Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

26.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення частини боргу за договором іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з договором іпотеки від 31 січня 2012 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали у нього грошову суму, що підлягає поверненню строком до 30 грудня 2012 року у розмірі еквівалентному 27560 доларів США. У відповідності з нормами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На поточну дату курс НБУ становить 28,06 грн.\\долар США, тобто сума яка підлягає поверненню складає 773333,6 грн. Відповідачі умови договору порушили, отримані кошти не повернули. На забезпечення повернення боргу, згідно вищевказаного договору відповідачі передали йому в іпотеку житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно норм ст.33 Закону України « Про іпотеку», він має право звернути стягнення на зазначений будинок. Заставна вартість будинку встановлена сторонами, згідно п.1.2 договору іпотеки в сумі 150000 грн. Згідно із положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з рішенням Марківського районного суду Луганської області від 06.07.2016 року по справі №417/1713/15-ц, ним був поданий позов від 10.12.2015 року про стягнення частини боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто відлік нового строку позовної давності почався з 11.12.2015 року і спливає 11.12.2018 року, тобто наразі не є пропущеним. Марківським районним судом Луганської області ухвалене рішення від 06.07.2016 року по справі №417/1713/15-ц, яким з відповідачів [PERSON] та [PERSON] стягнуто 28000 грн. та звернене стягнення на іпотечне майно на суму 28000 грн., всього стягнуто 56000 грн., тобто на поточну дату заборгованість за договором, що підлягає стягненню складає 773333-56000=717333 грн. Просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на його користь частину боргу за договором іпотеки від 31.01.2012 року у розмірі 17000 грн., та у рахунок погашення частини заборгованості [PERSON] та [PERSON] в розмірі 700000 грн. за договором іпотеки від 31.01.2012 року звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], [PERSON], шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 150000 грн., або початковою ціною, яка встановлюється на підставі експертної оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач в судове засідання не з'явився, про день час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, на що через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, на підставі наданих доказів, на ухвалення заочного рішення згоден. (а.с.59). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с. 52,69). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 10.04.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з договором іпотеки від 31 січня 2012 р. ВРО №961586, зареєстрований в реєстрі №154 (а.с.2-3) зі змінами, внесеними Договором про внесення змін до договору іпотеки від 30 листопада 2012 р., зареєстрованого в реєстрі № 2427 (а.с.4), [PERSON] та [PERSON] отримали у [PERSON] в рівних частках у позику грошову суму, що підлягала поверненню строком до 30 грудня 2012 р. у розмірі, еквівалентному 27560 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання з повернення позики [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS], якій належить їм на праві власності. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 06.07.2016 позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу за договором іпотеки задоволено, та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON] частину боргу за договором іпотеки від 31 січня 2012 року у розмірі 28000 грн. та звернене стягнення на іпотечне майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в розмірі 28000 грн. (а.с.5-8). Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані договором позики, договором іпотеки, ст.ст.572-593, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України, Законом України «Про іпотеку». Зазначені вище Угоди - Договір іпотеки від 31 січня 2012 р., та Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 30 листопада 2012 року, відповідачами ніколи не оспорювалися та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсними не визнавалися. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачі зобов'язання по поверненню позики в установлений договором строк не виконали, що є підставою для стягнення з них в рівних частках суми еквівалентної 27560 доларів США, а саме 773333,6 грн. (із розрахунку офіційного курсу гривні до долара США на день звернення до суду становить 28,06 грн.\\долар США). Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Таким чином, зазначений договір іпотеки є підтвердженням укладення між позивачем та відповідачами договору позики, який відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України про письмову форму договору позики. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналогічні вимоги містить договір іпотеки від 31 січня 2012 року, укладений між позивачем та відповідачами. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України , ст.4 ЦПК України). Таким чином, звертаючись до суду із зазначеним позовом, [PERSON] обрав належний спосіб захисту порушених прав. Вирішуючи питання що стосується строку позовної давності суд виходить з наступного. Згідно ч.2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з рішення Марківського районного суду Луганської області від 06.07.2016 року по справі №417/1713/15-ц, позивачем [PERSON] був поданий позов 10.12.2015 року про стягнення частини боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто відлік нового строку позовної давності почався з 11.12.2015 року і спливає 11.12.2018 року, тобто наразі не є пропущеним. Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області 06.07.2016 року по справі №417/1713/15-ц, стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON] частину боргу за договором іпотеки від 31.01.2012 року у розмірі 28000 грн. В рахунок погашення частини заборгованості [PERSON] та [PERSON] в розмірі 28000 грн. за договором іпотеки від 31 січня 2012 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок [NUMBER], розташований на [ADDRESS], право власності на який підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 33024084, виданого міським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 31.01.2012 р., заставною вартістю 150000 грн. (а.с.5-8). Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума боргу в розмірі 717333 грн., є обґрунтованою (заборгованість за договором, що підлягає стягненню складає 773333-56000=717333 грн.) Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що через невиконання іпотекодавцями основного зобов'язання за договором позики, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою або фізичною-особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні позову позивачу було відстрочено сплату судового збору, оскільки його позов задоволено то судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави у розмірі 7170 грн., оскільки ціна позову становить 717000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved