Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Заявник [PERSON] в судове засідання не явилась, надала суду заяву, якою підтримала свої доводи, просила про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] будь-яких заяв, заперечень не надав, просив про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] з 2005р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . Під час спільного сімейного життя вони мешкали у житловому будинку заінтересованої особи по [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство. Однак, сімейне життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поглядів на життя, внаслідок чого між співмешканцями траплялися сварки та непорозуміння. Останнім часом, в ході скандалів між сторонами, [PERSON] вчиняє по відношенню до [PERSON] психологічне насилля, мають місце застосування і фізичного. Так, 02.05.2020р. [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження, за даним фактом вона звернулася до Ренійського ВП Ізмаїльського ГУНП в Одеській області, 02.05.2020 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за №12020160400000150 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У зв`язку із неможливістю подальшого спільного мешкання заявника із [PERSON] , вона пішла мешкати до своєї матері ( [ADDRESS] ). 05.05.2020р. [PERSON] у телефонному режимі словесно погрожував [PERSON] фізичною розправою, що підтверджується талоном повідомленням Ренійського ВП Ізмаїльського ГУНП в Одеській області. Крім того, [PERSON] раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Протиправні дії [PERSON] мають системний характер та почалися ще з 2017р., що підтверджується також висновками дільничного інспектора від 13.03.2017р. та 18.07.2018р. У зв`язку із цим, [PERSON] було поставлено на профілактичний облік у Ренійському ВП, як особу,яка вчинила домашнє насильство, що підтверджується листом начальника Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 15.03.2017р. Таким чином, посилаючись на Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 350-1 - 350-6 ЦПК України, заявник просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців у вигляді: заборони наближатися ближче ніж на 50 м. до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також просила допустити негайне виконання судового рішення. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч.1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до ч.1 п.3 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до ч.1 п.7 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.1 п.9 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Суд, оцінивши ризики вірогідності продовження Драгнєвим В.М. як колишнім співмешканцем заявника, вчинення домашнього насильства щодо заявника, приймає рішення про тимчасове обмеження його прав та покладення обов`язків на [PERSON] , як на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки заявника, як постраждалої особи від домашнього насильства, шляхом: 1) заборони наближатися ближче ніж 50 метрів до місця проживання заявника; 2) заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved