Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій. В своєму позові, з врахуванням поданих змін до позовної заяви, просила суд стягнути з HACK «ОРАНТА» на її користь штрафні санкції в розмірі 8398,98 грн. (3% річних- 658,21 грн. та інфляційні витрати - 8666,92 грн.), а також суму судового збору в розмірі 243,60 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказувала на те, що 07.03.2013 року на просп. Перемоги, 88 в м.Києві сталась ДТП за участю автомобіля "Рено" д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля БМВ д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та був під її керуванням. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, з вини якого сталась ДТП була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачем 19.03.2013 року було направлено відповідачу повідомлення про ДТП. Однак, станом на день подання позову до суду позивач не отримала від відповідача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим була змушена звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак представник позивачаподала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 07.03.2013 року о 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем "Рено" д.н.з. [NUMBER] по просп. Перемоги, 88 в м.Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем БМВ д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.03.2013 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9-10). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між власником автомобіля "Рено" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та ВАТ «НАСК «Оранта» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4135614 від 09.07.2012 року. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до страхових актів №ОЦВ-13-3512/1 від 13.05.2013 року, №ОЦВ-13-3512/2 від 29.10.2013 року та №ОЦВ-13-3512/3, пошкодження транспортного засобу "БМВ" д.н.з. [NUMBER] ВАТ «НАСК «Оранта» визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування на загальну суму 8666 грн. 92 коп. (а.с.8, 11, 13). Відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування: 23.03.2015 року 2050,24 грн. та 12.05.2015 року сплачено 6616,68 грн.. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування подана 30.04.2013 року страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на таке відшкодування, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування повинен виплатити страхове відшкодування, тобто початок прострочки (91 день від дня подачі заяви) - 30.07.2013 р. Оскільки страхове відшкодування здійснювалося частинами в різні дні, то інфляційні і 3% розраховані виходячи із сум і дат виплати частин страхового відшкодування. 23.03.2015 року сплачено 2050,24 грн. страхового відшкодування, відповідно, інфляційні становлять 1041,52 грн., 3% - 101,44 грн. 12.05.2015 року сплачено 6616,68 грн. страхового відшкодування, відповідно, інфляційні становлять 4757,39 грн. 3% - 354,58 грн. разом інфляційні становлять 1041,52 + 4757,39 = 5798,91 грн. 3% становлять 101,44+354,58 = 456,02 грн. Таким чином, сума, яку просить стягнути позивачка (штрафні санкції в розмірі 8398,98 грн. (3% річних- 658,21 грн. та інфляційні витрати - 8666,92 грн.) є завищеною. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити з врахуванням наведеного судом розрахунку. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial