Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 листопада 1999 року між ним та відповідачем був укладений договір №3982 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі «Договору купівлі-продажу", зареєстрованого на ТБ "Нерухомість-Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 1-273 від 20.08.1999 року, зареєстрованого Миколаївським обласним БТІ, реєстровий № 16081 від 26.08.1999 року. В рахунок укладеного договору позивач передав відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а саме квартиру в [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справиу справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 12 листопада 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №3982 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], яке належало відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу» № зареєстрованого на ТБ "Нерухомість-Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 1-273 від 20.08.1999 року, зареєстрованого Миколаївським обласним БТІ, реєстровий № 16081 від 26.08.1999 року. Договір №3982 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-південь» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №3982 від 12.11.1999 року, зареєстрованого в ММБТІ. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved