Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач 02.11.2016 року звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить: стягнути з ТОВ "СЕК`ЮРІТІ ТЕСТЛАБ" заборгованість із заробітної плати у розмірі 11 662 грн.; стягнути з ТОВ "СЕК`ЮРІТІ ТЕСТЛАБ" компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 13 328 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач стверджує, що з 12.11.2012 року він був прийнятий на роботу в ТОВ "СЕК`ЮРІТІ ТЕСТЛАБ" на посаду інженера на підставі наказу № 1-с від 12.11.2012 р. В позові зазначено, що з 01.06.2014 року позивач вступив на військову службу в резерві до в/ч [NUMBER] Національної гвардії України, в період з 14.08.2014 р. по 26.12.2014 р. позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. Позивач зазначає, що відповідач всупереч вимогам пункту 3 статті 119 КЗпП України з квітня 2014 р. не виплачував йому належну заробітну плату у розмірі 830 грн., при цьому позивач продовжував рахуватися в штаті працівників відповідача до моменту звільнення позивача за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 2-С від 01.06.2015 р. Позивач вказує, що у відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином позивач вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 11 662 грн., та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 13 328 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача ТОВ "СЕК`ЮРІТІ ТЕСТЛАБ" до суду повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав. У зв`язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом\~ встановлено, що згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 02.04.2012 р. на ім'я [PERSON] , [INFO] : 12.11.2012 р. позивач прийнятий інженером ТОВ "СЕК`ЮРІТІ ТЕСТЛАБ" згідно наказу № 1-с від 12.11.2012 р.; 01.06.2015 р. звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 2-с від 01.06.2015 р.. Як вбачається з повідомлення військової частини [NUMBER] Міністерства внутрішніх справ керівнику підприємства, позивач у справі [PERSON] , відповідно до статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнятий до військової частини [NUMBER] Національної гвардії (с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області) для проходження служби у військовому резерві, з 4.06.2014 року. Згідно копії довідки т.в.о. командира військової частини [NUMBER] [PERSON] , виданої молодшому лейтенанту резерву [PERSON] про те, що він дійсно в період з 14.08.2014 по 26.12.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: [ADDRESS] . Підстава: 1. Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 15.08.2014 № 18 дск. 2. Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 29.12.2014 № 140 дск. 3. Накази керівника Антитерористичного Центру Служби Безпеки України від 05.07.2014 № 33/286Т, від 13.08.2014 № 33/546Т та від 31.08.2014 № 33/641Т. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 27.05.2005 року Первомайським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Первомайськ Луганської області, зареєстрований 31.05.2011 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України» Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», права та обов`язки військовозобов`язаних під час проходження зборів та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві встановлюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами. На військовозобов`язаних та резервістів поширюється дія статутів Збройних Сил України. У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту". Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Оскільки не виплачено з вини відповідача звільненому позивачу суми у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved