Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві вказувалося, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2007 року відповідач [PERSON] 17.05.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договоромвідповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість - 36 428, 99 грн., яка складається з наступного: *6870, 37 грн. - заборгованість за кредитом; *29 558, 62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми віднімається, як вказано в позові сума у розмірі 16 109, 35 грн., яка була задоволена рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.02.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 20 319, 64 грн.; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: *500.00 грн. - штраф (фіксована частина). *1015, 98 грн. - штраф (процентна складова). Позивач прохав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21 835, 62 грн. за кредитним договором № б/н від 17.05.2007 року та судові витрати: судовий збір у сумі 1 218, 00 грн. 29.12.2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] через канцелярію суду подала зустрічний позов до ПАТ «КБ «Приват Банк» про визнання договору кредиту недійсним, який мотивував тим, що банк перед укладанням кредитного договору не надав [PERSON] інформацію щодо наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними та орієнтовну сукупну вартість кредиту, тобто ввів позивачку за зустрічним позовом в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому [PERSON] просила визнати договір недійсним. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 29.12.2015 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору кредиту недійсним прийнято до провадження та об'єднано із первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 25.05.2016 року представник ПАТ КБ "Приватбанк" направив заяву про зміну позовних вимог та прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17 847, 78 грн., яка складається з 0, 00 грн., заборгованість за кредитом 16 998, 52 грн. та 849, 26 штраф відсоткова складова. 29.07.2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про залишення зустрічного позову без розгляду. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 29.07.2016 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору кредиту недійсним залишено без розгляду. У судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи в письмових запереченнях прохала відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію позивача суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] і ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір № б/н від 17.05.2007 року відповідно до якого відповідач 17.05.2007 року отримав кредит у розмірі 2 712, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 13.02.2014 року по цивільній справі №548/1717/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, Апеляційним судом Полтавської області було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.05.2007 року в розмірі 16 109, 35 грн., яка складається з 2 305, 95 грн. - заборгованість за кредитом; 12 560, 10, 62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 743, 30 грн. - штраф (процентна складова). Згідно п.17. ПП ВС України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Тому, суд приходить до висновку, що наявність рішення суду від 13.02.2014 року по цивільній справі №548/1717/13-ц, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 25.05.2016 року має заборгованість - 17 847, 78 грн., яка складається з наступного: 0, 00 грн., заборгованість за кредитом, 16 998, 52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 849, 26 штраф (відсоткова складова). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). ч.1 ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" (ст.ст.1046-1053) якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти, встановлені договором. Виходячи з того, що згідно ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору. Тому оскільки 13.02.2014 року по цивільній справі №548/1717/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, Апеляційним судом Полтавської області стягнуто штраф за невиконання зобов»язпання, то вимога ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення із відповідача штрафу розміром 849, 26 штраф (відсоткова складова) не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Таким чином, на думку суду з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.05.2007 року в сумі 5 000, 00 грн., оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.02.2014 року по цивільній справі №548/1717/13-ц вже стягнуто з відповідача 12 560, 10, 62 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом тому такий розмір стягнення буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.35 ПП ВС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 341,22 грн. на користь ПАТ КБ "Приватбанк". На підставі наведеного,

Outcome: partial