Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за серпень, вересень 2013 р. у розмірі 715 доларів США, середній заробіток за затримку розрахунку з 26.09.2013 р. по 01.12.2013 р. у розмірі 845 доларів США, а також спричинену моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.08.2013 р. між ним та відповідачем в особі директора представництва Макаренка С.Є. був укладений трудовий договір моряка, відповідно до якого його прийнято на посаду матроса на теплохід "Данапріс-5" на час ремонту з 01.08.2013 р. Після закінчення ремонту судна позивач 25.09.2013 р. звільнився. Відповідно до п. 6.1 договору позивачу встановлено оклад в розмірі 650 доларів США. На час виводу судна з експлуатації (ремонту) оплата праці встановлюється у розмірі 60% від посадового окладу. Позивач також зазначає, що за час роботи заробітна плата йому не виплачувалась. Після звільнення розрахунок також не проведено. Виходячи із викладеного позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні адвокат позивача - [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2013 р. між позивачем - [PERSON] та відповідачем - підприємством "KD Shipping Co. Limited Inc." В особі директора Макаренко С.Є. укладено трудовий договір моряка. Відповідно до п. 1.1 даного договору відповідач приймає на роботу відповідача на посаду матроса т/х "Данапріс-5" на час ремонту з 01.08.2013 р. Строк дії договору починається з моменту прибуття працівника (позивача) на судно в строк визначений роботодавцем (відповідачем), та закінчується в день списання працівника з судна за розпорядженням роботодавця. (п. 1.2 договору). Згідно п. 3.6 договору роботодавець здійснює своєчасну виплату належної заробітної плати на умовах визначених даним договором. Оплата праці робітника відповідно до даного договору встановлюється у розмірі посадового окладу, який становить 650 доларів США в місяць. На період виводу судна з експлуатації, оплата праці працівнику встановлюється в розмірі 60 % посадового окладу. Заробітна плата виплачується щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок робітника, або шляхом видачі готівкових грошових коштів до 15 числа кожного місяця, наступного за відпрацьованим, незалежно від того, повний місяць відпрацьовано чи тільки його частина.(п.п. 6.1, 6.3, 6.4 договору). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підстави припинення трудового договору визначені в ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Ст. 237-1 КЗпП України передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі порушення власником, або уповноваженим цим органом його трудових прав. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знеціненням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. п.5 вказаного Пленуму зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню про вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії. Оцінивши добуті і досліджені в судовому розгляді докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що адвокатом позивача не доведено ті обставини на які він посилається, а саме не надано жодних доказів виплати або не виплати заробітної плати відповідачем позивачу, що відповідно є підставою для залишення позову без задоволення.

Outcome: approved