Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 29.05.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. Позивач покликається на те, що позичальником не виконується зобов'язання щодо повернення кредиту та плати за користування ним, в зв'язку з чим станом на 31.03.2014 року утворилась заборгованість в сумі 13 218,74 грн. до закриття кредиту, що включає: заборгованість за кредитом - 2 445,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 667,19 грн., штраф (процентна складова) - 605,65 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., тому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, вимоги якого обґрунтовує тим, що кредитний договір вона не укладала, не підписувала та не отримувала кредитні кошти. Зазначає, що відповідно до ст.230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдана у зв'язку із вчиненням такого правочину. Кредитний договір є підробленим на суму 3 400 грн., а тому вона має право на відшкодування банком суми у подвійному розмірі - 6 800 грн. Крім того, [PERSON] вказує, що підробленим договором та незаконними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» завдано їй моральних страждань та фізичного болю за несправедливе відношення до громадян, які є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, створено незручності в раніше розміреному житті через судовий спір, принижено честь і гідність як громадянина, у неї погіршилось здоров'я; заподіяну моральну шкоду оцінює в 93 200 грн. На підставі наведеного, просить визнати кредитний договір від 29.05.2006 року незаконним і недійсним, стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 6 800 грн. та 93 200 грн. моральної шкоди. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні 21.11.2014 року підтримав позовні вимоги первісного позову повністю, заперечив щодо задоволення зустрічного позову. В судове засідання 19.01.2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, подав до суду письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Згідно письмових заперечень проти зустрічного позову вважає вимоги зустрічного позову безпідставним, виходячи з того, що банк, при укладанні договорів керується вимогами гл.16, 52 ЦК України, а також гл.72 ЦК України, відповідно до яких договори укладаються повноваженими особами у письмовій формі; правочин вчинений юридичною особою додатково скріплюється печаткою. Клієнт при укладання договору ознайомлюється із Правилами та Умовами надання банківських послуг, Тарифами. Крім того, договір споживчого кредитування є договором приєднання. Умови договорів споживчого кредитування викладені на офіційних сайтах "ПриватБанку" та доступні для ознайомлення клієнтам в будь який час. Відповідно до даного договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] заява позичальника, Правила та Умови надання банківських послуг, Тариф складають кредитний договір. Клієнт при укладання договору ознайомився із Правилами та Умовами надання банківських послуг.,Тарифами, про що є відповідний підпис позичальника. За умовами по даному договору [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі кредитного ліміту 2500 грн. , які були зараховані на її картку 10.06.2006 р. В заяві позичальника, яка підписана [PERSON] є відмітка про отримання картки. Вважає, що жодних порушень щодо укладання такого договору ПАТ КБ "ПриватБанк" не допущено. Крім того, виписка по картковому рахунку позичальника підтверджує факт користування [PERSON] кредитними коштами. Позивач за зустрічним позовом не надав суду жодних доказів в обґрунтування заявлених вимог, в зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав зустрічний позов в повному об'ємі, у задоволенні первісного позову просить відмовити, покликаючись на те, що [PERSON] не укладала кредитного договору. Крім того, подав заяву про відмову у задоволенні позову в зв'язку із пропуском строку позовної давності, з покликанням на правову позицію, що викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, згідно якої у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки. Оскільки строк дії платіжної картки, що зазначений у заяві - завершився 05.2009 року, а з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 21.05.2014 року, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Представник відповідача також заперечив факт пролонгації кредитного договору, оскільки нової платіжної картки [PERSON] не отримувала, додаткових кредитних коштів позивач їй не надавав. Представлена позивачем інформація про картку із зазначенням строку її дії до 05/13 не є належним доказом, оскільки не містить будь-яких даних (зокрема підпису позичальника), що [PERSON] отримувала нову кредитну картку, із виписки по картковому рахунку, що представлена банком, також не вбачається, що після травня 2009 року його довіритель не користувалась кредитними коштами, будь-яких операцій з використанням картки не вчиняла. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до наступних висновків. Із заяви [PERSON] від 24.05.2006 року вбачається, що особа виявила бажання оформити на своє ім'я кредитну картку із кредитним лімітом 2 500 грн., висловивши свою згоду, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк відкриває Клієнту картрахунки, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначений у Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, що вказана у заяві в розділі «Відмітки банку». Клієнт погоджується, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і Клієнт дає право Банку в любий момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт ( п.3.2). Згідно п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, а також сплачувати комісії на умовах, визначених Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.05.2006 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON], станом на 31.03.2014 року рахується заборгованість в сумі 13 218,74 грн. до закриття кредиту, що включає: заборгованість за кредитом - 2 445,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 667,19 грн., штраф (процентна складова) - 605,65 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. Сторона відповідача, заперечуючи проти вимог первісного позову покликається на те, що [PERSON] кредитний договір не укладала та не отримувала кредитних коштів, з метою встановлення вказаних обставин відповідач пред'явила зустрічні позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Представником відповідача [PERSON] було заявлено клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи з метою доведення того факту, що [PERSON] не підписувала оспорюваний кредитний договір, проте в судовому засіданні 19.01.2015 року представник відповідача відмовився від даного клопотання. Згідно ухвали суду від 16.12.2014 року участь відповідача [PERSON] для дачі пояснень та для забезпечення проведення експертизи у випадку задоволення клопотання було визнано потрібним, проте в судове засідання особа не з'явилась. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідачем не було представлено суду належних доказів, які б підтвердили обставини не укладення [PERSON] кредитного договору №б/н від 29.05.2006 року та неотримання кредитних коштів, в зв'язку з чим у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди слід відмовити. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт укладення кредитного договору №б/н від 29.05.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (Статут (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 29.05.2006 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON], виписка по картковому рахунку №4149605362817900, підтверджують, що станом на 31.03.2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 13 218,74 грн. Представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про застосування насідків пропуску стороною позивача строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Таким чином, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до заяви [PERSON] строк дії кредитної картки зазначено - 05/2009 року. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у письмовій заяві про розгляд справи без участі представника від 11.09.2014 року вказує, що строк дії кредитної картки - 05.2013 року, про що подав як доказ інформацію з програмного комплексу. Відповідно до п.3.1.2 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії картки відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій і при дотриманні інших умов надання, передбачених Договором. Представник відповідача [PERSON] заперечив факт отримання [PERSON] будь- якої кредитної картки після травня 2009 року, вказуючи що представником ПАТ КБ «ПриватБанк» не було представлено доказів, які б підтвердили отримання його довірителем картки з новим строком дії. Крім того, банк не надав жодної інформації, коли і скільки разів перевипускалась кредитна картка після 05.2009 року і до 05.2013 року. Як доказ строку дії картки сторона позивача надала інформацію з програмного комплексу, де зазначено строк дії картки №4149605362817900 - 05/13, проте будь-яких доказів щодо отримання відповідачем [PERSON] кредитної картки із новим строком дії ПАТ КБ «ПриватБанк» надано не було, не було представлено і доказу щодо факту перевипуску кредитної картки, дати коли він мав місце. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.05.2006 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON], виписки по особовому рахунку вбачається, що з листопада 2008 року [PERSON] не здійснила жодного платежу щодо погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом та по тілу кредиту. З урахування вказаних обставин, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено факт надання позичальнику [PERSON] кредитної картки з строком дії до 05/2013 року, в зв'язку з чим вважає, що строк дії кредитної картки №4149605362817900 закінчився 05.2009 року, а з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 21.05.2014 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. Частина 4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в зв»язку із спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed