Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" 21 грудня 2018 р. звернулось до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору відкриття та обслуговування кредитних карт № 10276/02-ДК від 13 листопада 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 13000гривень зі сплатою 25 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який дорівнює строку дії картки. Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 10 грудня 2018 р., складає 22881,27 гривень. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 26 грудня 2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 24 січня 2019 року (а.с. 26-27) Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу було призначено до відкритого судового розгляду на 05 бея 2019 року (а.с.35-36). Представник позивача Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" не з'явився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи його було повідомлено належним чином на сайті "Судової влади" як мешканця Ясинуватського району, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності не надав. З огляду на це, на підставі ст..247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до договору про відкриття та обслуговування платіжних карт за підписом [PERSON] від 13 листопада 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" укладено кредитний договір № 10276/02-ДК, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 13000 гривень зі сплатою 25 відсотків за користування кредитом на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 4-8) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 10276/02-ДК від 13 листопада 2007 року, враховуючи право ПАТ "Ощадбанк" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 22881,27гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 12995,67 гривень; - відсотки за кредитом складають - 2367,15 гривень; - заборгованість за РКО складає - 2,00 гривень; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 5957,42 гривень; - 3% річних від простроченої суми складають - 1559,03 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 10.12.2018 р., року мав прострочену заборгованість за кредитом - 22881,27 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом складає -12995,67 гривень; -відсотки за кредитом складають -2367,15 гривень; - заборгованість за РКО складає - 2,00 гривень; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 5957,42 гривень; - 3% річних від простроченої суми складають - 1559,03 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 10.12.2018 року складає 22881,27 грн., з яких: 12995,67 грн. - заборгованість за кредитом, 2367,15 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість за РКО складає - 2,00 гривень; інфляційне збільшення заборгованості у сумі 5957,42 гривень, 3% річних від простроченої суми складають - 1559,03 гривень. Відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором № 10276/02-ДК від 13 листопада 2007 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦК України складає 22881,27 гривень. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню на підставі статей 526, 554, 611, 625, 1054 ЦК України. Таким чином, оскільки, позов задоволено, то треба стягнути у примусовому порядку суму заборгованості, процентів з відповідача. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 1762 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 22881,27 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1762 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: approved