Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

08.12.2016 року представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя до [PERSON] В обґрунтування свої позовних вимог представник зазначив, що за час перебування у шлюбних відносинах, сторони по справі придбали за спільні кошти земельну ділянку площею 0,1188 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Чубинське, вул.Бориспільська, 21. З огляду на вказане представник просив суд визнати вказану земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та поділити її порівну по 1/2 частині позивачу та відповідачу. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2017 року залишено без розгляду первісний позов у звязку з повторною неявкою в судове засідання позивача та його представника, які були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли та не надавали клопотань про перенесення розгляду справи. 26.01.2017 року [PERSON] було подану зустрічну позовну заяву про визнання права особистої приватної власності на земельну ділянку. В зустрічному позові позивач вказала, що у 2005 році в автокатастрофі загинув її чоловік [PERSON] В травні 2006 року, разом із своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], вона із м.Луганськ переїхала на проживання до м.Києва. Згодом вона продала належний їй будинок у м. Луганськ, щоб придбати житло Києві. З метою отримання власного житла, вона вирішила інвестувати кошти, отримані від продажу будинку у м. Луганськ - в житлову нерухомість, а саме в квартиру № 164, по вул.Погребняка,14, в с.Чубинське, Бориспільського району, Київської області. Разом з інвестуванням квартири, вона також придбала місце для паркінгу автомобіля. 11 липня 2009 року, вона та відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб. Оскільки у відповідача не було свого власного житла, вони вирішили проживати у її квартирі № 164, по вул. Погребняка 14, в с. Чубинське. На початку 2013 року, вона вирішила продати свою квартиру, з метою придбання неподалік (в с. Чубинське) земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 24.05.2013 p., вона продала свою квартиру за 115 000 доларів США. При відчуженні вищезазначеної квартири, жодної згоди на її продаж від відповідача не вимагалось, оскільки квартира була набута нею особисто до укладення шлюбу з відповідачем. 31.05.2013 p., між нею та гр. [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, згідно якого вона придбала земельну ділянку (кадастровий номер 3220880900:09:002:0016) площею 0,1188 га, що розташована в с.Чубинське, Великоолександрівської с/р Бориспільського району, Київської області. Цільове призначення - для будівництва та обслуговувань жилого будинку. Вартість ділянки, що зазначена в зазначена в договорі - 292000 грн. З метою оплати вартості земельної ділянки, вона 31.05.2013 р. зняла 40 000 доларів США із рахунку ПАТ "Приватбанк", на якому розміщувалися її особисті кошти від продажу квартири № 164, по вул. Погребняка 14, в с. Чубинське. Одразу після купівлі вищезазначеної земельної ділянки, вона почала інвестувати у будівництво житлового будинку на земельній ділянці. Наразі на земельній ділянці вже побудований будинок, кошти на будівництво якого виділялися виключно з її особистого рахунку в ПАТ "Приватбанк". Водночас, стосунки з відповідачем почали значно погіршуватися. Він почав часто вживати алкогольні напої, влаштовував безпідставні сварки, сімейне життя стало нестерпним. Внаслідок цього, вони розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу вона обрала попереднє прізвище - [PERSON]. В грудні 2016 p., з метою реалізації своїх законних прав, як власника земельної ділянки (право володіння, користування та розпорядження) позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з приводу укладення правочину. Однак, нотаріус пояснила, що оскільки земельна ділянка була придбана за час шлюбу з відповідачем, то необхідна його згода на укладення правочинів, що стосуються земельної ділянки. При цьому, нотаріус підтвердила, що в її повноваження не входить перевіряти чи встановлювати факти, за які кошти (особисті чи ні) придбавалася ділянка. Відповідач, після розірвання шлюбу відмовився визнати, що він не має жодного відношення до земельної ділянки, його місце перебування зараз позивачу невідомо, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У звязку з вище викладеним представник позивача за зустрічним позовом просить задовольнити зустрічний позов та визнати за позивачем право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220880900:09:002:0016, площею 0,1188 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована в с.Чубинське, Бориспільського району, Київської області; а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом не зявилась, раніше заявлені позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом також повністю підтримав зустрічні позовні вимоги. Пояснив, що спірна земельна ділянка придбана позивачем виключно за її особисті кошти, внаслідок продажу належної їй нерухомості. В судове засідання відповідач за зустрічним позовом не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, оскільки такі вимоги, на його думку, є необґрунтованими та незаконними. В письмових запереченнях вказав, що дійсно, ще до укладення у липні 2009 року шлюбу із [PERSON] CO., [PERSON] в липні 2006 року виступила інвестором будівництва квартири 164 площею 72,7 кв.м. по вул.Погребняка,14 в с.Чубинське Бориспільського району Київської області. Належне набуття у власність даної квартири після завершення її будівництва підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Великоолександрівською сільською радою 25.06.2008 року за № 899. Після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] майже чотири роки проживали однією сім'єю у вищезазначеній квартирі. За цей час, [PERSON] в інтересах сім'ї були здійсненні значні поліпшення даної квартири, виключно за його особисті грошові кошти, що значно збільшило її початкові розміри та ринкову вартість. На початку 2013 року з метою придбання в інтересах сім'ї земельної ділянки та будівництва власного приватного житлового будинку, [PERSON] та [PERSON] було вирішено продати квартиру. Так, [PERSON] продала[ADDRESS] в будинку № 14, що знаходиться в с. Чубинське по вул.Погребняка за 442 000,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ на той час становило 55 298,39 доларів США. В той же день, отримані від продажу квартири кошти та інші сімейні накопичення, які були зароблені в тому числі і [PERSON] за шлюбу, на загальну суму 115 000,00 доларів США були покладені на відкритий на ім'я [PERSON] банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». Саме з цього рахунку, 31.05.2013 року [PERSON] і були зняті кошти в розмірі 40000,00 доларів США для розрахунку за придбання в інтересах сім'ї спірної земельної ділянки площею 0,1188 га в селі Чубинське Бориспільського району Київської області за 292 000,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ на той час становило 36 531,96 доларів США. Свою згоду на придбання дружиною зазначеної земельної ділянки [PERSON] надав у письмовій заяві від 31.05.2013 року. Після придбання даної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] одразу почали інвестувати спільні сімейні кошти у будівництво житлового будинку на ній, зокрема і ті спільні кошти, що залишися на відкритому на ім'я [PERSON] банківському рахунку. Незважаючи на те, що фактично житловий будинок та всі інші допоміжні об'єкти нерухомості були побудовані під час перебування сторін у шлюбі та за їх спільні кошти, а тому є їх спільною сумісною власністю, [PERSON] майже відразу після розірвання шлюбу зареєструвала виключно за собою право власності на зазначений житловий будинок. В той же час, і спірна земельна ділянка, і побудований на ній житловий будинок є об'єктами спільної сумісної масності подружжя [PERSON] та [PERSON], адже були придбані та побудовані під час перебування їх у шлюбі та за спільні кошти. Зокрема, фінансовими джерелами набуття даного спільного майна, а саме земельної ділянки були: кошти від продажу квартири [PERSON] із здійсненими [PERSON] поліпшеннями, а також власні заощадження [PERSON] до шлюбу та зароблені ним кошти за місцем роботи за час шлюбу (за час перебування у шлюбі [PERSON] практично не працювала). Таким чином, спірна земельна ділянка не може бути особистою приватною власністю [PERSON], адже її було придбано за час шлюбу та за спільні сімейні кошти [PERSON] та [PERSON], а тому така земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами факту набуття нею спірної земельної ділянки за час шлюбу з [PERSON] за свої особисті кошти, а тому жодних правових підстав для задоволення вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] та визнання за нею права особистої приватної власності на спірну земельну ділянку немає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем [PERSON]В, вона перебуває у дружніх відносинах. Відповідача знає, відносин з ним ніяких не підтримує. У позивача в Луганську був спільний з її померлим чоловіком будинок. Після смерті чоловіка вона вказаний будинок продала. Вона разом з позивачем поїхала до Києва. Грошові кошти, які позивач отримала внаслідок продажу будинку в Луганську, вона спрямувала на інвестування будівництва квартири. І вже згодом позивач отримала свідоцтво про право власності на вказану квартиру [ADDRESS]. Після продажу квартири у позивача залишилась ще приблизно така ж сума коштів. Свідок зазначає, що вона також придбала квартиру в даному будинку, і також отримала право власності про право власності на квартиру. Ремонт своїх квартир вони з позивачем робили одночасно, щоб зекономити на перевезенні будівельних матеріалів. Відповідача на той час ще не було. Він зявився, коли квартира вже була повністю відремонтована. Після того, як сторони зареєстрували шлюб, відповідач переїхав жити в квартиру позивача, і остання його там зареєструвала. З 2009 року ніякого ремонту в квартирі не проводилося. Позивач в майбутньому хотіла продати дану квартиру та виїхати до Таїланду, де придбати будинок в російському селищі. Відповідач на той час працював в компанії "Серагем-Україна". Однак згодом позивач з відповідачем вирішили продати вказану квартиру, наскільки вона зрозуміла, через те, що у відповідача були проблеми на роботі. Після продажу квартири позивач одразу придбала земельну ділянку та почала будівництво будинку, щоб грошові кошти не розтратились. На той момент відповідач вже не працював. Земельну ділянку позивач придбала виключно за свої кошти, за які також почала будувати будинок. Позивач протягом останнього часу утримувала сімю, вона займалася репетиторством (викладала англійську мову) та відкрила свою школу. Крім того вона була засновником будівельної компанії, вона займалася дизайн-проектами. Зі спільного майна у подружжя була лише машина "Мерседес", яку відповідач після того, як вони з позивачем розійшлися, продав та забрав собі всі грошові кошти. Чи було у [PERSON] якесь інше майно їй не відомо. Вона знає лише, що останній квартиру знімав і власного житла в нього не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем [PERSON]В, він перебуває у дружніх відносинах. Він потоваришував з позивачем у 2007 році, оскільки в нього в будинку по вул.Погребняка,14, також була своя квартира. Відповідача знає не безпосередньо. Свідок пояснив, що він є приватним підприємцем та займається безпосередньо продажем нерухомості в м.Києві та Київській області. Він займався пошуком покупців на квартиру [ADDRESS], що належала позивачу [PERSON], а також займався пошуком для [PERSON] земельної ділянки для будівництва будинку. Позивач закінчила ремонт вказаної квартири восени 2008 року. Коли вони з позивачем обговорювали вимоги до квартири, то вона вказала, що хоче все ж таки проживати у приватному будинку, оскільки вона до цього також проживала у приватному будинку, а не у квартирі. На момент здійснення ремонту у квартирі [PERSON] ще не було. Він займався пошуком покупців, робив оголошення на інтернет-сайті та майданчиках по нерухомості. На той час вартість даної квартири була в районі 115000 доларів США. Приблизна площа вказаної квартири 140 кв.м. Покупця вони шукали десь пів року. Ціна за якою продано вказано квартиру становить 120 000 доларів США. Така ціна обґрунтовувалася, що вона була стильна, дворівнева, в ній був зроблений дорогий ремонт з дорогих та якісних матеріалів, була облаштована побутовою технікою, також в ній була сауна. Також позивач просила його допомогти їй у пошуку земельної ділянки. Йому відомо, що позивач земельну ділянку придбала. Приблизна вартість земельної ділянки такого типу, як придбала [PERSON] становить від 20000 до 30000 доларів США. В подальшому він спілкувався з позивачем і вона йому показувала проект будинку, який вона збиралася будувати, та який вона розробила разом з сестрою - архітектором. Відповідач жодного відношення до придбання земельної ділянки позивачем та будівництва нею будинку не мав. Позивач є самодостатньою людиною, і вона сама вирішувала всі фінансові питання. Заслухавши пояснення представників сторін цивільної справи та свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. 17.01.2005 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 020723 виданого 12.05.2005 року (а.с.90). Згодом, переживши з сином таку трагедію, позивач продала належну їй нерухомість, а саме будинок у м. Луганськ, щоб придбати житло в Києві. Так, грошові кошти, отримані від продажу будинку у м. Луганськ інвестувала в житлову нерухомість, а саме в квартиру № 164, по вул.Погребняка,14, в с.Чубинське, Бориспільського району, Київської області (інвест. угода № 36-164 від 11.01.2006 р.). Разом з інвестуванням квартири, [PERSON] також придбала місце для паркінгу автомобіля (інвест. договір №11/2006/10/Ч-п від 25.07.2006 p.). Вказані обставини підтверджуються копіями квитанцій № 85 від 21.07.2006 року та № 70 від 25.07.2006 року (а.с.79). Право приватної власності [PERSON] на квартиру № 164, по вул.Погребняка,14, в с.Чубинське Бориспільського району Київської області, підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області № 899 від 25.06.2008 року (а.с.74). 11 липня 2009 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сімї 11.07.2009 року (а.с.88). 02.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 02.12.2014 року (а.с.89). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.05.2013 pоку, позивач [PERSON] продала, а [PERSON], придбала квартиру № 164, по вул.Погребняка,14, в с.Чубинське, Бориспільського району Київської області за 442000 гривень 00 копійок (а.с.75-76). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 589082 [PERSON] на підставі рішення Великоолександрівської сільської ради від 30.09.2005 року № 1857-49-IV належала земельна ділянка площею 0,1188 га, що розташована в с.Чубинське, на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, Київської області. Цільове призначення - для будівництва та обслуговувань жилого будинку (а.с.82-83). 31.05.2013 pоку між позивачем [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого [PERSON] придбала земельну ділянку з кадастровим номером 3220880900:09:002:0016, площею 0,1188 га, що розташована в с.Чубинське, на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, Київської області. Цільове призначення - для будівництва та обслуговувань жилого будинку. Вартість ділянки, що зазначена в договорі - 292000 гривень 00 копійок. Договір посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області - [PERSON], реєстровий номер 1792 (а.с.77-78). Згідно розписки від 31.05.2013 року, наданої [PERSON], останній отримав від позивача [PERSON] в якості оплати за земельну ділянку 40000 (сорок тисяч) доларів США (а.с.86). На підставі вище вказаного договору за позивачем [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.84-85). Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право власності вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, обєкт житлової нерухомості, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Чубинське, вул.Бориспільська,21 (а.с.87, 189-190). Судом встановлено, що дійсно [PERSON] придбала за власні кошти квартиру № 164, по вул.Погребняка,14, в с.Чубинське Бориспільського району Київської області. Даний факт визнав і представник відповідача за зустрічним позовом. Разом з тим, представник відповідача за зустрічним позовом вважає, що спірна земельна ділянка, була придбана дружиною [PERSON] за їх спільні грошові кошти, оскільки він після того, як уклав з відповідачем шлюб, почав вкладати власні грошові кошти в ремонт та покращення квартири, купівлю меблів. З метою підтвердження своїх доводів представником відповідача були надані: довідка з місця роботи відповідача [PERSON] про його доходи за період з січня 2011 року по червень 2011 року (а.с.140,163); довідка з ПАТ "УкрСиббанк" від 08.09.2011 року про те, що на імя [PERSON] у банку відкритий картковий рахунок (залишок складає 60664,23 грн.), та депозитний рахунок в доларах США становить 19832,00 доларів США (а.с.143), договір № SAMDN80000737085041 "Стандарт" від 13.08.2013 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] (а.с.144,167) та квитанцію № 3 від 13.08.2013 року (а.с.168) . Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Чубинське, вул.Бориспільська,21, розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Загальна площа житлового будинку становить 49,3 кв.м., житлова площа 30,8 кв.м. Обєкт нерухомості складається з житлового будинку, літньої кухні, літнього душу, колонки питної, двох каналізаційних ям, огорожі та вимощення (а.с.158-159). Згідно довідки ПАТ КБ "Приват Банк" від 27.04.2017 року [PERSON] станом на 16.12.2014 року мала в банку рахунок № 26204602688511, сума вкладу на якому становила 115000 доларів США (а.с.178). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи встановленні обставини справи, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом надано суду належні та допустимі докази, які за своєю хронологією та у причинно-наслідковому звязку дають підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220880900:09:002:0016, площею 0,1188 га, що розташована в с.Чубинське, на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, Київської області придбана нею за особисті кошти як одного з подружжя. Перевіряючи заперечення відповідача за зустрічним позовом про те, що він вкладав грошові кошти в ремонт квартири та будівництво будинку на спільній земельній ділянці, тобто за особисті кошти, суд прийшов до висновку, що ці обставини ні відповідачем, ні його представником достатніми належними і допустимими доказами не доведені. Вказане підтверджується і показами свідків. Посилання представника відповідача за зустрічним позовом на те, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3220880900:09:002:0016 було укладено за участю [PERSON], а також на наявність нотаріально посвідченої його письмової заяви від 31.05.2013 року про його згоду на придбання позивачем [PERSON] вказаної земельної ділянки, на думку суду, не є доказом придбання вказаної земельної ділянки за спільні кошти подружжя за відсутності інших доказів, що підтверджують факт набуття майна за спільні кошти. Зазначена позиція відповідача за зустрічним позовом та його представника не відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-801цс16 від 7 вересня 2016 року, який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України. Таким чином, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що позивач за зустрічним позовом сплатила судовий збір. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.61). Пред'явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2920 гривень 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved