Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.07.2010 року за договором купівлі-продажу придбала нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Дана квартира придбана відповідно до вищезгаданого договору з ДП "Європейська будівельна компанія". Квартира має загальну площу 81,4 м. кв. в т. ч. житлової площі 44,4 м. кв. право власності на вказану квартиру позивачем зареєстровано 20.02.2016 року. Зазначає, що в травні 2016 року вирішила продати вказану квартиру. Отримавши інформаційну довідку № 60366402 від 01.06.2016 року, позивачем встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 11.05.2005 року за № 13621560 про заборону на нерухоме майно. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Першою лубенською державною нотаріальною конторою, яка є структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Згідно вказаного запису № 13621495 арешт на належну позивачу квартири накладено згідно повідомлення, серія та номер 67, виданий 26.01.2000 року, видавник : Луб.ощадбанк. Вказує, що одразу ж звернулась до відповідача із заявою про зняття арешту в порядку ЦПК України. Відповідач [PERSON] Полтавське обласне управління ТВБВ № 10016/0226 Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України листом від 19.05.2016 року повідомила позивача, що вона не має непогашених кредитів у ТВБВ № 10016/0226. Кредитна заборгованість відсутня. ТВБВ № 10016/0226 не заперечує проти зняття заборони. На її усне звернення до Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції повідомили, що зняти арешт вони можуть тільки на підставі рішення суду. Крім того, звертає увагу, що з приводу зняття арешту з майна вона зверталася до Жовківського районного суду Львівської області та рішенням суду від 02.02.2017 року у справі № 444/2732/16-ц позов її задоволено. Однак знято арешт лише із вказаної нею квартири [ADDRESS]. Крім цього у Реєстраційній службі їй повідомили, що оскільки арешт накладений на усе майно тому, для повного зняття арешту з майна необхідно рішення про зняття арешту з усього майна. А тому вважає, що на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просить скасувати арешт з усього майна, яке належить їй та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 11.05.2005 року накладений Першою Лубенською державною нотаріальною конторою про арешт її майна. Позивач в судове засідання не зявилася, однак її представник в минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримував повністю, просив такі задоволити. Представник відповідача філії-Полтавське обласне управління ТВБВ № 10016/0226 Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду заяву про заміну їх як неналежного відповідача на Першу Лубенську державну нотаріальну контору, яку мотивують тим, що станом на 21.08.2017 року між АТ "Ощадбанк" та позивачем немає як і не було жодних договірних відносин, зі змісту яких би виникали будь-які права та обовязки сторін, зокрема, кредитні. Жодних повідомлень, заяв, листів чи клопотань щодо арешту, заборон відчуження майна позивача АТ "Ощадбанк" не надсилав. Звертають увагу, що з тексту самої позовної заяви позивача, запис щодо заборони на нерухоме майно позивача було внесено Першою Лубенською державною нотаріальною конторою. Представник третьої особи- Першої Лубенської державної нотаріальною контори в судове не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, від них на адресу суду надійшло клопотання про залучення їх в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, яке мотивують тим, що нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії або процедури її вчинення. Представник третьої Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справи без участі сторін, які не зявилися, оскільки такі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд враховує, що Перша Лубенська державна нотаріальна контора були залучені протокольною ухвалою суду від 08.09.2017 року до участі в справі саме в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас, згідно ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Ні позивачем, ні представником позивача не заявлялося клопотання про заміну відповідача філії- Полтавське обласне управління ТВБВ № 10016/0226 Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на Першу Лубенську державну нотаріальну контору, а як вбачається із наведеного вище без клопотання позивача, суд не може з власної ініціативи замінювати чи залучати особу до участі в справі в якості відповідача чи співвідповідача. Позивач клопотала у позовній заяві про долучення справи № 2732/16-ц, яку судом було оглянуто при винесенні рішення по справі. Судом встановлено, що 16.07.2010 року за договором купівлі-продажу позивач придбала нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Дана квартира придбана відповідно до вищезгаданого договору з ДП "Європейська будівельна компанія". З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що власником квартири [ADDRESS] являється позивач [PERSON]. З копії повідомлення адресованого [PERSON] Полтавського обласного управління ТВБВ № 10016/0226 Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, [PERSON], вбачається, що у позивача не має непогашених кредитів у ТВБВ № 10016/0226 філії-Полтавське обласного управління АТ «Ощадбанк». Кредитна заборгованість відсутня. Окрім цього з даного повідомлення вбачається, що ТВБВ № 10016/0226 філії-Полтавське обласного управління АТ «Ощадбанк» не заперечує проти зняття заборон. Однак, слід звернути увагу на те, що даний лист, стосувався зняття арешту саме з квартири, оскільки був адресований позивачу ще 19.05.2016 року, коли остання зверталася із позовом в суд про зняття арешту саме із квартири, а не усього майна. Водночас, слід звернути увагу, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що під № 13621495 внесено обтяження щодо всього майна [PERSON] на підставі повідомлення № 67 від 26.01.2001 року виданого Луб. ощадбанк. Реєстратором даного обтяження є Перша Лубенська державна нотаріальна контора. Суд враховує, що від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на адресу суду надходила заяву у якій зазначено, що станом на 21.08.2017 року між АТ "Ощадбанк" та позивачем немає як і не було жодних договірних відносин, зі змісту яких би виникали будь-які права та обовязки сторін, зокрема, кредитні. Зазначають, що жодних повідомлень, заяв, листів чи клопотань щодо арешту, заборон відчуження майна позивача АТ "Ощадбанк" не надсилав. Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем не виникало жодних правових відносин, які б були б підставою для внесення обтяжень чи заборон на все майно позивача, а тому можуть бути наявними інші підстави для накладення арешту на майно позивача, що в свою чергу при задоволенні позову і знятті арешту з майна позивача може порушувати права тих осіб, в інтересах яких накладено арешт. А тому задоволення позову про зняття арешту з усього майна, яке належить на праві власності позивачу може порушити права інших осіб в інтересах яких був накладений спірний арешт майна і які не являються сторонами в даному судовому процесі. Згідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач в позовній заяві стверджує, що було накладено арешт на належну їй квартиру. Як вбачається із рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02.02.2017 року зняття арешту з квартири було предметом розгляду у суді. Даним рішенням було скасовано арешт на квартиру [ADDRESS], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 11.05.2005 року та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 11.05.2005 року накладений Першою лубенською державною нотаріальною конторою про арешт квартири [ADDRESS]. Водночас, предметом позову, який розглядається судом, є скасування арешту з усього майна. Суд вважає, що позивачем не наведено доказів того, що стало підставою накладення арешту на усе її майно, позовні вимоги не конкретизовані. Може бути безліч підстав для накладення арешту на майно позивача. В матеріалах справи позивачем надано ксеровідбиток інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 60366402, який є нечітким, водночас, судом оглянуто дану довідку у справі № 444/2732/16-ц, провадження № 2/444/206/2017. Дана довідка видана 01.06.2016 року. Суду невідомо чи було накладено арешти на майно позивача від 01.06.2016 року до дати звернення в суд із позовом, тобто до 29.06.2017 року, так і станом на дату винесення даного рішення, якщо було накладено, то що є причиною їх накладення. Тобто, позовні вимоги позивача є необгрунтовані та недоведені, не підтверджені належними доказами. Позивачем не виконано обовязку доказування і подання доказів на підтвердження своїх позовних вимог, який передбачено ст. 81 ЦПК України. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. У звязку із чим суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed