Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

19.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Реєстраційна служба Шаргородського РУЮ) про встановлення факту права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина на майно, яке складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], спадкоємцем за заповітом якого є вона - [PERSON] Вона прийняла спадщину у встановлені законом терміни, оскільки протягом шести місяців після смерті батька подала заяву до Шаргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на житловий будинок та господарські будівлі встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок батько при житті не отримав. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутися до суду. Позивачка просить встановити факт належності спадкодавцеві [PERSON], який помер [INFO] житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку, позначеного в плані під літерою "А" загальною площею 45,68 м.кв, в тому числі житловою площею - 37,2 м.кв., літньої кухні з сараєм "Б", погрібу "В" огорожі 1-3, загальною вартістю 36991 грн., що знаходяться по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області Олійник Ю.Д. в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що спадкодавець [PERSON]. проживав і був зареєстрований у спадковому будинку - в [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 власником житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою є [PERSON], який помер [INFO] проте, з невідомих причин спадкодавець свідоцтво про право власності на будинок в сільській раді при житті не отримав, що є перешкодою для позивачки в оформленні спадщини після смерті батька - [PERSON] За вказаних підстав Голинчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ в судове засідання не з'явився. Від начальника реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Залокоцької В.Д. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує ( а.с.32). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 17.06.2013 року (а.с.6). [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Голинчинецької сільської ради № 71 від 27.01.2014 року (а.с.11) та погосподарською книгою на 2011 - 2015 рр., оглянутими в судовому засіданні. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] є його донька - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 07 червня 2005 року за реєстром № 51 [PERSON] заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буле мати право [PERSON] (а.с.7). На день смерті [PERSON] вказаний заповіт не змінено і не відмінено (а.с.7). Позивачка [PERSON] спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняла, що підтверджується копією спадкової справи № 328/13, оглянутою в судовому засіданні. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини за заповітом з'ясувалося, що спадкодавцем не був отриманий правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим позивачка [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Із оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.12-16). Відповідно до довідки виконкому Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 71 від 27.01.2014 року свідоцтво про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не видавалося ( а.с.11). Як вбачається із довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" за № 9 від 21.01.2014 року право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не реєструвалося ( а.с.12). Відповідно до рішення 14-ої сесії 1 скликання Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 04.04.1994 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,50 га по [ADDRESS] На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М. 29.01.2014 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно (а.с.8). Із довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 27.01.2014 року про технічний стан та оцінку будинку за [ADDRESS] вбачається, що спадкове домоволодіння складається з житлового будинку кам'яного, 1951 року забудови загальною площею 45,68 м.кв, в тому числі житловою площею - 37,2 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами, зокрема літньої кухні з сараєм "Б", погрібу "В" огорожі 1-3. Загальний стан будівлі незадовільний, підлягає експлуатації після ремонту, має 63 % зносу. Загальна вартість вказаного нерухомого майна становить 36991 грн. ( а.с. 13). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими судом і має для позивачки [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] і іншого порядку його встановлення не має. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на нерухоме майно, зокрема зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Законом У країни " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року " Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українські РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району" та рішення виконавчого комітету Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 20.06.1991 року № 102 " Про доповнення до рішення райвиконкому № 244 від 22.10.1987 року зобов'язано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і до складу якого входить житловий будинок 1951 року забудови з господарськими прибудовами, що підтверджується даними погосподарської книги за 1986 -1990 рр (а.с.24-25). Він же залишався головою вказаного двору на час відкриття спадщини - 15.06.2013 року (а.с.6), що підтверджується даними облікової картки Голинчинецької сільської ради об'єкта погосподарського обліку на 2011 - 2015 роки - домогосподарства номер [ADDRESS] (а.с.26) Відповідно до довідки Голинчинецької сільської ради № 71 від 27.01.2014 року (а.с.11) та погосподарських книг, оглянутих в судовому засіданні у спадковому будинку № [ADDRESS] постійно, з дня забудови будинку (1951 року) і до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що проживають по сусідству з батьком позивачки і їм достеменно відомо, що будинок за [ADDRESS] належав [PERSON], який проживав в ньому до дня смерті. Факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] підтверджений вище зазначеними доказами, перевіреними і дослідженими судом, має для позивачки [PERSON] юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на отримання спадщини після смерті [PERSON], яка сталася [INFO]. Позивачкою [PERSON] надані суду докази про відсутність можливості одержання чи відновлення правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема відмову Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області у видачі свідоцтва про право власності, відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, технічний паспорт на житловий будинок, в якому відсутній правовстановлюючий документ. Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1268 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка [PERSON] прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, що підтверджується спадковою справою № 328/13 до майна померлого [INFO] [PERSON], оглянутою в судовому засіданні. Так, 21.01.2014 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 1,6566 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] (а.с.9). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

Outcome: approved