Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

03 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 січня 2006 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) зареєструвано шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги один до одного. З квітня 2020 року спільно не проживають, спільно господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач також надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнла, просить справу слухати в її відсутність, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 21 січня 2006 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №6); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 18 листопада 2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.7). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через втрату почуття любові та поваги, непорозуміння в сім`ї, з квітня 2020 року подружжя припинило спільне проживання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на його користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved