Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Калитка С. О., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Містер Мані" з наступними вимогами: визнати недійсним договір позики № 497164 від 13.01.2021, укладений [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю "Містер Мані", стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Мані" на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.01.2021 [PERSON] уклала кредитний договір № 497164 з ТОВ "Містер Мані", за яким кредитодавець надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: фінансовий кредит (надалі по тексту - "кредит" або "позика") для споживчих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, п. 1.1. - 1.1.4 цього Договору сума позики складає 3 000 грн 00 коп., строк позики - 60 днів, кредит надається строком на 60 днів (строк кредиту) з дати видачі кредиту 13.01.2021 до дати повернення кредиту (строк платежу) 14.03.2021 при цьому: дата дисконтного повернення позики 12.02.2021. Дата дисконтного повернення позики - це дата, до якої позичальник планує погасити всю суму заборгованості, але не пізніше цієї дати зобов`язаний сплатити суму нарахованих на дату процентів. Дисконтний строк позики визначається з дати видачі позики до дати дисконтного повернення позики і становить 30 днів; на період дисконтного строку позики, визначеного в п. 1.1.2.1 Договору, плата за користування кредитом розраховується з застосуванням фіксованої дисконтної процентної ставки в розмірі 1,60 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом; на весь строк кредиту, який не включає дисконтний строк позики, зазначений в п. 1.1.2.1. Договору, плата за користування кредитом, розраховується з застосуванням фіксованої базової процентної ставки в розмірі 3 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом; реальна річна процентна ставка на дату 12.02.2021 складає 584%, на дату: 14.03.2021 - 1 095%. Таким чином, до правовідносин між позивачем та ТОВ "Містер Мані", визначених договором № 497164 від 13.01.2021 застосовуються положення Закону України "Про захист прав споживачів". [PERSON] вважала, що договір № 497164 від 13.01.2021 підлягає визнанню недійсним, виходячи з наступного. Пунктами 1.1.3. - 1.1.4. Договору позики № 497164 від 13.01.2021 встановлено, що плата за користування кредитом розраховується з застосуванням фіксованої дисконтної процентної ставки в розмірі 1,60 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. На весь строк кредиту, який не включає дисконтний строк позики, зазначений в п. 1.1.2.1. Договору, плата за користування кредитом, розраховується з застосуванням фіксованої базової процентної ставки в розмірі 3 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до Додатку 1 до Договору позики № 497164 від 13.01.2021 реальна річна процентна ставка на дату 12.02.2021 складає 584 %, на дату: 14.03.2021 - 1 095 %. В даному випадку, кредитний договір за своїм змістом порушує принцип добросовісності, оскільки платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом є непомірно високими та річна відсоткова ставка складає до 1 095%, що більш ніж у 10 разів перевищує суму наданого позичальнику кредиту. При цьому, відповідно до даних Національного банку України, на кінець грудня 2020 року середній розмір річної відсоткової ставки по кредитам населенню строком до 1 року складав 35,2% (https:bank.gov.ua/statistic/sector-financial/data-sector-financial#1ms). Таким чином, договір позики № 497164 від 13.01.2021, укладений з ТОВ "Містер Мані", призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та підлягає визнанню недійсним з підстав порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" щодо несправедливості умов договору, оскільки всупереч принципу добросовісності має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, в даному випадку слід врахувати, що укладення оспорюваного договору було вчинено внаслідок впливу тяжкої обставини. Необхідним складовим елементом такого правочину є недобросовісна поведінка контрагента. Вина контрагента полягає у тому, що він розуміє, наскільки на невигідних для особи умовах вчиняється правочин, та йде на це свідомо й умисно, з наміром отримати від цього вигоду. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Необхідним критерієм для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених вище, є також доведення в судовому процесі нерозривного причино - наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення або зменшення тяжких обставин. Тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість вирішити ту проблему (усунути тяжку обставину), яка змусила її вчинити цей правочин. Під тяжкими обставинами необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, чи інше становище, а його крайні форми. Тяжка обставина - оціночна категорія, і має визначатись судом з урахуванням усіх обставин у справі. При цьому особа, яка оскаржує договір, зобов`язана довести, що за відсутності тяжких обставин правочин не був би укладений взагалі або на зазначених умовах. Так, на момент укладення спірного договору позики [PERSON] мала заборгованість на суму більше ніж 35 000 грн 00 коп., яка утворилась на підставі кредитних договорів (Угода від 10.03.2020 до Кредитного договору № 833088-А від 10.03.2020 з ТОВ "СС ЛОУН"; Кредитний договір "99431-М" від 30.09.2020 з ТОВ "ЕКВІФІН УКР"; Договір про надання фінансового кредиту № 2999419600/573352 від 21.10.2020 з ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група"; Договір про надання фінансового кредиту № 09759-11/2020 від 25.11.2020 з ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ", договір про надання фінансового кредиту № 2999419600/346553 від 09.12.2020 з ТОВ "ГОУФІНГОУ"). Укладаючи оспорюваний у цій справі договір № 497164 від 13.01.2021, позивач, будучи одинокою матір`ю та маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей, будучи безробітною та за відсутності інших реальних доходів, перебуваючи під психологічним тиском в зв`язку з погрозами по телефону щодо необхідності термінового повернення заборгованості, мала намір сплатити поточну заборгованість, яка утворилась на підставі вище вказаних договорів. При цьому, укладаючи оспорюваний договір, відповідач мав реальну можливість у відповідності Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" через бюро кредитних історій дізнатися про відомості, що складають кредитну історію позивача, та наявність великої суми непогашеної заборгованості, проте, розуміючи, наскільки на невигідних для особи умовах вчиняється правочин, запропонував його укласти свідомо та умисно, з наміром отримати від цього вигоду. Таким чином, в даному випадку наявний причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та вчиненням правочину, тобто укладення угоди було направлено саме на усунення тяжкої обставини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час і місце судового розгляду на 24.03.2021. 18.03.2021 від представника відповідача Матвійчук А. О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач, [PERSON] , зареєструвалася на сайті ТОВ "Містер Мані" 17.12.2020 та відкрила особистий кабінет про що свідчить данні, які містяться на сайті компанії (www.mrmoney.com.ua). Для первинної реєстрації клієнт повинен пройти ідентифікацію та верифікацію, а саме клієнт надає: свої паспортні данні; свій ідентифікаційний код; номер телефону; адресу електронної пошти; клієнт вказує реквізити банківської картки; умови, на яких він хоче отримати кредит. ТОВ "Містер Мані" перевіряє та звіряє надану клієнтом інформацію, шляхом надсилання електронних запитів та отримання електронних відповідей до бюро кредитних історій та інших Державних доступних ресурсів України. На підставі отриманої інформації ТОВ "Містер Мані" дає згоду на відкриття особистого кабінету та направляє до особистого кабінету Кредитний договір (оферту), або відмовляє клієнту у відкритті особистого кабінету або відмовляє у видачі кредиту клієнту (у випадку надання клієнтом недостовірної або неповної інформації). Всі ці запити та відповідь на них проводяться у електронному режимі та займають дуже мало часу. Підписати Кредитний договір неможливо без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Містер Мані" (надалі - Правила). П. 9.1. цього договору містить всі умови без згоди з якими Договір не буде укладений, у тому числі клієнт підтверджує що він ознайомився з Правилами. Позивач користувався послугами ТОВ "Містер Мані", а саме отримував позику згідно договору № 469260 від 17.12.2020 і вчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем. Позивач верифікував свою банківську карту [NUMBER] з використанням З-D Secure. Дата трансакції верифікації карти 17.12.2020. Також, особу позичальника встановлено через ТОВ "Українське бюро кредитних історій" ЄДРПОУ: 33546706 по ІПН, ПІБ, номеру телефону і паспорту. Позичальник отримав кредитні кошти на карту: [NUMBER] . Дата трансакції зарахування коштів на карту 13.01.2021. Договір № 497164 від 13.01.2021 та Додаток № 1 до нього підписані у суворій відповідності до Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", підписом у сфері електронної комерції с електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Договір № 497164 від 13.01.2021 та Додаток № 1 до нього містять всі істотні умови які передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Всю інформацію стосовно умов Договору була надано позивачу до підписання договору про що свідчить LOG правочину. У відповідності LOGу правочину 13.01.2021 о 09:51:09 годині позивач увійшов у систему. О 09:51:31 годині сам заповнив заявку та надав свої дані фінансовій установі для ідентифікації, перевірки щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту. 13.01.2021 о 09:54:57 годині позивач направив до ТОВ "Містер Мані" електронне повідомлення про прийняття оферти фінансової установи (акцепт), та підписав вищезазначений Договір унікальним одноразовим ідентифікатором який ТОВ "Містер Мані" відправив на телефон [NUMBER] , зареєстрований позивачем у особистому кабінеті як фінансовий телефон позивача. Також, даний телефон отриманий в результаті перевірок у ТОВ "Українське бюро кредитних історій". Дана перевірка підтверджує використання саме цього телефону в якості фінансового при отриманні послуг в інших фінансових установах з березня 2019 року. Відповідач направив позивачу одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності: z16. Цей унікальний одноразовий ідентифікатор було зазначено у нижній частині Договору. 13.01.2021р. о 09:55:04 годині ТОВ "Містер Мані" направило позивачу підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа та перевело кредитні кошти на картку [NUMBER] (Додаток 7). Тобто, відповідач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі та в обумовлені строки. Зазначена у договорі адреса електронної пошти, [INFO] належить позивачу, також, відповідає адресі електронної пошти, отриманої від ТОВ "Українське бюро кредитних історій" при перевірці Позивача по ІПН [NUMBER] . Всі ці дії проводились у автоматичному режимі, але у позивача був час, до підписання Договору, для детального ознайомлення з умовами Договору. Згідно Закону України "Про електронну комерцію" п. 12. ст. 11: електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивач посилається на статистику Національного банку України, про середній розмір річної відсоткової ставки по кредитам населення становить 35,2%, яка відображає вартість кредитів банківських установ, при цьому не враховує, що відповідач являється небанківською установою, та підходи до обчислення реальної відсоткової ставки банківських та небанківських установ суттєво відрізняються. Реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту встановлена відповідно до ринку небанківських фінансових установ та була погоджена позивачем при підписанні договору. Твердження позивача, що умови договору № 497164 від 13.01.2021 є несправедливими, не відповідає дійсності. Встановлення вимоги, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, згідно Закону України "Про захист прав споживачів" ст. 18 п. 5, не було. Станом на 11.03.2021 за невиконання зобов`язань за договором, позичальнику нараховано 0,00 (0 гривень 00 копійок) грн. Підписавши Кредитний договір № 497164 від 13.01.2021, позивач підтвердив ознайомлення з Правилами надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Містер Мані" в п. 3.9 якого зазначено: Виказуючи свою згоду на укладання Договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та цих Правил, як невід`ємної його частини; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати свої дії та управляти своїми вчинками; на момент підписання договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та про які він не повідомив кредитодавця. Враховуючи інформацію вище, позивач свідомо підписав договір № 497164 від 13.01.2021 з відповідачем, а про наявні тяжкі обставини, на які посилається позивач у позовній заяві від 24.02.2021, умисно не повідомив відповідача, чим ввів у оману при підписанні договору. Відповідач здійснював спроби для врегулювання заборгованості згідно договору № 497164 від 13.01.2021 та робив кроки для позасудового вирішення спірних питань шляхом переговорів, проте на телефонні дзвінки, листи на електронну пошту, поштову адресу, позивач не відповів. Крім того, що раніше позивач користувався послугами ТОВ "Містер Мані", а саме отримував позику згідно договору № 469260 від 17.12.2020 і вчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед Товариством. Наступний договір № 497164 від 13.01.2021, який і є оспорюваним, надавався позивачу на більш вигідніших умовах, ніж перший, тобто, під меншу відсоткову ставку, про що позивач був повідомлений в особистому кабінеті та при підписанні кредитного договору № 497164 від 13.01.2021. Дані факти свідчать, що позивач користувався кращими індивідуальними умовами кредитування, а тому володів інформацією про загальний розмір відсоткової ставки. Крім того, ТОВ "Містер Мані" повністю виконує чинне законодавство України, в тому числі Закон № 533-ІХ від 17.03.2020; із змінами, внесеними Згідно із Законом № 591-ІХ від 13.05.2020, а тому позичальники звільняються від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно) в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України (а. с. 40-46). 24.03.2021 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд на 27.04.2021. 26.04.2021 представник позивача - Калитка С. О. подав заяву про судовий розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, а також долучив до справи докази щодо кредитної історії позивача. 27.04.2021 відкладено судовий розгляд. 17.05.2021 представник відповідача Матвійчук А. О. подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. 31.05.2021 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач [PERSON] , [INFO] , має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями паспорта Серія [NUMBER] , свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , та Серія [NUMBER] , Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00015456540 від 09.06.2015 та № 00015456596 від 09.06.2015 (а. с. 12-16, 27, 28, 29-31). 13.01.2021 між сторонами укладено кредитний договір № 497164, за умовами якого кредитодавець ТОВ "Містер мані" надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000 грн 00 коп., строком на 60 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,6% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 18-25, 48-54). У Додатку № 1 до кредитного договору - "Графік розрахунків" визначено порядок та строки повернення кредиту та платежів за ним (а. с. 26, 78, 55). Згідно п. 1.3 Кредитного договору кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.1.1. Договору у разі укладення договору в електронній формі на сайті кредитодавця шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно п. 1.4. Кредитного договору сплата процентів за користування кредитом та суми кредиту здійснюється відповідно до Графіку платежів, що визначається у Додатку № 1 до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Згідно п. 3.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю суму отриманого кредиту та сплатити проценти за користування кредитом, не пізніше строку вказаного в п. 1.1.2. Договору, а саме: п. 3.1.1. в термін не пізніше дати Дисконтного повернення позики, оплатити проценти, що нараховані на дату здійснення платежу; п. 3.1.2. в термін не пізніше дати повернення позики (строк платежу), оплатити проценти, що нараховані на дату здійснення платежу, а також суми отриманого кредиту. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. (6). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 12 ст. Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Містер Мані", затвердженими протоколом № П4/0612021 від 06.01.2021 загальних зборів учасників ТОВ "Містер Мані", які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, встановлено порядок укладення Кредитного договору між [PERSON] та ТОВ "Містер мані", а саме, [PERSON] на отримання кредиту зареєструвалася на сайті кредитодавця шляхом заповнення відповідної реєстраційної форми. На підставі даних реєстраційної форми інформаційна система кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті кредитодавця та створює обліковий запис (аккаунт) для доступа заявника до особистого кабінету (а. с. 56-67). Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов кредитного договору на її картку, та позивач підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону), що підтверджується скрин-шотами: анкети позивача, направленого позивачу одноразового індентифікатора для підписання Договору; відправлення СМС повідомлення на телефон позивача для реєстрації в особистому кабінеті; перевірки позивача у ТОВ Українське бюро кредитних історій", Інформаційними довідками № 83/03 від 11.03.2021 (а. с. 68-71, 75, 76). З розрахунку по кредитному договору № 497164 від 13.01.2021 станом на 11.03.2021 [PERSON] має заборгованість у розмірі 6 744 грн 00 коп. (а. с. 72-74). З кредитного звіту та інформації з реєстру запитів, що містяться у кредитній історії [PERSON] , вбачається, що на момент укладення спірного договору позики вона мала невиконані грошові зобов`язання за договорами позики, що були укладені з іншими позикодавцями. (а. с. 111-133). Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статті 626, 629 ЦК України визначають договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а також його обов`язковість для сторін договору. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до вимог ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно з частиною другою статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи-споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини третьої статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Оскільки позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 №1023-XII (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частини другої статті 12 ЗУ №2664-III, що узгоджується з ч. 3 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", перед укладенням договору про надання фінансових послуг, фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи-підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений, порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення її з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Отже, відповідач в повній мірі поінформував позивача про умови надання позики відповідно до вимог чинного законодавства, що не заперечується і позивачем. Спірний кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми. Волевиявлення на укладення договору позивач виявила у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Отже, позивач передбачила всі наслідки, була ознайомлена з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. За ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно статті 233 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалося, що цей правочин був нею укладений на вкрай невигідних умовах. Грошові зобов`язання, що виникли у позивача на підставі спірного договору, розраховані за єдиними типовими правилами, що передбачені для договорів, що укладаються відповідачем з іншими позичальниками. Розмір грошового зобов`язання залежить від суми позики та строку договору і не залежить від будь-яких, передбачених лише для цього договору, вкрай невигідних умов. Крім того, за умови своєчасного виконання зобов`язання позивачем у строки, що визначені цим договором, його умови не є такими, що можуть розглядатися як вкрай несправедливі для позичальника, як споживача фінансової послуги. Відомості кредитної історії позивача, яка має заборгованість за іншими кредитними договорами, не можуть розглядатися як тяжкі обставини, якими скористався відповідач, та які мали причинно-наслідковий зв`язок з укладенням спірного договору позики. Навпаки, ці відомості свідчать про наявність у позивача значного досвіду у правовідносинах, що виникли на підставі договорів позики з різними суб`єктами надання послуг з такого кредитування, і мала вибір щодо обрання кредитодавця з найкращими для позичальника умовами кредитування. Крім того, форма укладання договору в електронній формі, виключає можливість безпосереднього впливу позикодавця на позичальника під час укладання договору. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сукупності підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, для визнання договору позики недійсним, тому в позові належить відмовити. Оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави, а витрати на юридичну допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed