівникам КСГП- ТОВ "Дружба народів" с.Вербовець, Виноградівського району і перебуває у користуванні позивачів, більш ніж десять років. Як видно з представленого документу, позивачі безперешкодно користуються даним нерухомим майном, яке має окремий адресний номер №26 по вул. Пушкіна в с. Вербовець, Виноградівського району, інші особи на володіння та користування даним майном на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляли і не заявляють, придатність нерухомого майна до використання ніким не оспорюється. Позивачі й надалі продовжують безперервно володіти нерухомим майном. Загальна площа столярного цеху становить 358,8 кв.м., вартістю 298626 грн. - про що свідчить Технічний паспорт на об'єкт нерухомості від 31.03.2015 року. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визання його права власності, зокрема, за набувальною давністю, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, згідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Факт довготривалого, відкритого, безперервного та добросовісного користування вказаним нерухомим майном, визнано і підтверджено самим відповідачем. Отже, із представлених документів, суд прийшов до переконання, що позивачі добросовісно вільно і відкрито користуються та володіють будівлею столярного цеху по вул. Пушкіна 26 в с. Вербовець, Виноградівського району вже понад десять років. Однак вони не можуть ним розпоряджатися, хоча є його фактичними власниками. Перешкодою в оформленні за позивачами права власності на дане нерухоме майно є те, що у відповідності до пункту 15 Наказу Міністерства аграрної політики України за №62 від 14.03.2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.04.2001 року за №305/5496 (із змінами) виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі- Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Разом з цим, Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України за №253 від 11.04.2013 року, зареєстрованого в Мінюсті 25.04.2013 року за №673/23205, визнано такими, що втратили чинність накази, зокрема наказ Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 „Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2001 року за № 305/5496 (зі змінами), згідно якого після передачі нам майнового паю в натурі ми мали звернутись з заявою до органу місцевого самоврядування для отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а потім, після отримання свідоцтва до органів БТІ для проведення реєстрації за мною права власності на нерухоме майно. У зв»язку із вищевикладеним, реєстраційною службою Виноградівського районного управління юстиції, оформити (провести державну реєстрацію права) права власності на будівлю столярного цеху, що знаходиться в с.Вербовець, як і видати позивачам свідоцтво про право власності на нерухоме майно не видається за можливе, оскільки Наказ Мінаграрної політики України № 62 від 14.03.2001 року, визнано нечинним, а в звязку із введенням в дію з 01.01.2013 року нового порядку видачі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно і реєстрації речових прав на нього, орган місцевого самоврядування та орган БТІ вже не вправі провести дії, про які зазначено вище, відтак на даний час порушується право власності на нерухоме майно позивачів, набуте ними в порядку та на умовах, визначених законами та підзаконними актами, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Outcome: approved