Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, в якому просить визнати дії [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області та виконуючого обов'язки начальника, заступника начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, заступника головного державного санітарного лікаря Харківської області [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] - неправомірними та незаконними, що виявилися у незаконній, протиправній, необґрунтованій відмові у прийняті на роботу одинокій багатодітній матері, дискримінації, упередженому ставленні до одинокої багатодітної матері, на утриманні якої двоє дітей до чотирнадцяти років та дитини з особливими потребами (інвалід). Визнати дії [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області та виконуючого обов'язки начальника, заступника начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, заступника головного державного санітарного лікаря Харківської області [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] - неправомірними та незаконними, що виявилися: у перевазі при укладанні трудового договору за спеціальністю "Гігієна харчування" на бік [PERSON]; у порушенні порядку прийому на роботу за спеціальністю "Гігієна харчування", на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду - лікаря з гігієни харчування [PERSON] до [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області; у прийнятті на роботу до [PERSON] міжрайонного управління та переведенні до [PERSON] міськміжрайонного управління [PERSON], яка немає відповідних кваліфікаційних характеристик для працевлаштування на посаду заступника начальника відділу та за спеціальністю "Гігієна харчування", немає стажу роботи на посаду заступника начальника відділу та за спеціальністю "Гігієна харчування", немає відповідної освіти за спеціальністю "Гігієна харчування"; в укладенні трудового договору з [PERSON], всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнитися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, протягом року з дня її припинення; у прийнятті на роботу до [PERSON] міжрайонного управління [PERSON], яка має притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення. Визнати дії [PERSON] міжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області в особі начальника [PERSON] неправомірними та незаконними, що виявилося в незаконному сприянні [PERSON] у працевлаштуванні. Визнати незаконними, неправомірними накази [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області № 270-о від 13.07.2015 року та № 301-о від 06.08.2015 року. Зобов'язати [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області звільнити з роботи [PERSON], що прийнята на роботу та переведена на посаду з порушенням порядку прийому на роботу та переведенням на посаду за спеціальністю "Гігієна харчування", з відсутністю стажу роботи за фахом для заняття посади заступника начальника відділу санітарного нагляду та лікаря з гігієни харчування, з невідповідністю кваліфікаційним вимогам за спеціальністю "Гігієна харчування" або зобов'язати [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області перевести [PERSON] на іншу посаду чи використати на посадах молодшого спеціаліста з медичною освітою. Зобов'язати [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області прийняти на роботу (укласти трудовий договір) [PERSON] за спеціальністю "Гігієна харчування", "Загальна гігієна", посилаючись на те, що вона, володіючи інформацією, що лікар з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] працює до 01 липня 2015 року і з 01 липня 2015 року ставка лікаря з гігієни харчування є вакантною, вона 30 червня 2015 року на електронну адресу подала начальнику ГУ Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] заяву про прийом на роботу до [PERSON] міськміжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби у Харківській області. А 1 липня 2015 року вона особисто прибула до ГУ Держсанепідслужби у Харківській області з паспортом, оригіналами та копіями документів, що підтверджують її кваліфікаційні вимоги. 01 липня 2015 року на особистому прийомі виконуючий обовязки начальника ГУ Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] їй пояснила, що потреби в кадрах немає, і що управління нікого на роботу не приймає ще з 2014 року, бо йде реорганізація підприємства, саме тому їй відмовляють у прийомі на роботу. Листом від 10.07.2015р. № 7.0/4014 виконуючий обов'язки начальника ГУ Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] повідомляє їй вже іншу причину відмови ніж на особистому прийомі 01.07.2015 року, а саме: що в [PERSON] міськміжрайонному управлінні ГУ Держсанепідслужби у Харківській області посада лікаря з гігієни харчування не передбачена штатним розписом, тому працевлаштувати її за даною посадою ГУ Держсанепідслужби у Харківській області не має можливості. Іншим листом від 10.07.2015р. № 7.0/4031 виконуючий обовязки начальника ГУ Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] повідомляє її, що направлення заяви про прийняття на роботу електронною поштою не передбачене і що згідно ст. 24 Кодексу Законів про працю України при укладенні трудового договору громадянин зобовязаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, документ про освіту, кваліфікацію та інші. Позивач зазначає, що діюче трудове законодавство не передбачає певної форми заяви щодо прийняття на роботу, а документи, вказані в частині 2 статті 24 КЗпП України повинні бути надані під час укладення трудового договору. Крім того, позивач вказує на те, що вона має статус одинокої матері, яка виховує 2 дітей до 14 років та дитину інваліда, у зв'язку з чим гарантії, передбачені статтею 184 КЗпП України поширюються на правовідносини щодо відмови у прийнятті її на роботу. 30.06.2015 року вона подає лист, (додатком до якого є аналогічна заява про прийом на роботу) до [PERSON] міськміжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби у Харківській області і так як у місті Лозова відсутня можливість відправлення факсом її заяви з приводу її працевлаштування до ГУ Держсанепідслужби у Харківській області, то вона прохала Лозівське міськміжрайонне управління, яке є структурною одиницею ГУ Держсанепідслужби у Харківській області, терміново направити її заяву з працевлаштування до ГУ Держсанепідслужби у Харківській області. Керівник [PERSON] міськміжрайонного управління [PERSON] отримала розяснення уповноважених осіб ГУ Держсанепідслужби у Харківській області і повернула їй заяву як таку, що надана за неналежністю. Як вияснилося, 13.07.2015 року за спеціалізацією «Гігієна харчування» на роботу прийняли [PERSON]. Вважає, що [PERSON] прийнято з порушенням порядку прийому на роботу, бо її кваліфікаційні характеристики та стаж роботи мали вищий пріорітет, а саме вона має вищі кваліфікаційні характеристики, має більший стаж роботи як спеціалістом так і на керівній посаді закладу, а саме завідувач відділом, в неї є юридичний стаж роботи і їй не потрібно перенавчати на дану посаду та спеціальність за бюджетні кошти держави. Так вона з 01 серпня 1996 року по 29.12.2012 року працювала в ДЗ "Лозівська лінійна СЕС на Південній залізниці" на різних відповідальних посадах, а саме: завідувач санітарно-гігієнічним відділом, лікар з загальної гігієни, лікар з гігієни харчування. Її загальний стаж роботи - 24,5 роки, медичний стаж роботи - 18,5 роки. 29.12.2012 року її було звільнено у звязку з ліквідацією підприємства згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також вона має соціальну перевагу у працевлаштуванні, бо вона має гарантії при прийнятті на роботу як одинока жінка, яка має дітей до чотирнадцяти років та дитину з особливими потребами відповідно до ст. 184 КЗпП України. Позивачка під час розгляду справи \~позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, пояснивши, що посадова особа [PERSON] виступала від імені ГУ ДСЕС у Харківській області 01 липня 2015 року при прийнятті заяви про прийом на роботу не повідомляла її, що в [PERSON] міжрайонному Управлінні [PERSON] управління Держсанепідслужби Харківській області посада лікаря з гігієни харчування не передбачена штатним розписом, а передбачена інша посада, на яку вона зі своїми кваліфікаційними характеристиками могла б претендувати, як і на будь-яку іншу посаду в [PERSON] міжрайонному Управлінні ГУ Держсанепідслужби у Харківській області, бо особисто [PERSON] надала трудову книжку. Їй відмовили, не дивлячись ні на гаранті одинокої матері, ні на її кваліфікаційні характеристики, натомість в той же час приймають на роботу корупціонера [PERSON], яку рік назад 02.07.2014 року ГУ Держсанепідслужби у Харківській області звільнило за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, щоб через тиждень не звільняти за статтею корупційне правопорушення, бо вже 27.06.2014 року листом № 5549 Лозівський міськрайонний суд надіслав Постанову про зазначене корупційне правопорушення, яку ГУ Держсанепідслужби у Харківській області отримало 08.07.2014 року. Як вияснилося в іншій справі, в адмінстаративній, що до [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області приймають тільки певних осіб і тільки за особистим клопотанням керівника структурного підрозділу [PERSON]. яка при тому є однокурсницею виконуючого обов'язки начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській облікі [PERSON] доказом чого є диск з копією технічного запису судового засідання від 20.08.2015 року по справі № 629/3129/15-а, з якого вбачається, що [PERSON] підтверджує, що на роботу до неї приймають тільки за її особистим клопотанням, хоча вона не має права прийому на роботу і на роботу приймає ГУ Держсанепідслужби у Харківській області, але ГУ Держсанепідслужби у Харківській області приймає на роботу тільки тих осіб, за яких клопоче і кого хоче бачити у своєму управлінні [PERSON] Тобто, неважливо для ГУДСЕС у Харківській області, що вона успішно пройшла всі конкурси на заміщення вакантних посад державних службовців у цьому ж управлінні і при тому, вона успішно склала іспит конкурсу на посаду начальника [PERSON] управління і набрала на один бал менше ніж діючий начальник [PERSON] враховуючи при цьому, що вона жодного дня не працювала ні під керівництвом [PERSON], ні Товстоліг, ні [PERSON] її не було працевлаштовано навіть на посаду головного спеціаліста. Тобто неважливо для ГУДСЕС у Харківській області і те, що вона маючи вищу кваліфікаційну категорію з "Загальної гігієни", яка відповідно до наказу МОЗ № 359 від 19.12.1997 року "Про подальше удосконалення атестації лікарів" включає в себе "Гігієну харчування", що вона має стаж роботи 13 років завідувачем санітарно-гігієнічним відділом СЕС, а також документ лікаря-спеціаліста з "Гігієни харчування" за 2015 рік. 01 липня 2016 року в [PERSON] управлінні Держсанепідслужби у Харківській області по [PERSON] міжрайонному управлінню у відділі санітарного нагляду відповідно до штатного розпису була вакантна посада заступник начальника відділу, лікар з гігієни харчування. Зазначена посада відповідно до класифікатора професій ДК 003:2010 чинного на момент виникнення спірних правовідносин складається з двох посад, а саме заступник начальника відділу та лікар з гігієни харчування. Так посада заступник начальника відділу санітарного нагляду [PERSON] міжрайонного управління ГУ ДСЕС Харківській області за класифікатором професій ДК 003:2010 відноситься до розділу «1. Законодавці, вищі державні службовці, керівники, менеджери (управителі)» та відповідно до покажчика професійних назв робіт за кодами професій визначається кодом 1229.3. А посада лікар з гігієни харчування відділу санітарного нагляду [PERSON] міжрайонного управління ГУ ДСЕС Харківській області за класифікатором професій ДК 003:2010 відноситься до розділу 2. Професіонали та відповідно до покажчика професійних назв робіт за кодами професій визначається кодом 2225.2. Тобто, фактично в ГУ ДСЕС Харківській області у [PERSON] міжрайонному управлінню було дві вакантних посади, так як і коди відповідно до покажчика професійних назв робіт класифікатора професій ДК 003:2010 різні і роботодавець в любий час мав можливість перепрофілювати таку подвійну ставку розділивши їх на дві: заступник начальника відділом та лікар з гігієни харчування, що ГУ ДСЕС Харківській області і зробило з 01.08.2016 року для посадової особи [PERSON] Також, як вбачається з посадового окладу по цій подвійній посаді, можна зробити висновок, що йде доплата за завідування, бо посадовий оклад заступника начальника відділу на 33 % більший ніж посадовий оклад начальника відділу. Також, кваліфікаційні вимоги на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду в територіальних органах Держсанепідслужби України встановлені у відповідності до наказу Національного агентства України з питань державної служби від 13.09.2011 № 11 "Про Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців" виставляються наступні: вища медична освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра; стаж роботи за фахом в державній службі або стаж роботи за фахом в інших сферах управління не Менше трьох років. Також, відповідно до відповіді ГУ ДСЕС Харківській області від 28.12.2015 № 6.0/7987 кваліфікаційні вимоги на посаду лікар з гігієни харчування виставляються відповідно до кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров'я затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 березня 2002 р. № 117 та погоджений Міністерством праці та соціальної політики України та відповідно до лікаря з гігієни харчування без категорії виставляються наступні вимоги: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Медико-профілактична справа"; спеціалізація за фахом "Гігієна харчування" (інтернатура, курси спеціалізації); наявність сертифіката лікаря-спеціаліста; без вимог до стажу роботи. І наказ МОЗ № 359 "Про подальше удосконалення атестації лікарів" підтверджує те, що [PERSON] взагалі не мала права працювати навіть на любій лікарській посаді в [PERSON] міжрайонному (місьміжрайонному) управління ГУ ДСЕС Харківській області, таку особу без відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня дозволяється використовувати на посадах молодшого спеціаліста з медичною освітою. Отож, як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] не має стажу роботи за фахом в державній службі або стажу роботи за фахом в інших сферах управління взагалі та не пройшла спеціалізацію за фахом "Гігієна харчування" (інтернатура, курси спеціалізації), у якої відсутній сертифіката лікаря-спеціаліста з "Гігієни харчування". Тобто, [PERSON] приймають на роботу без відповідних професійно-кваліфікаційних характеристик, без стажу роботи, а лише тому, що за неї особисто клопотала керівник [PERSON] Також [PERSON] матеріально забезпечена, про що свідчать декларації про доходи [PERSON] за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік та висновок про результати перевірки достовірності відомостей Державної фіскальної служби України та не мала підстав для звільнення від свого чоловіка фізичної особи-підприємця (ФОП) [PERSON], де відповідно до трудової книжки [PERSON] працювала на посаді адміністратора стоматологічного кабінету, в тому числі і на той час коли з'явилася вакантна ставка в [PERSON] міжрайонному управлінні ГУ ДСЕС Харківській області. Отож, можна зробити висновок, що [PERSON] прийшла в ГУ ДСЕС Харківській області без матеріальних проблем, без стажу роботи, без відповідної освіти, без відповідних характеристик, не маючи при цьому соціальних гарантій від Держави і влаштувалася на посаду для того, щоб прикривати свій бізнес, який очолює разом з чоловіком [PERSON], бо фактично у приміщенні, що належить посадовій особі ГУ ДСЕС Харківській області [PERSON] надає стоматологічні послуги чоловік [PERSON], він же ФОП [PERSON], де до недавнього часу працювала і сама [PERSON], а на протязі 2013-2014 року перевіряла стоматологічні кабінети як лікар з епідеміології, що підтверджує справа № 629/2320/14-п. У письмовому поясненні заступника начальника ГУ ДСЕС Харківській області [PERSON] зазначає, що у якості причини відмови їй у прийнятті на роботу ГУ ДСЕС Харківській області виставляє те, що в [PERSON] міжрайонному управлінні ГУ ДСЕС Харківській області посада лікар з гігієни харчування не передбачена штатним розписом. Але ж і посада, на яку 26.06.2015 року просилася [PERSON], а саме - заступник начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління ГУ ДСЕС Харківській області теж не передбачена штатним розписом, але не дивлячись на це ГУ ДСЕС Харківській області 13.07.2015 року приймає на роботу [PERSON] на посаду, яка не передбачена штатним розписом, за особистим клопотанням керівника [PERSON] Як видно з матеріалів справи [PERSON] надаються суцільні переваги, як при укладанні, так і після укладання трудового договору. Так заробітну плату корупціонер [PERSON] отримує не як лікар-стажист, а як лікар з категорією. Так, лікар-стажист [PERSON] відпрацювала 5 днів з 13.07.2015 року по 17.07.2015 року, а потім на 1,5 місяці взяла без збереження заробітної плати. Отже, лікар-стажист [PERSON] яка фактично працювала в 2015 році 3,5 місяці, а по документам 5,5 місяців відповідно до листа ГУ ДСЕС Харківській області від 27.01.2016 №8.0/644 отримала премії як півроку так і за рік доказом чого є лист ГУ ДСЕС Харківській області від 11.03.2016 №6.0/1773. У неї вищі освітньо-кваліфікаційні характеристики для призначення на посаду заступника начальника відділу, лікаря з гігієни харчування, більший стаж роботи як на посаді завідувача відділом, так і на посаді лікаря з гігієни харчування, їй не можна відмовляти у прийомі на роботу, її заява про прийом на роботу подана і існує вакантна ставка в ГУ ДСЕС Харківській області, натомість у [PERSON] немає відповідної освіти для зайняття посади заступника начальника відділу, лікаря з гігієни харчування, освітньо-кваліфікаційні характеристики відсутні на посаду заступника начальника відділу, лікаря з гігієни харчування, стажу взагалі немає на посаду заступника начальника відділу, лікаря з гігієни харчування, у [PERSON] була робота і вона не мала підстав для звільнення, бо працювала у свого чоловіка, [PERSON] можна відмовляти у роботі, бо вона немає гарантій, передбачених ст. 184 КЗпП України, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, [PERSON] укладала трудовий договір, всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, протягом року з дня її припинення, - і матеріально забезпеченого корупціонера [PERSON] приймає на роботу ГУ ДСЕС Харківській області за особистим клопотанням керівника [PERSON]В, а їй одинокій багатодітній матері, яка живе всією сім'єю на допомогу від держави Україна як малозабезпечена сім'я відмовляє у прийомі на роботу ГУ ДСЕС Харківській області, бо за неї немає кому поклапотати та в неї немає грошів. Представник відповідача [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області в судовому засіданні позов не визнав. В наданих суду письмових запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, виходячи з наступного: позивачкою заявлено вимогу про прийняття на роботу на посаду лікаря з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного Укравління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області відповідно до заяви від 30.06.2015 року. Однак вищезазначена посада не передбачена штатним розписом [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області. Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. З аналізу вищевказаної норми Закону вбачається, що необхідною умовою для укладення трудового договору є наявність посади на яку може бути прийнятий заявник. Таким чином, відсутні підстави для працевлаштування позивачки за заявою від 30.06.2015 року. За результатами розгляду зазначеної заяви надано письмову відповідь від 10.07.2015 року в якій повідомлено позивачці про неможливість працевлаштування. Крім цього не підлягають задоволенню вимоги позивачки про скасування наказу [PERSON] управління від 13.07.2015 року № 270-о про прийняття на роботу [PERSON] в зав'язку з тим, що відсутній причинний зв'язок між відмовою у прийнятті на роботу [PERSON] на посаду лікар з гігієни харчування [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області та прийняттям [PERSON] на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області. Щодо дати подачі заяви [PERSON] про прийом на роботу у електронному вигляді повідомляє, що згідно з вимогами розділу "Приймання та первинне опрацювання документів, що надходять до установи" абз. 4 п. 148 "Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади", затвердженої постановою КМ України від 30.11.2011 року № 1242 передбачено, що каналами електрозв'язку доставляються: телеграми телетайпограми), факсограми, телефонограми, електронні документи із застосуванням електронного цифрового підпису та документи в електронній формі без електронного цифрового підпису (у сканованій формі). Крім того, із змісту п. 151 Інструкції випливає, що відсутність підпису на електронному документі вказує на відсутність підстав для реєстрації такого документа та унеможливлює його виконання. Аналогічні вимоги містятьс також в п. 154 "Інструкції з діловодства у [PERSON] управлінні Держсанепідслужби у Харківській області, що вказує на відсутність підстав для розгляду заяви [PERSON], що надійшли у електронному не сканованому вигляді та без підпису заявника. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області в особі [PERSON], що виявилось в незаконному сприянні фізичній особі у працевлаштуванні (повернення листа [PERSON] від 30.06.2015 року із заявою від. 30.06.2015 року про прийом на роботу). В обґрунтування зазначеної вимоги позивач зазначає, що вона звернулася до [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області із заявою в якій заявлені вимоги про прийняття заяви про прийом на роботу [PERSON] від 30.06.2015 року та про термінове її направлення до [PERSON] управління. Згідно ст. 1 Кодексу законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників. Зокрема, в частині подання заяви про прийом на роботу необхідно керуватись вимогами ст.ст. 21, 24 КЗпП України, якими передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою та укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 15 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державно санітарно-епідеміологічної служби України від 14.06.2012 № 61 юридичною особою є Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, а Лозівське міжрайонне управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, являється відокремленим структурним підрозділом, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємств. З огляду на вищевикладене, у начальника [PERSON] міжрайонного управління Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області (або особи, яка виконує обов'язки начальника) відсутні повноваження щодо прийому та розгляду заяв про прийняття на роботу. Листом від 01.07.2015 року № 21.0/731 начальником [PERSON] міжрайонного управління Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] повернуто заяву [PERSON] про прийом на роботу від 30.06.2015 року згідно з вимогами п. 152 "Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади" та п. 155 "Інструкції з діловодства у [PERSON] управлінні Держсанепідслужби у Харківській області", якими передбачено, що надіслані не за адресою документи повертаються відправникові без їх розгляду. З огляду на вищевикладене, відсутні порушення з боку дій посадових осіб [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області при відмові у працевлаштуванні позивача, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім цього пояснив, що позивачка посилається на те, що Лозівське міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області в особі [PERSON] вчинило відносно неї дискримінаційні дії, але згідно рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 року відмовлено позивачці в задоволенні цієї вимоги. Також відповідно до п. 15.14 положення про Лозівське міжрайонне управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, яке затверджене Наказом [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від 26.02.2013 року № 328, начальник [PERSON] міжрайонне управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області має право подавати до начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області пропозиції щодо: призначення на посаду та звільнення з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців Управління, присвоєння їм рангів державних службовців, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Згідно наказу [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від 13.07.2015 № 270-о [PERSON] прийнято на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області. Згідно довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.03.2002 № 117, погодженого з Міністерством праці та соціальної політики кваліфікаційні вимоги для посади заступника начальника від відділу, у тому числі для заступника начальника санітарного відділу не визначені. У відповідності до наказу Національного агентства України з питань державної що служби від 13.09.2011 № 11 «Про Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців» кваліфікаційні вимоги до посади заступника у начальника санітарного відділу: вища медична освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра; стаж роботи за фахом в державній службі або стаж роботи за фахом в інших сферах управління не менше 3 років. Посада заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, на час прийняття [PERSON] не віднесена до посад державних службовців. 3 огляду на вищевикладене, чинним законодавством не встановлено обов'язкових вимог до посади заступник начальника санітарного відділу. Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.03.2002 № 117, погодженого з Міністерством праці та соціальної політики визначені кваліфікаційні вимоги для посади лікар-стажист. А саме: повна вища освіта (спеціаліст) за напрямом підготовки "Медицина". Спеціалізація за певною спеціальністю медичного профілю. Підвищення кваліфікації (курси стажування). Без вимог до стажу роботи. Разом з цим відповідно до п. 2.1.3. «Положення про післядипломне навчання лікарів (провізорів)», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.07.1993 № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.1993 за № 113 - спеціалізація та перепідготовка лікарів зі спеціальностей, що не передбачені в інтернатурі, проводиться на циклах спеціалізації в інститутах (факультетах) удосконалення лікарів (провізорів) після закінчення інтернатури з основної спеціальності. Направленню на спеціалізацію в інститути (факультети) удосконалення лікарів (провізорів) має передувати заміщення лікарської (фармацевтичної) посади в закладах охорони здоров'я - інтерном (стажистом) з цієї спеціальності. [PERSON] запланована на проходження курсів із спеціалізації «лікар з гігієни з з харчування» з 29.08 2016 до 28.12.2016. Враховуючи вищевикладене, та те, що [PERSON] має значний досвід роботи на посаді лікаря (з 1997 року) в органах санітарно-епідеміологічної служби вважає, що відсутні порушення при прийнятті її на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області. Також, вважає помилковим твердження позивача, що укладення трудового договору з [PERSON], яка має притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, суперечить вимогам Закону України «Про запобігання від корупції». Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.06.2014 у справі № 629/2320/14-п [PERSON] визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ч. 1 ст. 172-4 КУпАП. Вимогами ч. 4 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що обмеження щодо заборони особі, звільненій з посади у зв'язку з притягненням до відповідальності за корупційне правопорушення, займатися діяльністю, пов'язаною з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, встановлюється виключно за вмотивованим рішенням суду, якщо інше не передбачено законом. Статтею 39 КУпАП визначено, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Згідно наказу [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від № 295-0 [PERSON] звільнена, а прийнята на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря-стажиста з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області згідно наказу [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від №270-о. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.06.2014 у справі № 629/2320/14-п не встановлено обмеження щодо заборони [PERSON] займатися діяльністю, пов'язаною з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності висновок позивача про порушення Закону України «Про запобігання корупції» при укладенні трудового договору з [PERSON] є необґрунтованим. В зв'язку з вищевикладеним, вважає позовні вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В наданих суду письмових запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, виходячи з того, що відповідно до п. 15 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державно санітарно-епідеміологічної служби України від 14.06.2012 № 61 юридичною особою є Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, а Лозівське міжрайонне управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області, являється відокремленим структурним підрозділом, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємств. З огляду на вищевикладене, у неї, як начальника [PERSON] міжрайонного управління Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області (або особи, яка виконує обов'язки начальника) відсутні повноваження щодо прийому та розгляду заяв про прийняття на роботу. Листом від 01.07.2015 року № 21.0/731 нею повернуто заяву [PERSON] про прийом на роботу від 30.06.2015 року згідно з вимогами п. 152 "Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади" та п. 155 "Інструкції з діловодства у [PERSON] управлінні Держсанепідслужби у Харківській області", якими передбачено, що надіслані не за адресою документи повертаються відправникові без їх розгляду. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім цього пояснила, що всі дії які виконувалися [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області були законними відповідно до наданих повноважень. Третя особа [PERSON] під час розгляду справи по суті проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив слідуючих обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі яких вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного: Так,виходячи з суті позову та встановленого судом,предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності чи неправомірності дій відповідачів при розгляді заяви позивачки про прийом на роботу та укладенні трудового договору з третьою особою - [PERSON] при виконанні вимог Кодексу Законів про працю України. Гарантії при укладенні трудового договору між працівником і роботодавцем визначені ст.22 КЗпПУ,згідно якої забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 184 вказаного Кодексу встановлені додаткові гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей, відповідно до яких забороняється відмовляти жінкам у прийнятті на роботу і знижувати їм заробітну плату з мотивів, пов'язаних з вагітністю або наявністю дітей віком до трьох років, а одиноким матерям - за наявністю дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда. При відмові у прийнятті на роботу зазначеним категоріям жінок власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомляти їм причини відмови у письмовій формі. Відмову у прийнятті на роботу може бути оскаржено у судовому порядку Ч. 1 ст. 21 Хартії основних прав Європейського Союзу від 07.12.2000 року встановлено заборону дискримінації будь-якого виду, зокрема, за ознаками статі, раси, кольору шкіри, етнічного чи соціального походження, генетичних характеристик, мови, релігії, політичних або інших поглядів, приналежності до національної меншини, майнового стану, походження, обмеженої працездатності, віку або сексуальної орієнтації. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в України"\~дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Стаття 6 зазначеного Закону України передбачає заборону дискримінації, відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Відповідно до ст.1 Конвенції про дискримінацію в галузі праці та занять №111, прийняту 25.06.1958 року і ратифіковану Україною 04.08.1961 року, термін «дискримінація» охоплює: будь-яке розрізнення, недопущення або перевагу, що робиться за ознаками раси, кольору шкіри, статі, релігії, політичних переконань, іноземного походження або соціального походження і призводить до знищення або порушення рівності можливостей чи поводження у галузі праці та занять. Будь-яке розрізнення, недопущення чи перевага стосовно певної роботи, що ґрунтується на її специфічних вимогах дискримінацією не вважається. Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в України"\~особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом. Як встановлено судом, [PERSON] є одинокою матір'ю,яка має двох малолітніх дітей та дитину-інваліда(а.с.11,12) 30 червня 2015 року позивачкою на електронну адресу [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області та адресу Начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області було надіслано заяву про прийом на роботу лікарем з гігієни харчування до [PERSON] міськміжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області (а.с. 13, 15). Аналогічну заяву [PERSON] подала і на особистому прийомі у виконуючого обов'язки начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] 01 липня 2015 року (а.с.14). [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від 10.07.2015 року позивачку було повідомлено про те, що направлення заяви про прийняття на роботу електронною поштою не передбачено чинним законодавством (а.с.17). [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області від 10.07.2015 року позивачку було повідомлено про те, що в [PERSON] міськміжрайонному Управлінні [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області посада лікаря з гігієни харчування не передбачена штатним розписом, тому працевлаштувати її за даною посадою не має можливості (а.с. 16). Як вбачається зі штатного розпису [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області на 2015 рік в [PERSON] міжрайонному управлінні посада саме лікаря з гігієни харчування була відсутня, а була посада заступника начальника відділу санітарного нагляду - лікар з гігієни харчування ( [PERSON] 1 а.с. 71-72). Така посада як лікар з гігієни харчування була введена в штатний розпис лише з 01.08.2015 року (т.2 а.с..43-45). За таких обставин суд знаходить відмову [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області у прийомі на роботу на посаду лікаря з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного управління обґрунтованою,оскільки така посада на момент звернення [PERSON] штатним розписом передбачена не була. Надані позивачкою відео-та аудиозаписи,переглянуті та прослухані в судовому засіданні, також не містять доказів,які б підтверджували відмову в прийнятті на роботу саме з причин сімейного стану [PERSON] Крім того,суд зазначає,що згідно ст. 14 Закону України "Про зайнятість населення" [PERSON] віднесена до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, оскільки: 1) має на утриманні дитину (дітей) віком до шести років; виховує без одного з подружжя дитину віком до 14 років або дитину-інваліда; утримує без одного з подружжя інваліда з дитинства (незалежно від віку) та/або інваліда I групи (незалежно від причини інвалідності)... 2. Для працевлаштування зазначених у частині першій цієї статті громадян (крім інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норматив працевлаштування на роботу яких встановлюється згідно із Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні") підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота у розмірі 5 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік. 3. Роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в частині другій цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім інвалідів), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Обов'язковою умовою дотримання роботодавцями квоти вважається працевлаштування таких громадян відповідно до вимог частини другої цієї статті, про що роботодавці інформують щороку центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у встановленому ним порядку. Доводи позивачки про незаконність дискримінаційних дій відповідачів по відношенню до неї як громадянки, яка віднесена до категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштування , суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] не подавала заяву про прийом на роботузгідно п.1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про зайнятість населення» та не заявляла позов саме з підстав вказаного Закону, а інші її твердження фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства і лише на свою користь. Щодо надання переваг [PERSON] в прийнятті на роботу: Згідно наказу № 248-о від 26.06.2015 року звільнено [PERSON], заступника начальника відділу санітарного нагляду, лікаря з гігієни харчування [PERSON] міжрайонного Управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області з займаної посади 30.06.2016 року у порядку переведення до ДУ "Харківськіий [PERSON]", згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України ([PERSON] 1 а.с. 167). Як вбачається з заяви про прийняття на роботу [PERSON] на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду- лікар-стаижста з гігієни харчування, зазначена заява прийнята 26.06.2015 року ( [PERSON] 1 а.с. 163). Згідно роз'яснення Міністерства охорони здоров'я України Департаменту кадрової політики та запобігання корупції, щодо правильного використання посад "лікар (провізор) - стажист" - у разі закінчення терміну дії сертифіката лікаря (провізора)-спеціаліста, одного року після закінчення 5-річного строку з моменту попередньої атестації на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії чи отримання звання лікаря (провізора)-спеціаліста з іншої спеціальності, лікар (провізор) підлягає терміновому направленню на стажування (спеціалізацію) і до отримання звання "лікар (провізор)-спеціаліст" зараховується (переводиться) на посаду "лікар (провізор)-стажист". При цьому лікарська (провізорська) посада на час спеціалізації (стажування) повинна бути заміщена посадою лікаря (провізора)- стажиста з цієї спеціальності (п. 2.1.3 наказу МОЗ України від 22.07.93 №166 "Про подальше удосконалення системи післядипломної підготовки лікарів (провізорів)"). Правильне формування назви посади лікаря (провізора)-стажиста з урахуванням вимог Класифікатора професій ДК 003 : 2005, наприклад: "лікар-стажист з терапії" або інше ([PERSON] 2 а.с.88). З наказу №270-о від13.07.2015 р. витікає,що [PERSON] прийнята саме на вказану посаду (т.1 а.с.157). За зазначених обставин підстав вважати дії відповідачів, як надання неправомірних переваг третій особі при укладенні трудового договору, у суду не має, оскільки [PERSON] прийнята на іншу посаду, ніж та,на яку претендувала позивачка іі до того ж,заяву про прийняття на роботу вона подала раніше ніж позивачка. Перевірка відповідності [PERSON] кваліфікаційним вимогам займаній посаді та дотримання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в даному випадку не є компетенцією суду. Як вбачається з листа від 26.06.2015 року № 21.0/693 начальником [PERSON] міжрайонного управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] на адресу в.о. начальника [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] було надіслано пропозицію щодо прийняття на роботу до [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області [PERSON] на посаду заступника начальника відділу санітарного нагляду [PERSON] міжрайонного Управління, лікаря з гігієни харчування, у зв'язку із звільненням [PERSON] 30.06.2015 року ( [PERSON] 2 а.с. 66). Такі дії [PERSON] узгоджуються з п. 15.14 Положення про Лозівське міжрайонне управління [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області,відповідно до якого начальник Управління подає начальнику [PERSON] управління Держсанепідслужби у Харківській області пропозиції щодо: призначення на посаду та звільнення з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців Управління, присвоєння їм рангів державних службовців, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності; прийняття на роботу та звільнення з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників Управління, які не є державними службовцями, їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності ( [PERSON] 1 а.с.186-188), у зв'язку з чим розцінювати їх як незаконне сприяння у працевлаштуванні [PERSON] у суду підстав не має. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Однак,наведені позивачкою дані не дають підстав для висновку, що відмова в прийнятті її на роботу носить дискримінаційний характер за ознакою сімейного стану,як одинокої багатодітної матері, на утриманні якої двоє дітей до чотирнадцяти років та дитина з особливими потребами. Щодо інших вимог (п.п.7-11 уточненої позовної заяви), суд вважає, що позивачкою обраний невірний спосіб захисту, оскільки суд не має права зобов'язати роботодавця звільнити з роботи раніше прийняту особу та укласти з особою трудовий договір, позаяк це суперечить та порушує принцип рівності сторін та свободи договору (ст.3 ЦК України та ст.21 КЗпП України). А тому,

Outcome: dismissed