Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON], який зменшив розмір позовних вимог просить стягнути з Державного підприємства «Бар'єр» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13.03.2015 року по 18.11.2016 року, тобто з дати звільнення по день подачі позову до суду у розмірі 41734,58 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що з 01.08.2011 року по 12.03.2015 року працював на Державному підприємстві «Бар'єр» на посаді дозиметриста. 12 березня 2015 року була звільнений з посади за власним бажанням. В порушення ст.116 КЗпП України, в день звільнення йому не були виплачені всі належні до виплати суми, тобто повного розрахунку проведено не було. Загальна сума заборгованості по заробітній платі з квітня 2014 року по березень 2015 року складала 28492,56 грн. Заборгованість по заробітній платі частково була сплачена у грудні 2016 року. Однак повністю фактично не виплачена. Вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 13 березня 2015 року по 18.11.2016 року (день подачі позовної заяви до суду), з розрахунку, що відповідно до довідки, виданої ДП "Бар'єр" № 03/744 від 27.12.2016 року середньоденна заробітна плата складає 146 грн. 04 коп., а сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні складає 41734,58 грн. Згодний із зазначеної відповідачем у довідці сумою середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати і просить стягнути з відповідача на його користь 41734,58 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Дудник О.С. у судовому засіданні остаточно, уточнені позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 41734,58грн. відповідно до довідки № 03/744 від 27.12.2016 року ДП "Бар'єр" визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Бар'єр» з 01 серпня 2011 року та була звільнений з роботи 12 березня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5). Заборгованість по заробітній платі позивачу [PERSON] не виплачена, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ст. 116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, вказані у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 25 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» роз'яснив, що непроведення розрахунку у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У судовому засіданні було встановлено, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата у сумі 28492,56 грн. Згідно з довідкою ДП «Бар'єр» № 03/744 від 27.12.2016 року, середньоденний заробіток позивача складав 146,04 грн. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.03.2015р. по 18.11.2016 року у розмірі 41734,58 грн., тобто суму визначену відповідачем і довідці ДП «Бар'єр» № 03/744 від 27.12.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з ДП "Бар'єр" на його користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 13.03.2015 року по 18.11.2016 року у розмірі 41734,58 грн. в межах заявлених позовних вимог позивачем. У відповідності до ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved