Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON], третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, Закарпатської області про визначення місця проживання дітей за батьком. Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, укладеному 02 серпня 2002 року, та який між ними розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року. Під час шлюбу у них народилося четверо дітей, троє з яких на день звернення до суду є неповнолітніми, зокрема, дочка [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Відповідачка ще до офіційного розірвання шлюбних відносин вихованням дітей не займалася, матеріально їх не забезпечує, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дітей, їх життям не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує він самостійно, повністю опікується над дітьми, виховує та утримує їх. Відповідачка належить до релігійної організації "Свідків [PERSON]",та її віра переросла в фанатизм, через що вона не займається вихованням та належним доглядом за дітьми, цілими днями не буває вдома, а займається розповсюдженням літератури, під примусом та тиском примушує дітей відвідувати зібрання Свідків [PERSON], на що діти неодноразово йому скаржаться. І все це стало також причиною припинення сімейних відносин. Як під час перебування в шлюбі так і після його розірвання, відповідачка влаштовує з ним скандали, виражається відносно нього образливими словами, викликає поліцію, та висловлює погрози що має намір забрати дітей до себе і заборонити йому спілкуватися з ними. Відповідачка, маніпулюючи дітьми, не розуміє і не хоче розуміти сутності проблеми, яка виникла в сім`ї. Крмі того, вона є психічно хворою людиною, її поведінка іноді є неадекватною, у зв`язку з чим перебуває на "Д" обліку у психіатра. Просив суд винести рішення, яким визначити місце проживання дітей з ним, як батьком. Позивач - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в заяві просить такі задовольнити. Відповідачка - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та показала суду, що вона веде належний догляд за дітьми, піклується ними, щоб були в належному стані. Організовує їх харчування та належним чином їх виховує. Відомості наведені позивачем у позові є неправдиві. Те, що вона являється Свідок [PERSON], не є перешкодою для того, щоб діти проживали з нею. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рахівської РДА, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі. Окрім того, надала суду висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА №1825/03-13 від від 23.12.2016 року. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 серпня 2002 року до його розірвання рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року. За час шлюбу у сторін народилося троє детй: дочка [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. . Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації. Увідповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини \~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на \~\~\~всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). З матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку №15 по вул. Веховинській ([PERSON]) в місті Рахові, Закарпатської області по 1/2 частині. Про те, що сторони проживають в одному будинку свідчить також й довідка виконкому Рахівської міської ради, Закарпатської області №4365 від 05.09.2016 року, в якій зазначено, що до складу сім`ї [PERSON] входить і [PERSON]. Отже вони разом з своїми малолітніми дітьми проживають в одному будинку, тому не має необхідності у визначенні місця проживання дітей. Позивач, як на підставу позовних вимог посиалється на те, що [PERSON] як мати неповнолітніх дітей, не піклується ними, не займається їх вихованням, є психічно хворою та відноситься до релігійної організації "Свідків [PERSON]". Однак, проте, жодного доказу щодо психічних розладів здоров`я [PERSON] суду не надав. Суду не надано доказів фактів невиконання чи злісного ухилення від виконання своїх обов'язків відповідачкою. Підставою для визначення місця проживання дітей з батьком, не може являтися й віросповідання матері, так як стаття 35 Конституції України передбачає, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON]. Суд не погоджується з даним висновком, оскільки підставою для винесення такого, слугувало те, що [PERSON] постійно забезпечує та дбає про добробут дітей, допомагає їм матеріально, однак це його обов`язок як батька визначений сімейним законодавством України. А те, що мати малолітніх дітей не працює та не має наміру працевлаштуватися, посилаючись на поганий стан здоров`я, нічим не доведено та не може слугувати самостійною підставною для визначенння місця проживання дітей з батьком. Враховуючи той факт, що позивачем не надано суду належних доказів на підставність позовних вимог, а відповідачкою докази позивача спростовані, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed