Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів доходу, на період навчання в Київському національному торговельно -економічному університеті до 30.06.2023р., посилаючись на те, що син проживає з нею, вона не має змоги повністю утримувати сина, який навчається, а відповідач проживає окремо, працездатний і має можливість надавати допомогу сину, який потребує такої допомоги. Просить залишити розмір аліментів такий самий, який стягувався на утримання неповнолітнього сина, вважає, що такі аліменти будуть достатньою допомогою на утримання сина. Відповідач подав відзив, позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 2000грн. на місць, або 15 відсотків від доходу, що немає можливості платити більші аліменти, просив врахувати, що він є учасником бойових дій (учасник АТО), що після розлучення з дружиною, маючи у власності дві кімнати у гуртожитку, при поділі житла залишив дружині з сином більшу кімнату, а також що за його документами, враховуючи, що він є учасником АТО , син був переведений з контрактної форми навчання на державне (безплатне), тобто свою допомогу синові вже надав у такий спосіб, і що позивачка при цьому обіцяла не подавати позову про стягнення аліментів на час навчання. Третя особа у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позов матері, від себе самостійних вимог не заявив. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Із довідки від 02.09.2019р. № 292 встановлено, що [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання факультету обліку, аудиту та інформаційних систем Київського національного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня "бакалавр" червень 2023 року. Згідно наказу від 15.08.2019р. № 2204 [PERSON] переведено з контрактної на бюджетну форму фінансування з 01.09.2019р. на вакантні місця державного замовлення студентів 1 курсу денної форми здобуття освіти факультету обліку , аудиту та інформаційних систем освітнього ступеня "бакалавр" (наказ про зарахування на навчання від 07.08.2019р. № 2046), підстава: син учасника бойових дій. З довідок з місця роботи відповідача видно, що він має постійне місце роботи в КП «Бровари Благоустрій», аліменти за останні місяці 2019р. (в розмірі ј) становили: за серпень 2019р. - 3678,87грн., за вересень 2019р. - 3358,96грн., за жовтень 2019р. - 3664,33грн, загалом за 2019рік [PERSON] перераховано аліменти в сумі 36807,14грн. Згідно посвідчення серії УБД № 083258 [PERSON] , як учасник бойових дій має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. З довідки від 18.10.2016р. вбачається, що [PERSON] в період з 07.09.2015р. по 07.03.2016р. та з 05.04.2016р. по 19.06.2016р. та з 01.07.2016р. по 18.10.2016р. брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті належності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції. Статтями 198, 199 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У ч. 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.182 - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази. та взявши до уваги ті обставини, які сторони визнають та не заперечують між собою, суд дійшов такого висновку: Повнолітній син сторін має право на отримання допомоги від батьків і є таким, що потребує такої допомоги, оскільки не досяг 23 річного віку і продовжує навчання, відсутні відомості про наявність у нього своїх власних доходів. При цьому суд враховує, що син сторін навчається за бюджетною формою фінансування як син учасника бойових дій і відповідно відсутня необхідність витрат коштів на оплату навчання; а також можливість отримання студентом , що навчається за бюджетні кошти, стипендії за результатами якості навчання. Суд враховує, що мати студента (позивачка) також є працездатною, має доходи і приймає та зобов`язана приймати участь в утриманні сина. Суд враховує, що відповідач має роботу, і його зарплата в 2019році становила понад 14000грн. (виходячи з розміру утримуваних аліментів на неповнолітнього сина у розмірі ј частки). Суд також враховує, що відповідач є учасником бойових дій (учасник АТО), що на даний час має повістку для проходження військової служби. Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Виходячи з встановлених обставин, суд дійшов висновку, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який досяг повноліття і який продовжує навчання та потребує допомоги батьків, і що відповідач є спроможним виплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу, що буде достатнім і забезпечить синові прожитковий мінімум і навіть більше, і що буде помірним навантаженням на відповідача. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у розмірі ј частки доходів, як просить позивач, тобто нарівні аліментів на неповнолітнього сина, оскільки і нормативне обґрунтування для таких аліментів інше, і обставини в цілому змінились, і враховуючи що позивачка не довела наявності підстав та необхідності стягнення аліментів саме у такому розмірі, а сам той факт, що на неповнолітнього сина стягувались аліменти у ј частці доходи, не є достатньою підставою для визначення аліментів на дорослого сина у такому ж самому розмірі. Згідно ст.191 СК аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 17.10.2019р. і до закінчення навчання (30.06.2023р.), враховуючи, що 23річного віку син сторін досягне пізніше вказаної дати. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 12,13, 81, 206, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 198, 199, 200 СК України, суд -

Outcome: partial