Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що він 24 березня 2000 року придбав у власність 1/2 частину житлового будинку "А-1", загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 23 кв.м., з надвірними будівлями: сараєм "Б", вбиральнею - "Г", огорожею - № 1,4, воротами № 2, хвірткою № 3, що розташований за адресою: [ADDRESS], у відповідача. Цей житловий будинок належав останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Широківського комбінату комунальних підприємств згідно з розпорядженням від 22.06.1994 року № 46/8 /зареєстрованого в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі за № 1 ПШ-389-389/. Дана угода купівлі-продажу нерухомості була підписана як позивачем, так і відповідачем. Будинок відразу після передачі грошей у сумі 2500 гривень був переданий позивачеві у фактичне володіння. Оскільки договір зареєстровано на товарній біржі, то він отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в той час, коли вирішив продати будинок, просить визнати договір дійсним. Позивач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.19,27), надіслав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с.27). Представник позивача повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.19,32), до судового засідання не з'явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.35). Відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань не надходило (а.с.36). Третя особа - Товарна Біржа «Українська» - повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, представника в судове засідання не направили, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. (а.с. 34). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 березня 2000 року позивач придбав за 2500 грн. у відповідача 1/2 частину житлового будинку "А-1", загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 23 кв.м., з надвірними будівлями: сараєм "Б", вбиральнею - "Г", огорожею - № 1,4, воротами № 2, хвірткою № 3, що розташований за адресою: [ADDRESS], об`єкт нерухомості оцінено 15039 грн. (інвентаризаційна оцінка). (а.с. 7). До укладання угоди купівлі-продажу нерухомості, житловий будинок належав відповідачеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Широківського комбінату комунальних підприємств згідно з розпорядженням від 22.06.1994 року № 46/8 /зареєстрованого в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі за № 1 ПШ-389-389/ (а.с.7). Угода купівлі-продажу нерухомості була укладена між позивачем і відповідачем в письмовій формі та зареєстрована Товарною біржею «Українська» 24 березня 2000 року за № 25884 (а.с. 7 на звороті). Вказана угода купівлі-продажу нерухомості була підписана обома сторонами, а 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] відразу після цього в установленому порядку була передана позивачеві у фактичне володіння, при цьому відповідач, в рахунок підтвердження виконання позивачем умов цього договору, прийняв від нього обумовлену грошову суму в розмірі 2500 гривень. Угода купівлі-продажу нерухомості зареєстрована в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 27 березня 2000 р., право власності на підставі угоди зареєстровано за позивачем (а.с. 8). Про порушене право позивач дізнався у 2012 році, коли хотів продати належну йому 1/2 частину житлового будинку, але при зверненні до нотаріуса отримав відмову. (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що місце проживання відповідача невідомо, до суду останній викликався через оголошення у пресі, тому у позивача відсутня можливість посвідчити договір нотаріально. Встановлено також, що через те, що договір нотаріально не посвідчений, позивач не має можливості розпорядитися своєю нерухомістю. Згідно п. 4 Перехідних та прикінцевих положень до діючого Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Договір купівлі-продажу будинку був укладений сторонами до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ст. 47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З урахуванням викладеного суд вважає, що 24 березня 2000 року позивач та відповідач домовились щодо усіх істотних умов угоди купівлі - продажу нерухомості, що підтверджується угодою, укладеною в письмовій формі та зареєстрованою Товарною біржєю «Українська» за № 25884, відбулося повне виконання угоди - позивач передав обумовлені угодою грошові кошти відповідачеві, який їх прийняв та, в свою чергу, передав у власність позивачеві продану 1/2 частину будинку, право власності позивача пройшло державну реєстрацію в органах БТІ. Відповідач зі свого боку всі обов`язки виконав, перешкод в користуванні цим будинком не чинив. Судові витрати позивач відшкодовувати не просить. Відповідно до ст. ст. 47, 153, 227 ЦК України 1963 року,

Outcome: approved