Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" про стягнення суми інфляційних збитків за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. У позовній заяві позивач зазначив, що був учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" з розміром внеску до статутного капіталу 550000,00 грн, що відповідає частці у розмірі 11 % статутного капіталу. Товариством отримано від позивача кошти на загальну суму 1338200,00 грн для поповнення статутного фонду. Кошти, які становлять різницю між розміром частки статутного капіталу позивача (550000,00 грн) та сплаченими коштами (1338200,00 грн), а саме: кошти у розмірі 788200,00 грн є поворотною фінансовою допомогою та надавались з метою забезпечення господарської діяльності Товариства. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.10.2019 у справі № 125/1049/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 788200,00 грн. Рішення Барського районного суду Вінницької області не виконувалося, тому позивач звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" про стягнення інфляційних збитків за період прострочення виконання зобов`язання та трьох процентів річних від простроченої суми за період по 05.12.2019. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 у справі № 125/2754/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 113477,35 грн. Станом на дату звернення позивача до суду з цією позовною заявою рішення Барського районного суду Вінницької області у справі № 125/1049/19 від 23.10.2019 досі не виконано, тому позивач змушений звертатися до суду з позовом та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" на його користь інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання з 06.12.2019 по 30.04.2021 у розмірі 71162,34 грн та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 33104,40 грн, що разом становить 104266,74 грн. У судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його та позивача відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 02.08.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Наявність грошового зобов`язання між сторонами підтверджується рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.10.2019 № 125/1049/19, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 788200,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 23.11.2019. Тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини щодо наявності грошового зобов`язання, не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи. У зв`язку з невиконанням вказаного рішення суду відповідачем, позивач звертався до Барського районного суду Вінницької області за захистом порушеного майнового права та 18.05.2020 у справі № 125/2754/19 було постановлено рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" на користь [PERSON] інфляційних втрат за період прострочення виконання зобов`язання (по 05.12.2019) та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 113477,35 грн. Рішення набрало законної сили 07.08.2020. У зв`язку з невиконанням рішень судів відповідачем, позивач звернувся з позовом про стягнення інфляційних втрат за період прострочення виконання зобов`язання з 06.12.2019 по 30.04.2021. Відповідно до розрахунку позивача інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання складають 71162,34 грн, 3 % річних від простроченої суми становить 33104,40 грн. Інфляційні втрати позивачем розраховано, виходячи з суми основного боргу - 788200,00 грн, використовуючи індекс інфляції за кожен місяць періоду з 06.12.2019 по 30.04.2021, суд приймає вказані розрахунки, оскільки вони виконані з дотриманням порядку, передбаченого нормативно-правовими актами та є арифметично вірними. 3 % річних від простроченої суми позивачем розраховано, виходячи з суми основного боргу - 788200,00 грн, з урахуванням кількості днів прострочки за кожен рік: з 06.12.2019 по 31.12.2019 - 26 днів, за 2020 рік - 366 днів, з 01.01.2021 по 30.04.2021 - 120 днів. Позивач використовував формулу: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Суд приймає розрахунки позивача, як такі, що виконані з дотриманням вимог закону та є арифметично правильними. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані такими нормами права. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 607/10329/14-ц, від 12.06.2019 у справі 639/9557/14-ц. Під час розгляду справи суд також бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (14-254цс19). У постанові Велика Палата Верховного Суду вказує, що за змістом норми ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та їх слід задовольнити у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача у даній справі складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1042,67 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1042,67 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved