Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що він з відповідачем по справі [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу понад сім років та мають спільного сина [PERSON], [INFO], однак сімейне життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Відповідач залишила позивача із сином і стала проживати окремо, власного житла у відповідача не має, відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання. Позивач вважає, що проживання сина разом із ним відповідає його інтересам, оскільки позивач має можливість забезпечити синові належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не може, а тому змушений був звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов заперечила, мотивуючи це тим, що позовні вимоги цілком необґрунтовані, оскільки вона має постійне місце роботи за яким характеризується позитивно, винаймає житло, а тому може забезпечити дитині належне виховання, необхідні умови розвитку та проживання. Представник третьої особи Служби у справах дітей Петрівської районної державної адміністрації, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач разом з відповідачкою є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 09.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького РУЮ Хмельницької області (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 22.04.2015 року № 1195 (а.с.8) позивач разом з сином проживають за адресою: [INFO], відповідачка з середини квітня 2015 року за вказаною адресою не проживає. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.04.2015 року (а.с.7), комісією, за результатами обстеження умов проживання за вищевказаною адресою встановлено, що у помешканні створені умови для виховання та утримання дитини. Батько може виховувати дитину. Мати не заперечує проти визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком, про що засвідчила у заяві написаній власноручно (а.с.24). Відповідачка, відмовившись від раніше даної згоди на визначення місця проживання свого сина разом із батьком, в заперечення позовних вимог надала до суду характеристику, видану КП "Петрівське" (а.с.39), згідно змісту якої вбачається, що остання працює в КП "Петрівське" двірником на дільниці з обслуговування житла з 15.01.2014 року, до роботи відноситься добросовісно, виробничі завдання виконує якісно, має повагу серед працівників підприємства та нагороджена подякою Петрівської РДА у березні 2015 року. Також відповідачка у судовому засіданні зазначила, що вона винаймає житло, яке розташоване за адресою: вул. Ворошилова, 110, смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області та в якому є всі умови для проживання та розвитку дитини. Доводи позивачки у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] вказавши, що відповідачка дійсно винаймає вказане житло, в якому наявні належні умови для проживання дитини, охарактеризував відповідачку з позитивної сторони, як таку що не вживає спиртних напоїв та веде правильний спосіб життя. Однак показами свідка [PERSON] відповідачка характеризується негативно, зокрема свідком було зазначено, що в період сумісного проживання з позивачем, відповідачка часто вживала спиртні напої, не наділяла належної уваги та турботи своєму синові, мала звичку зникати на тривалий час з дому, а згодом з власної ініціативи покинула сімю та ставши проживати окремо й надалі продовжує не наділяти синові належної уваги, рідко з ним бачиться, розвитком дитини не цікавиться. Окрім того свідок [PERSON] засвідчила, що позивач, в період сумісного проживання з відповідачкою, приділяв більше уваги синові ніж відповідачка, також свідок зазначила, що до неї неодноразово доходили відомості про вживання відповідачкою алкогольних напоїв та про звичку останньої зникати з дому на тривалий час. З акту обстеження умов проживання від 17.06.2015 року вбачається, що умови поживання в орендованому відповідачкою будинку задовільні, для виховання та розвитку дитини наявні дитячі книги. Згідно до висновку служби у справах дітей Петрівської РДА, за доцільним визнається визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із його батьком [PERSON], оскільки позивач має постійний дохід та постійне працевлаштування, за місцем роботи характеризується позитивно, за фактичним його місцем проживання створено всі необхідні умови для проживання дитини в сімї, дитина забезпечена одягом, взуттям та продуктами харчування. Як вбачається з копії паспорту позивача серії ЕА № 791785 (а.с.4), місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [INFO], що в свою чергу свідчить про постійний характер проживання позивача за вказаною адресою. Згідно характеристики виданої СФГ "Любава" на імя позивача, останній працює у зазначеному господарстві з 02.12.2014 року, зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.9). Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Відповідно до ст.ст.\~160\~,\~161 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до\~\~ст. 9 Конвенції про права дитини\~\~від 20.11.1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, дитина\~\~не повинна\~\~розлучатися\~\~з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Положення принципу 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з огляду на рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Окрім того поняття "розлучення" за своєю природою не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зважаючи на рівність прав та обовязків батьків\~щодо дитини, суд при вирішенні питання щодо місця проживання дитини, в першу чергу враховує інтереси дитини, також те, що дитина протягом тривалого часу проживає з батьком, у звичній для неї обстановці, до якої вже звикла, та те, що зміна місця проживання та оточення буде суперечити інтересам дитини й може негативно відобразитись на її психічному та фізичному стані. На підставі викладеного та беручи до уваги, що відповідачкою не доведено того факту, що визначення місця проживання дитини з батьком не відповідає інтересам дитини, враховуючи ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов'язків, виходячи з того, що дитина з народження постійно проживала з батьком, суд дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із його батьком [PERSON], що відповідає інтересам дитини, не порушить його сталі соціальні зв'язки, місце навчання, звичний ритм та спосіб життя, буде сприяти його психічній рівновазі, повному і гармонійному розвитку. При винесені рішення, суд звертає увагу, що проживання дитини з батьком не позбавляє матір дитини права на спілкування з нею та на участь у її вихованні. На підставі ст.ст. 141, 160, 161 СК України та

Outcome: approved