Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. З урахуванням уточненої позовної заяви, в обґрунтування поданого позову позивач вказав на те, що 20 червня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (надалі -«Банк») і [PERSON], (надалі-«Позичальник»), укладено Кредитний договір 36/в (далі - Кредитний договір), згідно якого Позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 14139,64євро( чотиринадцять тисяч сто тридцять девять євро шістдесят чотири центи), що підтверджується меморіальним ордером № 50183 від 20.06.2008 р. Кредит надано на придбання автотранспортного засобу марка НОNDA, модель СІVIС, 2008рік випуску, колір: темно-синій, реєстраційний номер: АЕ7689СІ. Строк дії до 19 червня 2015 року (п.п. 1.1. та 1.2 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 11% річних, а з 21 листопада 2008 року - 17,5 % річних, ( п. 1.3 Кредитного договору). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 18,38 євро. Забезпеченням зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, штрафних санкцій, є Договір поруки від 20.06.2008р. укладений з [PERSON], а також договір застави автотранспортного засобу від 20.06.2008р. про що між банком та [PERSON] було укладено договір застави Автомобіля. Автомобіль: Марка НОNDA, модель СІVІС, 2008рік випуску, колір: темно-синій, Реєстраційний номер № АЕ7689СI (п.1.1 Договору застави автотранспортного засобу). Пунктом 2.1 Договору поруки встановлено, що Поручитель при отриманні повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором по поверненою кредиту та сплати відсотків зобовязується погасити суму заборгованості. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основної суми боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору. Згідно п. 2.5.1 Кредитного договору Позичальник зобовязався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у Графіку у сумах визначених тим же Графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобовязань, передбачених Кредитним договором, зобовязаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.5 Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) зобовязання має иконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 530 ЦК України передбачає виконання зобовязання в строк, що передбачений умовами Договору. Однак, Відповідачем було прострочено сплату чергових платежів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обовязок позичальника (Відповідача) повернути позику( кредит) частинами ( з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець (позивач ) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. У відповідності до вищезазначеної норми ЦК України, п. 2.7.1. Кредитного договору передбачено що у разі невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань, Кредитор (позивач) має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань з ним. Станом на 22.05.2015р. заборгованість за Кредитним договором становить 293503,47грн.(двісті дев'яносто три тисячі пятсот три ) гривень 47 копійок, з них: - заборгованість за кредитом - 6870,72євро.; що по курсу НБУ 23,611640 станом на 07.05.2015р. становить 162228,97грн. - відсотки за користування кредитом -3901,05євро що по курсу НБУ 23,611640 станом на 07.05.2015р. становить 92110,19грн. - комісія за РО - 5205,95грн.; - штраф - 33958,36грн. У звязку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства», з метою приведення установчих документів Банку у відповідність до чинного законодавства України, 18 травня 2010р. Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (скорочене найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк») і являється повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON]. Просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 36/в від 20.06.2008 р. в сумі - 293503,47грн.(двісті девяносто три тисячі пятсот три ) гривень 47 копійок, з них: - заборгованість за кредитом - 6870,72євро.; що по курсу НБУ 23,611640 станом на 07.05.2015р. становить 162228,97грн. - відсотки за користування кредитом -3901,05євро що по курсу НБУ 23,611640 станом на 07.05.2015р. становить 92110,19грн. - комісія за РО - 5205,95грн.; - штраф - 33958,36грн. Не погодившись з поданою позовною заявою відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що з матеріалів первісного позову, наданих ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до суду встановлено, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", надав до суду меморіальний валютний ордер № 50183 від 20.06.2008 року, з якого наглядно видно, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" намагався надати [PERSON] валютні кошти в розмірі 14 139,64 [PERSON]. Дані кошти в валюті [PERSON], не отримував і не отримав, про що свідчить наданий Банком до суду меморіальний валютний ордер № 50183 від 20.06.2008 року. Даний меморіальний валютний ордер є належним доказом вище зазначеного, згідно до вимог ч. 2, ст. 59 ЦПК України. В наданому до суду меморіальному валютному ордері № 50183 від 20.06.2008 року, повністю відсутні підписи: 1. Підпис [PERSON], 2. підпис особи Банку, яка видавала [PERSON], валютні кошти. В меморіальному ордері зазначені співробітники [PERSON]: [PERSON], та [PERSON], підписи яких відсутні. В Постанові Правління [PERSON] банку України № 337 від 14.08.2003 року, яка дійсна на момент підписання «Кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» в Розділі III «Касові операції банків з клієнтами», глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» надано вичерпний перелік документів, які підтверджують проведення касової операції, видачу готівки клієнту банку: «1. До касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10 ), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів ті документи, установлені відповідною платіжною системою для відправленню переказу готівки та отримання його в готівковій формі». Жодного зазначеного в інструкції документа [PERSON] до суду не надав, з ціллю: приховування суми та валюти видачі [PERSON], кредитних коштів. Відповідач вважає, що позивач не підтвердив жодним належним доказом отримання готівки позичальником, [PERSON], а тому не довів обставини справи, на які посилається. Висновки суду не можна будувати на припущеннях. Сторона повинна довести ті обставини на які вони посилаються. Будувати висновки припущеннях згідно, ч. 4, ст. 60 ЦПК України, заборонено. Предявлена до суду ксерокопія кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, на думку відповідача [PERSON], визначає тільки умови надання кредиту. Угода буде укладеною належним чином тільки після надання належного підтвердження отримання позичальником грошових коштів. Надання коштів відповідачу, [PERSON] зобовязаний доводити наданням належних доказів, згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, та ч.1 ст. 60 ЦПК України. В запереченнях проти позову відповідач зазначає, що договір укладено не уповноваженою на те особою. Крім того, відповідач зазначає, що рахунок 26208030700668 закреслено олівцем і зазначено рахунок № 26204030300458. [PERSON] з рахунків дійсний? Де заява позичальника та договір на відкриття зазначеного рахунку, згідно до вимог ст. 1067 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відношень по кредитних договорах застосовуються також норми статей параграфу 1, глави 71 Цивільного кодексу України. Так згідно п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України: «Договір позики є укладеним з моменту надання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». А також згідно ст. 1047 ЦК України: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Банк не надав до суду жодного належного доказу про те що банк надавав відповідачу будь-які кредитні кошти. Зазначені в кредитнім договорі кошти, як стверджує відповідач, він не отримував. В позовній заяві позивач безпідставно зазначає, що з 21.11.2008 року він змінив процентну ставку по кредиту з 11% річних на 17,5 %, згідно до п. 1.3. договору. Дана норма в п. 1.3. не зазначена в кредитнім договорі, згідно до наданої до суду позивачем ксерокопії. Така дія Банку є недопустимою та самоправною. Ця дія банку є злочином. Це незаконне, шахрайське підняття процентної ставки по кредиту. Підняти проценти без згоди позичальника є неприпустимою дією Банку. Дана дія Банку була від відповідача скрита. Він її виявив тільки при зверненні Банку до суду з позовною заявою, при ознайомленні з позовною заявою. Те що не зазначено договором та в договорі не є допустимим в правовідносинах. Крім того, відповідач зазначив, що Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннях споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманнях, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів - реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливість та умови дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством». В п. 2.4. зазначено: «2.4. Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення вищенаведеною інформацією». Дані вимоги продублійовано в ч. 2, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» . Відповідач вказує, що йому не було відомо умови надання споживчого кредиту та його сукупну вартість. Банк надав до суду документ під назвою: «Детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки» де підпис [PERSON], має явні ознаки фальсифікації. Необхідно проведення почеркознавчої експертизи, для встановлення факту підробки його підпису. Даний, вище зазначений документ, згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України повинен судом бути витребуваний в Банка, для експертного дослідження. Банк не надав належних доказів того, що перед укладенням кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, банк письмово повідомив його про умови кредитування, та сукупну вартість кредиту. У діях банку містяться явні ознаки обману споживача, тобто [PERSON], співробітниками Банку. Угода, згідно зі статтею 230 ЦК України, повинна судом визнаватись не дійсною. До угоди, згідно до кредитного договору № 36/в, необхідно застосувати ч. 1, та ч. 3 ст. 203 ЦК України та ч. 1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України, та визнавати її не дійсною. В знак підтвердження, вище зазначеного необхідно враховувати, факт відсутності в позивача «Заяви на отримання готівки», та інших документів які б свідчили про підтвердження отримання позичальником кредитних коштів. [PERSON] України листом від 19.01.2006 за № 18-112/219-637 звернув увагу комерційних банків на необхідність дотримання банками ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Очевидно, що ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» проігнорував вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою ввести його в оману, щодо суті умов кредитування. При підписанні договору, згідно до ксерокопії Кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, про видачу споживчого кредиту у валюті, співробітники ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» ввели [PERSON] в оману, по факту своєї юридичної правоздатності. До теперішнього часу немає відповіді як ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», ігноруючи ст. 99 Конституцій України, видавав [PERSON], як кредит. [PERSON] були завезені на територію України, легально або не легально. Звідки на рахунках ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]»», з'явилися [PERSON]. Євро у межах Україні-: як інструмент платежу не існують і не є статистичною одиницею держави Україна. [PERSON] велося в республіці Україна оподаткування [PERSON], при ввезенні їх в державу Україна? Дії комерційних банків при роботі на території України з грошовою одиницею - [PERSON], ведення розрахунків, злочинні. При цьому необхідно враховувати, що гривня - це національна валюта (за стандартом КІСЕ 8. 11 - 8. 15.), а долар це міжнародна світова валюта за стандартом. Це зазначено в ст. 192 ЦК України. Вважає в даному випадку доречно говорити про вимогу ст. 617 ЦК Україні і так само необхідно взяти до уваги вимогу ч. 3 ст. 533 ЦК України. Також необхідно враховувати вимоги ч. 1 ст. 524 ЦК України. ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», злісно ухиляється надати суду копію Генеральної ліцензії на ведення валютних операцій, яку [PERSON] зобовязаний отримати на Дніпропетровську філію ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» відповідно до ч. 8, ст. 14 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», та ст. ст. 10, 11, Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Банк, ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», не надав до суду Банківську ліцензію, видану [PERSON] Банком України на право здійснення банківських операцій. Відповідача було введено в оману за фактом юридичної правомочності начальника відділення № 3 Дніпропетровської філії ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON]. Відповідач [PERSON] вважає, що при розгляді справи необхідно враховувати вимоги ч. 1, ст. 230 ЦК України, ст. 227 ЦК України, ч. 1, та ч. 2, ст. 203 ЦК України, ч. 1, та ч. 2, ст. 215 ЦК України, ст. 238 ЦК України, ст. 524 ЦК України, ст. 533 ЦК України. В звязку з викладеним відповідач [PERSON] просив відмовити позивачу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Провести експертне дослідження, почеркознавчу експертизу, його підписів в документах: «загальна вартість кредиту», «заява на видачу готівки», та «графік погашення кредиту». Провести судово - економічну експертизу по даному кредиту, для встановлення факту законності нарахування відсотків по кредиту, в тому числі у валюті, [PERSON]. Крім того, представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти наданих банком витребуваних документів, в яких вказав, що банком було надано лише частину витребуваних судом документів, зокрема надано Заяву-анкету на отримання кредиту від 06.06.2008 року, яка фактично є тільки пропозицією споживача отримати кредит та укладається як перший документ до підписання сторонами кредитного договору. [PERSON] укладена з банком для отримання первинної інформації для банку відповідно до якої надалі банк матиме змогу вирішити чи надати кредитні кошти Клієнту(Заявнику) або відмовити йому, також це підтверджується частиною 9 «ПРАВОВА ІНФОРМАЦІЯ» даної заяви, в якій зазначається що клієнт повідомляє банк, та підтверджує викладену про себе інформацію. А тому, на думку представника відповідача, дана [PERSON] не може слугувати підтвердженням отримання коштів [PERSON] відповідно до кредитного договору. Відповідно до кредитного договору кредитні кошти надаються після виконання позичальником ряду умов, які закріплені в параграфі № 2 кредитного договору. А також п. 2.1.2 кредитного договору визначено, що кредитні кошти по кредитному договору надаються шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № 26208030700668 відкритого у ПАТ «ВіейБі Банк». Представник відповідача зазначає, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Також відповідно до кредитного договору банк після зарахування коштів на поточний рахунок [PERSON] повинен був отримати у [PERSON] доручення для переведення коштів з його поточного рахунку на рахунок продавця автомобіля. Переведення коштів здійснюється згідно доручення позичальника. Доручення на перерахування коштів, [PERSON] Банку не надавав, так як кошти не отримував. Доручення, подане до Банку від його імені, на переказ коштів, [PERSON] до суду не надав, так як його не існує взагалі. На аркуші 15, том №2 , даної цивільної справи знаходиться копія меморіального валютного ордеру № 50183 від 20.06.2008 року. Даний документ наданий в ксерокопії, а також не підписаний [PERSON] В графі, «підпис» він відсутній. А отже даний документ не може бути належним доказом по даній справі, оскілки фактично не укладався. Так в даному документі відсутня воля сторони, яку він виражає при підписанні будь якого документа. А також це слугує доказом, що [PERSON] не отримував жодних коштів від ПАТ «ВіЕйБі Банк». Представник відповідача послався на рішення Конституційного суду України від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Просив в позові відмовити. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», третьої особи: [PERSON] про визнання договору недійсним. В обґрунтування поданої позовної заяви позивач вказав, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", надав до суду меморіальний валютний ордер № 50183 від 20.06.2008 року (1 лист справи ) : якого наглядно видно, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" намагався надати [PERSON] валютні кошти в розмірі 14 139,64 [PERSON]. Дані кошти в валюті [PERSON], не отримував і не отримав, про що свідчить наданий Банком до суду меморіальний валютний ордер № 50183 від 20.06.2008 року. Даний меморіальний валютний ордер № 50183 від 20.06.2008 року, належним доказом вище зазначеного, згідно до вимог ч. 2, ст. 59 ЦПК України. В наданому до суду меморіальному валютному ордері № 50183 від 20.06.2008 року, повністю відсутні підписи: підпис [PERSON], підпис особи Банку, яка видавала [PERSON], валютні кошти. В меморіальному ордері зазначені співробітники [PERSON]: [PERSON], та [PERSON], підписи яких відсутні. В Постанові Правління [PERSON] банку України № 337 від 14.08.2003 року, яка дійсна на момент підписання «Кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» в Розділі III «Касові операції банків з клієнтами», глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» надано вичерпний перелік документів, які підтверджують проведення касової операції, видачу готівки клієнту банку: «1. До касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10 ), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів ті документи, установлені відповідною платіжною системою для відправленню переказу готівки та отримання його в готівковій формі». Жодного зазначеного в інструкції документа [PERSON] до суду не надав, з ціллю: приховування суми та валюти видачі [PERSON], кредитних коштів. Відповідач вважає, що позивач не підтвердив жодним належним доказом отримання готівки позичальником, [PERSON], а тому не довів обставини справи, на які посилається. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відношень по кредитних договорах застосовуються також норми статей параграфу 1, глави 71 Цивільного кодексу України. Так згідно п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України: «Договір позики є укладеним з моменту надання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». А також згідно ст. 1047 ЦК України: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Банк не надав до суду жодного належного доказу про те що банк надавав [PERSON] будь які кредитні кошти. Зазначені в кредитнім договорі кошти, як стверджує [PERSON], він не отримував. З 21.11.2008 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» змінив процентну ставку по кредиту з 11% річних на 17,5 %, згідно до п. 1.3. договору. Дана норма в п. 1.3. не зазначена в кредитнім договорі, згідно до наданої до суду позивачем ксерокопії. Така дія Банку є недопустимою та самоправною. Ця дія банку є злочином. Це незаконне, шахрайське підняття процентної ставки по кредиту. Підняти проценти без згоди позичальника є неприпустимою дією Банку. Дана дія Банку була від відповідача скрита. Він її виявив тільки при зверненні Банку до суду з позовною заявою, при ознайомленні з позовною заявою. Те що не зазначено договором та в договорі не є допустимим в правовідносинах. Крім того, [PERSON] зазначив, що Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннях споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманнях, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів - реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливість та умови дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством». В п. 2.4. зазначено: «2.4. Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення вищенаведеною інформацією». Дані вимоги продублійовано в ч. 2, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» . [PERSON] вказує, що йому не було відомо умови надання споживчого кредиту та його сукупну вартість. Банк надав до суду документ під назвою: «Детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки» де підпис [PERSON], має явні ознаки фальсифікації. Необхідно проведення почеркознавчої експертизи, для встановлення факту підробки його підпису. Даний, вище зазначений документ, згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України повинен судом бути витребуваний в Банка, для експертного дослідження. Банк не надав належних доказів того, що перед укладенням кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, банк письмово повідомив його про умови кредитування, та сукупну вартість кредиту. У діях банку містяться явні ознаки обману споживача, тобто [PERSON], співробітниками Банку. Угода, згідно зі статтею 230 ЦК України, повинна судом визнаватись не дійсною. До угоди, згідно до кредитного договору № 36/в, необхідно застосувати ч. 1, та ч. 3 ст. 203 ЦК України та ч. 1, та ч. 2 ст. 215 ЦК України, та визнавати її не дійсною. В знак підтвердження, вище зазначеного необхідно враховувати, факт відсутності в позивача «Заяви на отримання готівки», та інших документів які б свідчили про підтвердження отримання позичальником кредитних коштів. [PERSON] України листом від 19.01.2006 за № 18-112/219-637 звернув увагу комерційних банків на необхідність дотримання банками ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Очевидно, що ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» проігнорував вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою ввести його в оману, щодо суті умов кредитування. При підписанні договору, згідно до ксерокопії Кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, про видачу споживчого кредиту у валюті, співробітники ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» ввели [PERSON] в оману, по факту своєї юридичної правоздатності. До теперішнього часу немає відповіді як ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», ігноруючи ст. 99 Конституцій України, видавав [PERSON], як кредит. [PERSON] були завезені на територію України, легально або не легально. Звідки на рахунках ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]»», з'явилися [PERSON]. Євро у межах України як інструмент платежу не існують і не є статистичною одиницею держави Україна. [PERSON] велося в республіці Україна оподаткування [PERSON], при ввезенні їх в державу Україна? Дії комерційних банків при роботі на території України з грошовою одиницею - [PERSON], ведення розрахунків, злочинні. При цьому необхідно враховувати, що гривня - це національна валюта (за стандартом КІСЕ 8. 11 - 8. 15.), а долар це міжнародна світова валюта за стандартом. Це зазначено в ст. 192 ЦК України. Вважає в даному випадку доречно говорити про вимогу ст. 617 ЦК Україні і так само необхідно взяти до уваги вимогу ч. 3 ст. 533 ЦК України. Також необхідно враховувати вимоги ч. 1 ст. 524 ЦК України. ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», злісно ухиляється надати суду копію Генеральної ліцензії на ведення валютних операцій, яку [PERSON] зобовязаний отримати на Дніпропетровську філію ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» відповідно до ч. 8 ст. 14 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», та ст. ст. 10, 11 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Банк, ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», не надав до суду Банківську ліцензію, видану [PERSON] Банком України на право здійснення банківських операцій. [PERSON] було введено в оману за фактом юридичної правомочності начальника відділення № 3 Дніпропетровської філії ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON]. [PERSON] вважає, що при розгляді справи необхідно враховувати вимоги ч. 1, ст. 230 ЦК України, ст. 227 ЦК України, ч. 1, та ч. 2, ст. 203 ЦК України, ч. 1, та ч. 2, ст. 215 ЦК України, ст. 238 ЦК України, ст. 524 ЦК України, ст. 533 ЦК України. В звязку з викладеним [PERSON] просив задовольнити зустрічну позовну заяву та визнати кредитний договір № 36/в від 20.06.2008 року недійсним. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до відповідачів підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували, спираючись на доводи, викладені в поданому позові та пояснили, що грошові кошти за кредитним договором були надані ТОВ «САТЕЛІТ МОТОРС» за автомобіль. Автомобіль відповідач отримав. Коли [PERSON] здійснив останній платіж за кредитом сказати не можуть, але він здійснював платежі. В судовому засіданні представник [PERSON] первісний позов не визнав, спираючись на доводи, викладені в поданих запереченнях, зустрічну позовну заяву підтримав, спираючись на доводи, що в ній викладені. При цьому зазначив, що [PERSON] жодного платежу за кредитним договором не здійснював, [PERSON] не зміг йому сказати, чи його підпис на спірному кредитному договорі, на договорі застави його підпис, автомобіль [PERSON] придбав в ТОВ «САТЕЛІТ МОТОРС» за власні кошти, та чи були претензії у ТОВ «САТЕЛІТ МОТОРС» щодо зарахування коштів за автомобіль на їх рахунок від [PERSON] йому не відомо. Судом було розяснено представнику [PERSON] його право заявити судово-почеркознавчу експертизу, від якої він відмовився, так само як він відмовився від проведення судово-економічної експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON], банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 14139,64 [PERSON], що дорівнює 106219,16 грн. по курсу НБУ 7,512155 в порядку і на умовах, визначених цим договором, на придбання автотранспортного засобу марка HONDA, модель CIVIC, № кузова VIN NLAFD75408W050395. Кредитні кошти надаються строком по 19.06.2015 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 11% річних та за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 18,38 [PERSON], що становить 0,13 % від суми кредиту. Згідно п. 2.1.2.1 цього Договору оплата вартості Автомобіля за рахунок кредитних коштів здійснюється: безготівковим шляхом: за рахунок коштів, спрямованих шляхом перерахування, згідно доручення позичальника, або в порядку та на умовах, передбачених п. 2.5.6 цього Договору, на поточний рахунок продавця за реквізитами, вказаними Позичальником письмово. В разі надання Кредиту в іноземній валюті, з необхідністю перерахування на поточний рахунок Продавця (у відповідності до умов договору купівлі-продажу автотранспортного засобу), Сторони з метою дотримання положень п. 1.1 цього Договору, домовились, що на суму отриманого кредиту в іноземній валюті, Позичальник здійснює продаж іноземної валюти через операційну касу Банку або на міжбанківському ринку по встановленому курсу на день здійснення операції та одразу зараховує її на свій поточний рахунок, відкритий в Банку, надаючи після цього в [PERSON] відповідне розпорядження на перерахування коштів зі свого Поточного рахунку на поточний рахунок Продавця за реквізитами, вказаними в Договорі купівлі-продажу. Пунктом 1.4. цього Договору визначено, що забезпеченням зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій (надалі за текстом Договору «Боргові зобовязання») є застава Автотранспортного засобу, про що сторонами укладено договір застави автомобіля, що набувається Позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу № 11 від 19.06.2008 року, укладеного між Позичальником та ТОВ «САТЕЛІТ МОТОРС». Також цим договором передбачені інші істотні умови його укладення (а.с. 20-28 том 1). Відповідачу [PERSON] на виконання вимог кредитного договору та діючого законодавства України було надано Додаток № 1 до Кредитного договору (наявний в справі в копії) «Графік погашення заборгованості по кредиту та процентам до Кредитного договору № 36/в від 20.06.2008 року [PERSON], сума кредиту 14139,64 [PERSON], річна ставка: 11% ічних; термін повернення кредиту: 19.06.2015 року; розрахунок у [PERSON]», яким визначено терміни, умови і порядок сплати сум за кредитом. Вказаний графік відповідач [PERSON] отримав та засвідчив власним підписом (а.с. 29-30 том 1). Згідно копії Детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості Кредиту і реальної процентної ставки (Додаток № 2 до Кредитного договору № 36/в), було визначено дату платежу, суму платежу за розрахунковий період, погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом, у тому числі: платежі за надані супутні послуги, реальна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту (а.с. 31-34 том 1). Згідно копії Договору застави автотранспортного засобу від 20.06.2008 року, відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] уклали договір застави, за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 36/в, що укладений 20.06.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і [PERSON], та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким Позичальнику надається кредит в сумі 14139,64 [PERSON] зі сплатою відсотків за ставкою 11% річних, терміном повернення до 19.06.2015 року, з наступними змінами та доповненнями, а також в забезпечення можливої неустойки у розмірах та випадках, передбачених Кредитним договором, та інших платежів, заставодавець передає заставодержателю в заставу автомобіль: марки HONDA, модель CIVIC, рік випуску 2008, колір: темно-синій, № кузова VIN NLAFD75408W050395, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 14-19 том 1). Згідно копії договору поруки від 20.06.2008 року, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк», [PERSON] (поручитель), [PERSON] (Боржник) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 36/в від 20.06.2008 року (а.с. 12-13 том 1). Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] в останній раз належним чином виконав взяте на себе зобовязання 24.10.2014 року, шляхом сплати за кредитом 250 [PERSON] (а.с. 7 том 1). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 224710, автомобіль : марки HONDA, модель CIVIC, рік випуску 2008, колір: темно-синій, № кузова VIN NLAFD75408W050395, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], але в особливих відмітках міститься застереження: «Кредит ВАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с. 40 том 1). Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна мається запис "заборонено відчужувати", об`єкт обтяження: автомобіль легковий, HONDA CIVIC, 2008 року випуску, № об`єкта: NLAFD75408W050395, номер державної реєстрації АЕ7689СІ; обтяжувач ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк; боржник: [PERSON] (а.с. 41-43 том 1). Згідно копії меморіального валютного ордеру № 50183 від 20.06.2008 року [PERSON] було надано кошти на його вимогу 14139,64 [PERSON], що в валюті гривні складає 106219,17 грн. (а.с. 15 том 2). В матеріалах справи містяться та судом були досліджені на вимогу представника відповідача [PERSON] оригінали: договору застави транспортного засобу від 20.06.2008 року (а.с. 19-21 том 2); договору поруки від 20.06.2008 року (а.с. 22 том 2); кредитний договір від 20.06.2008 року (а.с. 23-27 том 2); графік погашення платежу (а.с. 27-зворот 28 том 2); детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (а.с. 29-30 том 2). Крім того позивачем було надано всі документи, які були надані [PERSON] з метою отримання кредиту та які слугували підставою для отримання кредиту, а саме: копія трудової книжки [PERSON] (а.с. 17-18 том 2); довідка про розмір зарплати [PERSON] в ТОВ "Петергофф" (а.с. 31 том 2); заявка-анкета на отримання кредиту [PERSON] (а.с. 32-33 том 2); повідомлення про умови споживчого кредитування, з якими [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с. 34-35 том 2). Крім того між Банком та [PERSON] були укладені договори банківського рахунка № 26208030700668 (національній валюті) від 12.06.2008 року з додатком від 13.06.2008 року; договір банківського рахунка № 26208030700668 (іноземній валюті [PERSON]) від 12.06.2008 року з додатком від 13.06.2008 року(а.с. 36-45 том 2). Також матеріали справи містять всі необхідні банківські ліцензії на здійснення банківських операцій, в тому числі і в іноземній валюті. Згідно копій виписок по особовим рахункам [PERSON], кредитні кошти були використані [PERSON], ним здійснювались платежі та розраховувалась заборгованість, що визначені в розрахунку заборгованості (а.с. 4-250 том 3, а.с. 1- 112, 125-151 том 4). Згідно копії заяви на переказ готівки № 50190 від 20.06.2008 року, квитанції № 50190 від 20.06.2008 року, платіжного доручення № 51111 від 20.06.2008 року, заяви на видачу готівки № 50186 від 20.06.2008 року видно, що [PERSON] не отримував "на руки" готівку в касі банку кредитні кошти, а кредитні кошти були спрямовані на оплату вартості автомобіля ТОВ "Сателіт Моторс" (а.с. 122-124 том 4). Крім того матеріали справи містять докази знищення позивачем деяких оригіналів платіжних документів через сплив терміну їх зберігання. Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.553 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Положеннями\~ст.554 ЦК України\~встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, яке забезпечено\~\~порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На день розгляду справи судом заборгованість позивачу відповідачами не сплачена і підлягає стягненню з відповідачів. Також в судовому засіданні позивачем доведено за допомогою належних та допустимих доказів факт отримання кредитних коштів саме відповідачем [PERSON], оскільки ним за рахунок кредитних коштів було придбано автомобіль легковий, HONDA CIVIC, 2008 року випуску, № об`єкта: NLAFD75408W050395, номер державної реєстрації АЕ7689СІ, про що здійснено відповідний запис в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в звдоволенні зустрічного позову виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні представнику відповідача [PERSON] було роз`яснено його право заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] відмовився від заявлення такого клопотання. Таким чином судом встановлено, що кредитний договір та решта документів підписана особисто [PERSON] За цих обставин судом не приймаються до уваги твердження відповідача [PERSON], викладені в поданих запереченнях та клопотаннях, а також його представника про те, що ним не підписувався кредитний договір, а також він не був ознайомлений з графіком платежів, дійсною вартістю кредиту та іншими істотними умовами кредитування оскільки всі ці документи підписані особисто [PERSON] та не викликають сумнівів у суду. Крім того, позивачем надано всі необхідні документи, що свідчать про наявність у позивача відповідних ліцензій на здійснення банківської діяльності, в тому числі валютних операцій. До того ж, судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача про те, що автомобіль легковий, HONDA CIVIC, 2008 року випуску, № об`єкта: NLAFD75408W050395, номер державної реєстрації АЕ7689СІ [PERSON] було придбано за власні кошти, а не за кредитні, оскільки спростовуються наявними в справі доказами, а саме: реєстром обтяжень рухомого майна, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначено "кредит ВАТ "ВіЕйБі Банк", а також виписками по особовому рахунку [PERSON] Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача про те, що заява на переказ готівки № 50190 від 20.06.2008 року, квитанція № 50190 від 20.06.2008 року, платіжне доручення № 51111 від 20.06.2008 року, заява на видачу готівки № 50186 від 20.06.2008 року не підписані [PERSON] та уповноваженими працівниками Банку, а тому це є підставою визнати, що [PERSON] кредиту не отримував, оскільки ці документи були надані суду в копіях, позивач не в змозі надати ці документи в оригіналі через їх знищення в зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Крім того факт отримання кредиту саме [PERSON] підтверджений іншими вищепереліченими доказами (а.с. 46-48 том 2). Згідно\~ст.88 ЦПК\~з відповідачів на користь держави\~\~підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 4402,55 грн. На підставі вищевикладеного\~\~та

Outcome: approved