Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

15 вересня 2016 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що КЕВ м. Дніпропетровська, як органом приватизації в смт Черкаському Новомосковського району Дніпропетровської області прийнято рішення № 3304 від 09 вересня 2016 року на заяву [PERSON] № 2384 від 11 серпня 2016 року в якому йому відповлено в передачі у приватну власність квартири, яку він разом із [PERSON] займають на підставі ордеру № 645 від 25 серпня 1993 року за адресою: [ADDRESS], оскільки військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області відноситься до числа закритих. Зазначені дії та рішення відповідача позивачі вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, у зв'язку з чим, з урахуванням уточнення позовних вимог, просять: - визнати незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3304 від 09 вересня 2016 року про відмову в передачі у приватну власність квартири, яку позивачі займають на підставі ордеру № 645 від 25 серпня 1993 року за адресою: [ADDRESS]; - визнати за ними право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS]; - зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність [PERSON], [PERSON], шляхом приватизації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян". Позивачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник позивачів [PERSON]. не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно підтримала позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 67). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, в яких посилається на те, що військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області на [ADDRESS] віднесено до числа закритих військових містечок, які згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не підпадають під приватизацію, окрім того посилався на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська є неналежним відповідачем, оскільки зазначене рішення про відмову було прийнято з підстав не віднесених до його компетенції та фактично прийнято не ним, а було лише оформлено відповідно до делегованих йому повноважень Наказом Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та судове засідання провести за його відсутності у зв'язку із великим виробничим навантаженням (а.с. 65-66). Представники третіх осіб: Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважав позовні вимоги обґрунтованими та проти їх задоволення не заперечував (а.с. 62). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 645 від 25 серпня 1993 року, виданого Міністерством оборони України, [PERSON] та членам його родини: дружині [PERSON], синам - [PERSON] та [PERSON] надане право на вселення в трикімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], житловою площею 43,67 м 2 (а.с. 10). Згідно довідки № 557 про склад сім'ї, виданої 15 липня 2016 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: [ADDRESS], постійно мешкають і мають право на приватизацію: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 22). Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська. У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 зазначеного Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов'язок та повноваження щодо утримання житлового фонду. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-XII), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім'ї квартири у приватну власність у відповідності до Закону № 2482-ХІІ (а.с. 8). Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська прийнято рішення № 3304 від 09 вересня 2016 року, яким відмовлено [PERSON] в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 9). Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що згідно ст. 2 Закону України "Про приватизацію державною житлового фонду", зазначено, що "не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферпих заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС". Згідно листа заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України Ю. А. Думанського № 14492/С від 19 серпня 2013 року разом із затвердженим переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, підписаний заступником начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем ЗСУ генерал-полковником В. М. Замана, до переліку закритих військових містечок входить військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області на території якого знаходиться житловий будинок [ADDRESS]. Вищевказаний лист та перелік ніким не скасовані і військове містечко №3 в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області на теперішній час має статус закритого. Той факт, що військове містечко № 3 смт Черкаське Дніпропетровської області є закритим також підтверджується листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 11 вересня 2013 року № 303/4/15/1183. До того в листі начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Я. О. Грузинської від 28 липня 2014 року № 303/4/17/418 зазначено той факт, що з метою захисту інтересів Міністерства оборони України, запропоновано залишити військові містечка № 3 смт Черкаське га № 4 смт Гвардійське в Переліку закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд; розпочати роботу з органами місцевого самоврядування щодо відселення із закритих військових містечок військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку; питання приватизації житла та передачі житлових будинків до комунальної власності територіальних громад розглянути після закінчення АТО та затвердженої комплексної програми розвитку і реформування Збройних сил (а.с. 11). Суд приходить до висновку, що зазначене рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська належить визнати незаконними, з наступних підстав. Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. У відповідності до наданих суду матеріалів, будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], перебуває на балансі БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ міста Дніпропетровська. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв'язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'яток садове - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з Положенням "Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України", затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені. 03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України Педченком Г.М. затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку. На підтвердження того, що смт Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", військове майно безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обов'язковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. В своїх запереченнях проти позовних вимог відповідач посилається на лист заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України № 14492/С від 19 серпня 2013 року разом із затвердженим Переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, яким до вказаного Переліку входить військове містечко № 3 смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка. Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління № 2 про склад сім'ї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Згідно Закону № 2482-ХІІ та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірної житлового приміщення. Оскільки судом встановлено право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Водночас, відповідно до вимог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд не бере до уваги та вважає необґрунтованим заперечення представника відповідача стосовно того, що відповідач у справі є неналежним, оскільки згідно Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровськ, затвердженого Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління 15 квітня 2013 року № 61, КЕВ міста Дніпропетровська являється державною військовою бюджетною установою та є юридичною особою (код ЄДРПОУ 08004581). Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. З наведених підстав скасування вищезазначених рішень КЕВ в судовому порядку не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська № 3304 від 09 вересня 2016 року про відмову [PERSON] в приватизації квартири [ADDRESS], належить визнати незаконними. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується [PERSON] та [PERSON] на умовах найму на території військового містечка за адресою: [ADDRESS], у відповідності ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, також підлягають задоволенню. До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що зазначений обов'язок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобов'язати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобов'язати вчинити певні дії. Так, оскільки суд прийшов до висновку про визнання незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача. З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому - про наявність повноважень КЕВ міста Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved