Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з директора ПП „Віроока" [PERSON] нараховану і не виплачену за життя [PERSON] трудову матеріальну допомогу у розмірі 2500 грн.; визначити розмір втраченого заробітку (упущеної вигоди), різниці зарплати, стягнення індексації і компенсації затриманих виплат. Свої вимог позивачка [PERSON] обгрунтовує тим, що директор ПП „Віроока" [PERSON] грубо порушив трудове законодавство та інші нормативно-правові акти, щодо свого працівника, слюсара-ремонтника цеху з виготовлення автоглушників, інваліда ІІІ-групи з трудового каліцтва - [PERSON] в період реабілітації після важкої черепно - мозкової травми отриманої під час виконання завдань для потреб виробництва, чим кардинально погіршено матеріальний стан та побутові умови потерпілого [PERSON] і його сім'ї. Позбавивши роботи, залишив інваліда, без засобів для існування, завдав великих душевних страждань , фізичного болю протягом 7 років 2 місяці і 25 дні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить суд зад волити повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON], який являється директором ПП. „Віроока" позов не визнав та вказав, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, а тому просить суд в їх задоволенні відмовити повністю. На підтвердження своїх вимог відповідач покликається на те, що у зв'язку з отриманням [PERSON] ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків, яке згідно акту форми Н- 1 від 25.11.2000 року сталось з вини [PERSON] через порушення техніки безпеки та правил охорони праці, підприємством відповідно до ст. 11 Закону України „Про охорону праці" потерпілому відшкодовано кошти на лікування та відповідно до рішення протоколу зборів трудового колективу ПП. „Віроока" виплачено одноразову матеріальну допомогу у зв'язку з втратою працездатності у розмірі на 50% меншому через грубе порушення правил охорони праці, а саме у розмірі 2500,00 грн. Даний факт стверджується рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року, яке набрало законної сили. Проаналузувавши покази сторін, дослідивши матеріали справи та докази представлені сторонами на підтвердження своїх вимог та доводів в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивачки. Судом встановлено, що 23.11.2000 року працюючи на приватному підприємстві „Віроока" на посаді слюсара-ремонтника та виконуючи доручення начальника цеху, [PERSON] отримав ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків, внаслідок якого згідно довідки Шевченківського МСЕК № 005336 та № 0094696 від 26.04.2001 року [PERSON] отримав третю групу інвалідності та 40 % втрату професійної працездатності. Відповідно до положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 623 від 10 серпня 1993 року, комісією у складі працівників ПП "Віроока" 25.11.2000 року складено акт форми Н - 1 про нещасний випадок на підприємстві, який мав місце 23.11.2000 року, згідно якого отримані ушкодження здоров'ю стались з вини потерпілого [PERSON], через порушенням ним техніки безпеки та правил охорони праці. Судом встановлено, що у зв'язку з отриманням [PERSON] ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків, яке згідно акту форми Н- 1 від 25.11.2000 року сталось з вини [PERSON] через порушення техніки безпеки та правил охорони праці, за час перебування потерпілого на лікуванні підприємством відповідно до ст. 11 Закону України „Про охорону праці" потерпілому відшкодовано кошти на лікування та відповідно до рішення протоколу зборів трудового колективу ПП. „Віроока" від 15.05.2001 року, наказом № 82 від 14.08.2001 року виплачено одноразову матеріальну допомогу у зв'язку з втратою працездатності у розмірі на 50% меншому через грубе порушення правил охорони праці, а саме у розмірі 2500,00 грн. Факт отримання [PERSON] ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків, внаслідок якого згідно довідки Шевченківського МСЕК № 005336 та № 0094696 від 26.04.2001 року [PERSON] отримав третю групу інвалідності та 40 % втрату професійної працездатності, встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року, яке набрало законної сили. Даним рішенням суду також встановлено, факт отримання [PERSON] відповідних відшкодувань на лікування та виплату одноразової матеріальної допомоги у зв'язку з втратою працездатності у розмірі 50 % меншому через грубе порушення правил охорони праці, а саме у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, звільненню від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгулі інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи те, що відносно позовних вимог позивачки [PERSON] про відшкодування нарахованої і невиплаченої за життя [PERSON] трудової матеріальної допомоги у 2500,00 грн. є рішення суду яке набрало законної сили, такі обставини окремому доказуванню не підлягають, а тому суд вважає такі безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 1, ч. 1 ст. 15 ЦПК Україн, суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ст. 3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Судом встановлено, що наказом директора ПП "Віроока" № 67/1 від 11.07.2001 року [PERSON] звільнено з роботи за прогули без поважних причин відповідно до п. 4 ч. 40 КЗпП України та здійснено відповідний запис № 32 від 11.07.2001 року у трудову книжку, що стверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки [PERSON] Факт, проведення повного розрахунку відповідача [PERSON] як директора ПП „Віроока" при звільненні [PERSON], об'єктивно стверджено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року, яке набрало законної сили. Таким чином, суд критично оцінює позовні вимоги позивачки та доводи на підтвердження таких в частині стягнення з відповідача на її користь втраченого заробітку [PERSON] (упущеної вигоди), різниці зарплати, стягнення індексації і компенсації затриманих виплат, оскільки з часу звільнення від 11.07.2001 року трудові відносини між [PERSON] та ПП "Віроока" були припинені згідно вимог трудового законодавства, позивачкою не представлено суду жодних доказів незаконності такого звільнення та відновлення за життя [PERSON] трудових відносин з відповідачем, у зв'язку з чим у позивачки [PERSON] відсутні правові підстави на відшкодування відповідних виплат.

Outcome: dismissed