Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2008 [PERSON] отримала кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умов), де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору відповідач сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. АТ КТ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 04.07.2018 має заборгованість 16037,35 грн., яка складається з наступного: 2057,97 грн. - тіло кредиту; 3850,37грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 9127,23 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 751,78 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 16037,35 грн. за кредитним договором № б/н від 02.07.2008 та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду від 13.09.2018 відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін), призначено судове засідання на 02.10.2018. 28.09.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки виконав умови Договору № б/н від 02.07.2008, шляхом повного погашення заборгованості за кредитом, процентами за його використання, комісії та інше, у відповідності до вимог Договору (а.с.44). 25.10.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.54-57, 80,81). 26.11.2018 ухвалою суду відкладено судовий розгляд справи, у зв`язку з неявкою відповідача та його представника в судове засідання, які були повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.95). Ухвалами суду від 20.12.2018, 13.02.2018 витребувано докази у справі. 23.04.2019 від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява з додатками, яка ухвалою суду від 15.05.2019 залишена без розгляду. Представники позивача Кіріченко Р.А., який діє на підставі довіреності від 11.09.2017 (а.с.28) та [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 17.05.2017 9а.с.148) в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі представника, який позовні вимоги підтримує у повному обсязі не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.36). Представник відповідача - Гончарук А.В., який діє на підставі ордеру серії ЧК №46635 від 21.09.2018 (а.с.47), надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.44-46) відповідно до якого позовні вимоги не визнав, зазначив, що 13.12.2016 відповідачем здійснено у відділенні банку повне погашення заборгованості за наданими кредитними послугами, просить суд застосувати до позовних вимог спеціальну позовну давність в один рік (а.с.133). Крім того, вважає, що договірні відносини, які виникли між сторонами з 30.12.2016 не є предметом даного спору, а тому у задоволені позову просить відмовити повністю, розгляд справи просить проводити за його відсутності (а.с.185). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 02.07.2008, в результаті якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6400,00 грн. (а.с.10-26). Відповідно до анкети-заяви від 02.07.2008 позичальник [PERSON] виразила свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Пунктом 1.1.5.1 вищевказаних умов передбачено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків у відповідності з законодавством України і умовами договору. Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.5-9) вбачається, що станом на 04.07.2018 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором № б/н від 02.07.2008 становить 16037,35 грн., яка складається з наступного: 2057,97 грн. - тіло кредиту; 3850,37грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 9127,23 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 751,78 грн. - штраф (процентна складова). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с.124) вбачається, що між сторонами був підписаний кредитний договір б/н, за яким [PERSON] надано наступні кредитні картки: [NUMBER] дата відкриття 02.07.2008 термін дії до 07/12; №4149437716808637 дата відкриття 02.08.2012 термін дії до 11/15; №5168755626638502 дата відкриття 31.10.2015 термін дії до 10/19 та №5168755626638502 дата відкриття 13.01.2016 термін дії до 10/19. Як вбачається з наданих позивачем АТ КБ «ПриватБанк» виписок по рахунку відповідача [PERSON] (а.с.58-74, 82-90, 111-123), остання користувалася коштами ПАТ КБ «Приватбанк», частково погашала заборгованість за договором та знову користувалася кредитними коштами. З повідомлення позивача від 13.12.2016 за №161213/105 (а.с.48) вбачається, що головним бухгалтером ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено [PERSON] про те, що її картка [NUMBER] та всі технічні рахунки, які використовувались для її роботи, закриті. Відповідно до\~Правил бухгалтерського\~обліку банками\~України обмінних\~операцій в\~іноземній валюті\~та банківських\~металах від 16.12.1998 №520 технічний рахунок - це рахунок, який не несе економічного навантаження і використовується для технічного здійснення операції. Твердження представника відповідача - адвоката Гончарука А.В. про те, що на підставі вище вказаної довідки у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки договірні відносити між сторонами припинені, суд оцінює критично, виходячи з наступного. Судом встановлено та вбачається з наданих позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8,9) та виписок по картковому рахунку [PERSON] , що остання дійсно 13.12.2016 внесла на свій картковий рахунок суму заборгованості, яка була наявна на той день, а саме 5330,00 грн., шляхом поповнення карти готівкою у відділенні банку на суму 5258,00 грн., зарахування суми вкладу з «Скарбнички» у розмірі 154,21 грн., з залишком власних коштів на рахунку після операції у розмірі 82,21 грн., з яких 0,44 грн. 13.12.2016 було знято при перенесені коштів при розірванні договору, а 81,77 грн. списано як відсотки за використання кредитного ліміту 01.01.2017 (а.с.9,66,72). З наданої позивачем на запит суду інформації від 04.03.2019 №37121-ВБ (а.с.143-145) вбачається, що за результатами пошуку інформації у програмних банківських комплексах виявлено, що 30.04.2016 [PERSON] оформлена послуга «Миттєва розстрочка» на суму 4510,00 грн., строком на 24 платежі. Так, зокрема, з вище зазначених виписок вбачається, що [PERSON] станом на 25.04.2016 за кредитною карткою №5168755626638502 мала заборгованість у розмір 4510 грн., яку «обнулила» 30.04.2016 шляхом переносу з картки універсальна, скориставшись послугою по сервісу «Миттєва розстрочка». Таким чином, встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем, але скориставшись даною послугою банку, у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розстрочка», зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Згідно п.1.1.1.129 Умов і Правил надання банківських послуг сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна GOLD" на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням кредиту рівними частинами з кожним платежем. Повернення визначається вимогою погасити кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів. Кредит з використанням сервісу «Миттєва розстрочка», повертається шляхом встановленням клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться Банком на підставі договірного списання. Згідно з п.2.7.6.1.2.1 Умов утримувач кредитної карти має право користуватися сервісом "Миттєва розстрочка" для отримання споживчого кредиту, якщо утримувач погодився з умовами даного пункту та отримав кредитні кошти. Відповідно до п.2.7.6.1.2.4 Умов клієнт доручає банку щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті в кількості і розмір, зазначеному в кредитному договорі, який є невід`ємною частиною цих Умов. Згідно з п.2.7.6.2 Умов щомісячна комісія за користування сервісом "Миттєва розстрочка" вказана в розділі 2.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п.2.7.6.4.1 Умов у разі списання регулярного платежу по сервісу Миттєва розстрочка з кредитних коштів, клієнт сплачує комісію карти в розмірі 4% від суми платежу. Комісія картки регулюється п.2.1.1 діючих Умов та правил надання банківських послуг. Оскільки послуга "Миттєва розстрочка" не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. З виписки по рахункам вбачається, що відповідач [PERSON] користувалася послугами банку, здійснювала погашення заборгованості, протягом тривалого часу, в тому числі після підключення до послуги "Миттєва розстрочка". Станом на день закриття карти № [NUMBER] 13.12.2016, відповідачем [PERSON] було здійснено 7 платежів по сервісу «Миттєва розстрочка» (у виписках по рахунку відображена, як «Оплата частинами 5 покупка товару»), залишок по даному сервісу становив 24 платежі. Відповідно до п. 1.1.1.43 Умов картковий рахунок - банківський поточний рахунок, на якому обліковуються операції з використанням платіжних карток. Відповідно до п. 1.1.1.55 Умов кредитна картка платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом. Згідно п 1.1.1.76 Умов платіжна картка (картка) електронний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду картки, що використовується для ініціалізації переказу коштів з рахунка платника або відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів готівкою у касах банку або через банківський автомат, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Залежно від умов, за якими відбуваються розрахунки з використанням платіжної картки, можуть використовуватися дебетова (див. дебетова картка), кредитна схеми обслуговування карток (див. кредитна картка). Платіжна картка є ідентифікаційним засобом та інструментом для здійснення операцій, визначених чинним законодавством та договором між банком і клієнтом. Згідно п 2.1.1.12.1.1 Умов зарахування (поповнення) коштів на картрахунок виконується за номером карти/рахунку. Згідно п 2.1.1.2.12 Умов закінчення терміну дії картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між банком та клієнтом та/або закриття пов`язаного з нею поточного рахунка клієнта. Згідно п.1.1.2.1.17 Умов закриття рахунка картки не спричиняє припинення обов`язку клієнта погасити перед банком заборгованість за рахунком картки, включаючи заборгованість з оплати комісій Банку. Згідно п.1.1.3.1.3 Умов клієнт доручає банку списувати з картрахунків кошти у розмірі здійснених клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку, у разі настання термінів платежу. Відповідно до ч.1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Пунктами 1.1.7.5,\~2.1.1.8.4 Умов та правил передбачено, що відповідний картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви утримувача або банк має право закрити картковий рахунок, письмово повідомивши утримувача. При цьому утримувач повинен не пізніше 30 днів з дня повідомлення повернути картку в банк, після чого обслуговування карти припиняється. Утримувач повинен погасити усі види заборгованостей перед банком, в т.ч., що виникли протягом 30 днів з моменту повернення карти. Банк закриває картковій рахунок в строк не раніше 30-ти днів з дня припинення обслуговування Карти. Враховуючи викладене, суд вважає, що довідка банку від 13.12.2016 за №161213/105 (а.с.48) про закриття карти відповідача [PERSON] не може слугувати доказом відсутності у неї перед банком зобов`язань, оскільки це спростовується матеріалами справи та наданими стороною позивача доказами. Крім того, дана довідка не містить відомостей, про те, що заборгованість відповідача погашена в повному обсязі, посилання щодо розірвання договору, а також про закриття її карткового рахунку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг згідно укладеного договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 9127,23 грн. Під час розгляду справи представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки (а.с.104). Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до ч., ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частини перша\~статті 264 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З урахуванням наведеного, враховуючи, що останній платіж позичальником був зроблений 13.12.2016, що одночасно є датою закриття карти, а до суду позивач звернувся 03.09.2018 у суду були б підстави для застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення пені, але оскільки суд прийшов до висновку про порушення права відповідача щодо нарахування пені, тому строк спеціальної позовної давності до застосування у даній справі не підлягає. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, що підтверджується також умовами кредитування (а.с.11). Враховуючи порушення відповідачем щомісячних зобов`язань по поверненню кредитного ліміту, процентів за фактичне користування кредитними коштами, з нього на користь банку підлягає стягненню сума фіксованого штрафу у розмірі 250 грн., а також 5% від суми позову (5%х(2057,97 грн.+3850,37 грн.)), що становить 295,42 грн. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань, закриття карткового рахунку, розірвання договору між сторонами, чи спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення: 2057,97 грн. тіло кредиту; 3850,37 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 295,42 грн. - штраф (процентна складова), а всього на загальну суму 6453,76 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM6BОJ3W від 16.08.2018 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 40,24% (6453,76х100:16037,35), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 709,03 грн. (1762,00х40,24:100).

Outcome: partial