Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] яка дії у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітньго сина - [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування", Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", [PERSON] , в якій просять відшкодувати шкоду, спричиненену в результаті ДТП. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги уточнила та просить стягнути :- на користь [PERSON] із ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ "НАСК «Оранта» по 18 523, 11 грн. майнової та по3654 грн. моральної шкоди; - на користь [PERSON] з [PERSON] 55 184 грн. майнової шкоди та 235 384 грн. моральної шкоди; на користь [PERSON] із ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ НАСК «Оранта» по 1624 грн. майнової шкоди; на користь [PERSON] в інтересах її неповнолітнього сина [PERSON] з ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «НАСК «Оранта» по 466,9 грн. майнової шкоди; на користь [PERSON] з [PERSON] 80 000 грн. моральної шкоди; на користь [PERSON] в інтересах її неповнолітнього сина [PERSON] з [PERSON] 80 000 грн. моральної шкоди. Предствник позивачів [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди уточнила та просить стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 1000000 (один міліон) гривень моральної шкоди за загибель сина та 200000 (двісті тисяч) моральної шкоди за ушкодження здоров»я та в користь [PERSON] 200000 (двісті тисяч) за ушкодження її здоров»я та 200000 (двісті тисяч) за ушкодження здоров»я її неповнолітнього сина [PERSON] Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоволити посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та своїх поясненнях (додаються а.с.188). Додатково відмітила, що внаслідок ДТП загинула малолітня дитина - донька позивача [PERSON] ДТП сталося в результаті дій [PERSON] та [PERSON], а тому моральну шкоду слід стягнути в рівних частинах в межах лімітів встановлених законодавством з страхових компаній, які застрахували цивільно - правову відповідальність водіїв, які спричини ДТП. Крім того, представник позивача вказала, що цивільно - правова відповідальність, за шкоду спричинену внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від вини, оскільки норми ч.2 ст. 1188 ЦК України є спеціальними, що в свої постанові по справі 6-108цс13 вказав Верховний Суд України, а тому на розгляд справи не впливає та обставина, що обвинувальний акт відносно [PERSON], знаходиться на розгляді в Дніпропетровському суді. Представник відповідача ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" позовних вимог не визнав, посилаючись на мотиви, викладені в своїх запереченнях (додаються а.с.191). Також в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з наступних міркувань. Так, представник вказав, що спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює відносини в сфері страхування цивільно - правової відповідальності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Закон). Законом передбачено, що в разі настання страхового випадку, настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду заподіяну життю, здоров'я, та/або майну потерпілого. Для притягнення особи до цивільно - правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення - протиправна поведінка, наявність майнової та /або моральної шкоди, вина особи, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Так як водію [PERSON], відповідальність якого була застрахована відповідачем, не оголошувалась підозра у вчиненні кримінального правопорушення, його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, не має жодного документа, акта, довідки, які б підтверджували, що спільними діями [PERSON] та [PERSON] була спричинена ДПТ, відсутні правові підстави для виплати моральної шкоди страховою компанією НАСК «Оранта». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на мотиви викладені в запереченнях (додаються а.с.189). Пояснив, що підставою для настання цивільно - правової відповідальності є правопорушення, склад якого включає в себе протиправну поведінку, наявність шкоди, вину особи, причинний зв'язок між протиправною поведінкою правопорушника і збитками. На час розгляду справи кримінальне провадження відносно [PERSON] стосовно вчинення ним кримінального правопорушення ч.3 ст. 286 КК України знаходиться на розгляді в Дніпропетровському суді. Таким чином, на час розгляду справи вина [PERSON] у вчиненні ДТП не доведена, а тому не має підстав стягувати моральної шкоди. Крім того, представник відповідача просив взяти до уваги, що відповідальність за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки несе власник, а не водій транспортного засобу. Власником автомобіля Субару Форестер з участю якого відбулося ДТП була [PERSON], що підтверджується технічним паспортом, а відповідач [PERSON] був водієм, відтак з нього не підлягає стягненню моральна шкода. Представник просив суд взяти до уваги ті обставини, що внаслідок ДТП, [PERSON] залишився інвалідом, його дружина померла на місці пригоди, на його утриманні залишилось двоє малолітніх дітей, яких він виховує самостійно. Представник ПАТ "ХДІ Страхування" будучи належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив, будь - яких письмових клопотань, заперечень не надав. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. 22 грудня 2013 року близько 14 години 54 хвилин на 93 км автодороги сполученням «Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль», неподалік с. Дарахів Теребовлянського району Тернопільської області, відбулося зіткнення автомобіля « SUBARU-Forester» (р.н. [NUMBER]) під керуванням водія [PERSON], що рухався в напрямку м. Тернопіль, та автомобіля « SSANG YONG Kyron» (р.н. [NUMBER]), який під керуванням водія [PERSON] рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «SUBARU-Forester» [PERSON] та пасажир автомобіля « SSANG YONG Kyron» [PERSON] загинули на місці пригоди, а водії та п'ять пасажирів обох автомобілів, в тому числі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані у Теребовлянську районну комунальну лікарню. Знаходячись у стаціонарі вищевказаного медичного закладу, водій автомобіля «SSANG YONG Kyron » [PERSON] помер Вказаною дорожньо-транспортною пригодою [PERSON] було спричинено майнову та моральну шкоду. У результаті даної ДТП [PERSON] було заподіяно наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, розтягнення зв'язок шийного та поперекового відділів хребта, ушкодження зв'язок в ділянці внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи. В результаті заподіяних травм [PERSON] було госпіталізовано і вона знаходилась на стаціонарному лікуванні та надалі змушена була звернутися за медичною допомогою і лікуватись амбулаторно, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги, довідкою КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», карткою амбулаторного хворого, консультативним висновком спеціаліста та листком непрацездатності . За період лікування, що тривало протягом 24 днів нею було витрачено значні кошти на медикаменти, обстеження та медичні вироби, проте вона не зберегла усіх документів про їх оплату. У результаті даної ДТП була травмована та загинула донька [PERSON] - [PERSON]. Зокрема, [PERSON] було спричинено наступні травми: закриту поєднану травму у вигляді розриву зчленування між основою черепа та першим шийним хребцем, крововиливи у речовину стовбуру головного мозку і шийного відділу спинного мозку та в м'яку мозкову оболонку, закриту травму грудей у вигляді крововиливів у плевру і тканину легень, закриту травму живота у вигляді розриву брижі товстої кишки, закритий перелом правої плечової кістки, рани підборіддя, садна чола, підборіддя, проекції крил здухвинних кісток, правої гомілки та лівої ступні, синці правої орбіти, проекції правого плечового суглоба і колін, від яких вона померла на місці події, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи . У зв'язку із загибеллю доньки [PERSON] була змушена самотужки здійснити оплату витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Зокрема, на перевезення мікроавтобусом тіла своєї доньки з Теребовлі до Чернігова [PERSON] витратила 7000 грн., на перевезення похоронним автобусом протягом 4 годин - 600 грн. та на перевезення двома похоронними мікроавтобусами - ще 960 грн., що підтверджується оплаченими рахунками, товарними чеками, актом виконаних робіт, виданими ФОП [PERSON] та витягом з реєстру ЮО та ФОП Крім того, на організацію та проведення поховання, ритуальні атрибути та послуги [PERSON] витратила 2525,82 грн., що підтверджується Договором-замовлення № 5112, накладною № 5259 та фіскальним чеком, виданими КП «Спецкомбінат КПО» та витягом з реєстру ЮО та ФОП. За облаштування могили доньки [PERSON] витрачено 1050 грн., що підтверджується рахунком-замовлення від 23.12.2013 та фіскальним чеком, виданими КП «Спецкомбінат КПО» . Крім того, на придбання ритуальних атрибутів, зокрема, хреста, рушника, каркасу, свічок, лампадки [PERSON] було витрачено 2765 грн., що підтверджується товарним чеком виданим ФОП [PERSON] та витягом з реєстру ЮО та ФОП . Також на придбання ритуальних атрибутів, а саме: домовини, покривала, плаття, фати, рукавичок, сумочки білої, болеро, подушки «серце», віночка, свічки, хустини білої, колгот, трусів дитячих, весільної атрибутики, а також за виконання послуг бальзамації тіла та реставрації обличчя, одягання та санобробки тіла, [PERSON] витрачено 6135 грн., що підтверджується видатковою накладною від 23.12.2013 та товарним чеком, виданими ФОП [PERSON] та витягом з реєстру ЮО та ФОП, свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП На подальше облаштування могили, а саме, зварювання огорожі, [PERSON] було витрачено кошти в сумі 420 грн., що підтверджується рахунком-замовлення від 24.04.2014 та фіскальним чеком, виданими КП «Спецкомбінат КПО» На придбання та встановлення надгробного пам'ятника, площадки та огорожі [PERSON] було витрачено 69 800 грн., що підтверджується накладною № 52, товарним чеком № 110, квитанцією до прибуткового касового ордера № 50 та актом виконаних робіт (послуг), виданими ФОП [PERSON], та витягом з реєстру ЮО та ФОП, свідоцтвом платника єдиного податку. Таким чином загальний розмір витрат на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг, а також облаштування могили та встановлення пам'ятника складає 91255,82 грн. Крім того, [PERSON] заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода, яка спричинена [PERSON], полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із спричиненням шкоди її здоров'ю та смертю доньки в результаті ДТП, внаслідок дій [PERSON] [PERSON] перенесла істотні переживання за своє життя в момент дорожньо- транспортної пригоди, заподіяні тілесні ушкодження спричинили фізичний біль та тривалі душевні страждання. Наведені обставини викликали сильний переляк та шоковий стан. Необхідність лікування в медичних закладах обмежила можливість її вільного пересування, що на тривалий час змінило звичний спосіб життя та позбавило можливості вільного спілкування з рідними, близькими, порушило звичні стосунки. Все це потребувало додаткових зусиль для відновлення звичайного способу життя. Однак страждання завдані [PERSON] ушкодженням її здоров'я є незначними в порівнянні з непоправною втратою для неї як матері найріднішої людини - маленької донечки, яка була для неї великою втіхою в житті. Загибель доньки у ДТП стала для неї сильним ударом. Розуміння того, що донечки вже нема і ніколи не буде, що її життя обірвалось у віці всього 12 років, постійно завдає глибоких душевних страждань. Думка про те, що вона більше не бачитиме як поряд росте її маленька донечка та ніколи не побачить, як вона стане дорослою, завдає їй невгамовного болю та сильної туги. З часу загибелі доньки, у [PERSON] значно погіршився психічний стан, вона відчуває тривогу, загальну слабкість, у неї пригнічений настрій та безсоння, вона стала нервовою, дратівливою і нестриманою через тугу, яку постійно відчуває. Це також позначилось на її фізичному стані після ДТП та тривалості лікування та призвело до порушення звичного до трагедії способу життя. Душевні страждання внаслідок втрати доньки призвели до порушення стосунків із рідними та знайомими, а також обмеження кола її спілкування. їй стало набагато важче виконувати свої звичні обов'язки, оскільки негативні переживання заважають зосередитись. Все це разом поглиблює негативні переживання та страждання. Крім того, заподіяна [PERSON] моральна шкода пов'язана із ходом проведення досудового розслідування за фактом даної ДТП, відновленням в пам'яті тих страшних подій, а також організацією поховання малолітньої дочки, що було для неї надзвичайно болісним. Тим самим виходячи з наведеного при визначенні моральної шкоди, яка підлягає стягненню суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості оцінює заподіяну моральну шкоду [PERSON] за ушкодження її здоров»я в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн., за втрату (загибель) малолітньої дочки - в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. При визначенні моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] в користь [PERSON] за ушкодження її здоров»я та смерть дочки, суд враховує, матеріальний стан [PERSON], що він є інвалідом І - групи та одержує пенсію по інвалідності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, під час даної ДТП загинула його дружина - [PERSON], також можливе звернення про відшкодування моральної шкоди інших осіб, які за законом мають право на таке звернення. Також, вказаною дорожньо-транспортною пригодою [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] було спричинено майнову та моральну шкоду. У результаті даної ДТП [PERSON] було заподіяно наступні тілесні ушкодження: забій м'яких тканин лівої половини обличчя, синець повік лівого ока, садна обличчя, рани лівої привушно-жувальної ділянки та слизової оболонки ротової порожнини проекційно 2-3-му правим нижнім зубам, подвійний перелом нижньої щелепи - переломи в ділянці її лівого кута та правої половини тіла на рівні проміжку між 2-им і 3-ім зубами та струс головного мозку як один із видів закритої черепно-мозкової травми, забій м'яких тканин нижньої третини правої половини грудної клітки, багатоуламковий перелом крила лівої клубової кістки, садна лівої сідниці та нижніх кінцівок, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи . Тому [PERSON] змушена була звернутися за медичною допомогою та знаходилась на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 22.12.2013 до 11.03.2014, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги, довідкою КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» та довідкою про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця. За період лікування, що тривало протягом 80 днів [PERSON] було витрачено значні кошти на медикаменти, обстеження та медичні вироби, проте вона не зберегла усіх документів про їх оплату. У результаті даної ДТП було травмовано малолітнього сина [PERSON] - [PERSON], зокрема, йому було спричинено наступні тілесні ушкодження: садна лобної, скроневих ділянок голови та струс головного мозку як один із видів закритої черепно-мозкової травми, забій м'яких тканин з крововиливами і саднами шиї, на передній поверхні грудної клітки та передній черевній стінці, а також травматичне ураження лівого плечового нервового сплетення, забій м'яких тканин, садно правої гомілки і закритий перелом середньої третини діафіза (тіла) правої великогомілкової кістки, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи . В результаті заподіяних травм [PERSON] був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні у КУТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» з 22 до 26 грудня 2013 року та з 26 до 31 грудня 2013 року у Київській міській дитячій клінічній лікарні №2, а надалі лікувався амбулаторно, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги, випискою із медичної карти КУ ТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня», довідкою, виданою КУ ТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня», випискою із медичної карти з Київської міської дитячої клінічної лікарні №2, консультативною довідкою НДСЛ «Охмадит», картою амбулаторного хворого (Додаток 38). За період лікування, що тривало протягом 23 днів [PERSON] на лікування сина було витрачено значні кошти, проте документи про оплату медикаментів на даний час не збереглись. Крім того, [PERSON] та [PERSON] спричинена моральна шкода. Спричинена [PERSON] моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із спричиненням шкоди її здоров'ю та здоров'ю її малолітнього сина, а [PERSON] - у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із спричиненням шкоди його здоров'ю, внаслідок ДТП, в результаті дій [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] перенесла сильний фізичний біль від спричинених ушкоджень. Вона перенесла істотні переживання за своє життя та життя рідних в момент дорожньо-транспортної пригоди. Наведені обставини викликали сильний переляк та шоковий стан. Необхідність лікування в медичних закладах обмежила можливість вільного пересування та належного піклування про її малолітнього сина [PERSON], який також зазнав болю та великого стресу. Зокрема, [PERSON], переживши стрес під час ДТП, був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні в повністю чужому та незнайомому для нього оточенні, що для нього як малолітньої дитини було додатковим травмуючим фактором та психологічним стресом. Наведене на тривалий час змінило звичний спосіб життя [PERSON] та [PERSON] і позбавило їх можливості вільного спілкування з рідними, близькими, звичайним оточенням та порушило звичні стосунки. Виходячи з наведеного, при визначенні моральної шкоди , яка підлягає стягненню, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює заподіяну моральну шкоду [PERSON] та її малолітньому синові [PERSON] в розмірі по 40000 (сорок) тисяч грн. кожному. При визначенні моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] в користь [PERSON] за ушкодження її здоров»я її малолітньому сину [PERSON] суд, враховує, матеріальний стан [PERSON], що він є інвалідом І - групи та одержує пенсію по інвалідності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, під час даної ДТП загинула його дружина - [PERSON], також можливе звернення про відшкодування моральної шкоди інших осіб, які за законом мають право на таке звернення. Відповідно до термінів зазначених у статті 1Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » (надалі Закон); - Страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни,що уклали із страховиками Договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Страховики - це страхові організації,що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог установлених цим законом та Законами України «Про страхування». Потерпілі - юридичні і фізичні особи, життю, здоров'ю або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожно - транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник чи інші особи,які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови якого експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Дорожньо - транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Страховим випадком, виходячи з змісту статті 6 Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами даним особам. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором. Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на ' загальних правилах, встановлених ЦК України. Статтями 32 та 37 Закону передбачено випадки коли Страховиком шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Серед зазначених у цих статтях випадків коли Страховиком шкода не відшкодовується та серед зазначених підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування відбулася внаслідок стихійного лиха, внаслідок навмисних дій особи, відповідальність якої застрахована, водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Така обставина як відсутність в діях водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої загинула людина, складу кримінального правопорушення, не передбачена як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Аналіз зазначених норм права вказує на те, що сама по собі відсутність в діях водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо - транспортну пригоду, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, не дає підстав вважати що страховий випадок відсутній, а відтак страховик має підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. У відповідності до ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Власником автомобіля « SUBARU-Forester» з р.н. [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. На час ДТП володільцем вказаного автомобіля «SUBARU-Forester» (був [PERSON], що підтверджується витягом з ЄРДР Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «ХДІ Страхування», що підтверджується полісом № АС/5503986 . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. А ч. 2 ст. 1188 ЦК України передбачено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Другим учасником ДТП був [PERSON], який керував автомобілем «SSANG YONG Кугоn» з р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ HACK «Оранта», що підтверджується полісом № АС/5899209 . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв 'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім 'ї чи близьких родичів. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 1 частини 2 статі 1167 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України в справі № 6-108 цс 13. Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст.1187,11188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Пунктом 8 постанови № 4 передбачено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). Таким чином, законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідач [PERSON] на час здійснення ДТП - 22 грудня 2013 року, в результаті якого загинула малолітня донька позивача, керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» р.н. [NUMBER] за участю якого сталася вказана пригода, мав посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, судом не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, а тому відповідач несе відповідальність за заподіяння шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди. Сам по собі факт непритягнення винної особи до адміністративної відповідальності чи відсутність вироку у кримінальній справі не може бути підставою для звільнення цієї особи від цивільної відповідальності, оскільки кримінальна та цивільно-правова відповідальність є різними за умовами, наслідками та не є взаємопов'язаними. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, про те, що з відповідача [PERSON] не підлягає стягненню моральна шкода, оскільки його вина у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України не доведена, так як не має вироку суду. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров 'ю, майну третьої особи. Ст.24 Закону передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров 'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням [PERSON] складає 974,40 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата) / ЗО х 24 (дні непрацездатності [PERSON]), за шкоду пов'язану з лікуванням [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] складає 3248 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата) / ЗО х 80 (дні непрацездатності [PERSON]) та 933,8 грн. (1218 грн. (мінімальна заробітна плата) / ЗО х 23 (дні непрацездатності [PERSON]) відповідно. Згідно з п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам 'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред 'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У [PERSON] слідуючий склад сім'ї : -чоловік; -дітей, крім загинувшої в ДТП дочки немає. Для даного стахового випадку розмір страхової виплати з відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю дочки [PERSON] - [PERSON] становить (1218 грн.* 12=14616 грн; на 2 чоловіка позивача та чоловіка, який не звертався про відшкодування 7308 грн), тобто по 3654 грн. з кожного страховика в даному провадженні. П.36.3 ст. 36 Закону передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, цивільно-правову відповідальність в межах ліміту за шкоду завдану здоров'ю, а також життю в рівних частках повинні нести страховики обох джерел підвищеної небезпеки ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «HACK «Оранта». Таким чином із ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «HACK «Оранта» підлягає стягненню по 487,2 грн. шкоди, пов'язаної з лікуванням [PERSON], по 18 035,91 грн. витрат на поховання доньки [PERSON] - [PERSON] та встановлення надгробного пам'ятника (відшкодування на встановлення пам'ятника розраховано, виходячи з вимог п.27.4 ст. 27 Закону, в розмірі 12 мінімальних заробітних плат - 14616 грн.) та по 3654 грн. моральної шкоди, завданої смертю доньки. А на користь [PERSON] із ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «HACK «Оранта» підлягає стягненню по 1624 грн. шкоди, пов'язаної з її лікуванням та на її користь в інтересах її неповнолітнього сина [PERSON] по 466,9 грн. шкоди, пов'язаної з його лікуванням. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] внаслідок ДТП була спричинена матеріальна та моральна шкода, позивачі звернулась за виплатою страхового відшкодування до страховиків - ПАТ «ХДІ Страхування» та ПАТ «HACK «Оранта», однак страхової виплати не отримали . Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ст. 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч.І ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, тобто законом у даному випадку передбачено солідарний обов'язок заподіювачів шкоди. Згідно з п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Наведені положення також відображені у абз. 2 п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» згідно з яким особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Крім того, виходячи із вимог ч.І ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, [PERSON] має право вимагати повного відшкодування шкоди від будь-кого з солідарних боржників, що є правовою гарантією відновлення прав потерпілих осіб. Оскільки визначена законом страхова сума є недостатньою для відшкодування завданої [PERSON] майнової та моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) має бути стягнута з Відповідача 3 - [PERSON] Зокрема з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнуто 55184 грн. завданої майнової (матеріальної ) шкоди на встановлення надгробного пам'ятника , ритуальні послуги(9125,82 грн-ритуальні послуги та облаштування могили + 974,40 за лікування буде становити 92230,22 грн. за мінусом відшкодування страховиками 37046.22 (18523,11 +18523,11) та 132692 моральної шкоди (140000 -7308) А на користь [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина, із з [PERSON] підлягає стягненню по 40 000 грн. моральної шкоди, оскільки у даному випадку страховиками моральна шкода відшкодовується лише в межах визначених ст. 26-1 Закону, а саме 5% від майнової шкоди, тому до страховиків у цій частині позов не заявляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved