Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

20.03.1997 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали у виконавчому комітетіБершадської міської ради свідоцтво №3609 на право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Даний правовстановлюючий документ було зареєстровано в БТІ. Так кожному з вказаних осіб належить 1/4 частка вказаної квартири. Маючи намір продати вищевказану квартиру заявники виявили, що у свідоцтві про право власності невірно вказано їх прізвища. Так замість "Мосьондз" вказано "Мосендз". З метою усунути розбіжності вони звернулися до реєстраційної служби Бершадського РУЮ, однак рішенням від 16.07.2015 року їм було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло і повідомлено про неможливість внесення таких змін. Враховуючи викладене, заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою, в якій просять встановити факт належності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло №3609, виданого Бершадською міською радою народних депутатів 02 квітня 1997 року. Заявники в судове засідання не з'явились, однак [PERSON] та представник [PERSON] за довіреністю [PERSON], надали до суду письмові заяви про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності. Зацікавлені особи також до початку розгляду справи по суті надали суду письмові заяви, в яких не заперечували проти задоволення заявлених вимог та розгляд справи просили проводити без їх участі. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Із копії паспортів заявників (а.с.4-5) судом встановлено, що їх правильне прізвище "Мосьондз". Однак у свідоцтві №3609 про право власності на житло (а.с.9) вказано, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 16.07.2015 року (а.с. 13) заявникам було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло і повідомлено про неможливість внесення таких змін. Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Із п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України видно, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, якщо відповідні виправлення не має можливості внести до документу організація, яка видала документ. Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому у суду є підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved