Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" поштою направив 28 вересня 2017 року до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості, який отриманий судом 4 жовтня 2017 року. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 31 серпня 2012 року отримала кредит в розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої зобов'язання перед Банком, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 31 серпня 2012 року, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року має заборгованість в сумі 47621 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1496 грн. 17 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом - 39171 грн. 18 коп., заборгованість по пені та комісії - 4210 грн. 00 коп., штраф (фіксова частина) - 500 грн.00 коп., штраф (процентна складова) - 2243 грн. 87 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Кіріченко В.М. звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 серпня 2012 року в сумі 47621 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1496 грн. 17 коп.,заборгованість по процентах за користування кредитом - 39171 грн. 18 коп., заборгованість по пені та комісії - 4210 грн. 00 коп., штраф (фіксова частина) - 500 грн.00 коп., штраф (процентна складова) - 2243 грн. 87 коп. та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі. В попереднє судове засідання 19 жовтня 2017 року представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, в матеріалах справи є клопотання представника позивача Кіріченка В.М. про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ "Приватбанк", позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час і місце проведення попереднього судового засідання. 6 листопада 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк". Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року за клопотанням відповідача зобов'язано позивача ПАТ КБ "Приватбанк" надати суду наступні документи: завірені належним чином копії "Пам'ятки", "Тарифів банку", "Умов та правил надання банківських послуг" та "Правил користування платіжною карткою", що діяли на момент укладення кредитного договору 31 серпня 2012 року; детальний розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 31 серпня 2012 року (з окремим розрахунком нарахування пені та комісії ) за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2017 року ; інформацію щодо підстав підвищення процентної ставки по кредитному договорі № б/н від 31 серпня 2012 року за період з 31 серпня 2012 року по 31 серпня 2017 року, документи, на підставі яких відбувалася зміна процентної ставки (розпорядження, накази тощо); завірені належним чином копії повідомлення про вручення відповідачу [PERSON] повідомлення про зміну розміру процентної ставки за кредитним договором № б/н від 31 серпня 2012 року. 5 грудня 2017 року до суду надійшла відповідь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" на ухвалу суду від 27 листопада 2017 року. Ухвалою суду від 17 січня 2018 року дану цивільну справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання по справі призначено на 7 лютого 2018 року. 31 січня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк" та клопотання відповідача про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 2 лютого 2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті, яке призначено на 7 лютого 2018 року, підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану цивільну справу для розгляду по суті на 20 квітня 2018 року, визнано явку відповідача [PERSON] в судове засідання обов'язковою. 18 квітня 2018 року до суду надійшла відповідь представника позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Гаренко Н.В. на запит суду від 3 квітня 2018 року, a 19 квітня та 7 травня 2018 року до суду надійшли відповіді ПАТ КБ Приватбанк на відзив відповідача по даній справі. 20 квітня 2018 року до суду надійшов доповнений відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. В судові засідання 20 квітня, 14 травня та 25 травня 2018 року представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, в матеріалах справи є клопотання представника позивача Кіріченка В.М.про розгляд справи у відсутність представника ПАТ КБ "Приватбанк". Крім того, у відповіді на відзив представник позивача представник Гаренко Н.В. вказала, що дійсно відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 31 серпня 2012 року отримала кредит в розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому грошові кошти надавалися відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При укладенні кредитного договору були обговорені усі істотні його умови та підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, однак зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Вказала, що одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки пеня і штраф є окремими видами неустойки, і тому у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Даний позов до [PERSON] був поданий Банком в межах строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини представник позивача Гаренко Н.В. просила суд даний позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 20 квітня, 14 травня та 25 травня 2018 року не з'явилася, у відзиві на позовну заяву від 29 січня 2018 року просила суд розгляд справи проводити у її відсутність. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" визнає частково лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту , а в частині позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" щодо стягнення заборгованості за процентами, пенею, комісією та штрафам відповідач не визнає, вважає ці позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, як наслідок, просила суд застосувати позовну давність щодо спірних правовідносин та відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення з неї процентів, пені, комісії та штрафів. Вказала також, що банком за весь час від укладення спірного договору будь-яких повідомлень у формі листів, виписок чи рішень на її адресу не направлялися, про зміну розміру процентної ставки відповідачу повідомлено не було, крім того підвищення процентної ставки відбулися після закінчення строку дії кредитного договору. Відповідач [PERSON] просила також врахувати її скрутне матеріальне становище, внаслідок чого нею було допущено неповне погашення заборгованості, оскільки вона є пенсіонером та отримує пенсію нижче мінімальної, а також врахувати трагічні обставини, внаслідок яких вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією - ч.2 ст. 286 КК України по факту здійснення наїзду автомобілем на неї, в зв'язку з чим вона тривалий час була прикута до ліжка з чисельними пошкодженнями внутрішніх органів, великою втратою крові, переломами кісток і тяжкими травмами ніг. В ході лікування їй було здійснено чотири оперативних втручання та більше трьох місяців знаходилася на лікуванні, що потребувало значних матеріальних затрат. Крім цього, у листі отриманого судом 14 травня 2018 року відповідач [PERSON] вказала, що після спливу строку дії договору розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ. Враховуючи неявку всіх учасників справи, суд вирішує процесуальні питання у справі, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України (в редакції 2017 року) та Рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" (представник позивача Кіріченко Віталій Михайлович) до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3 ст. 89 ЦПК України). У відповідності до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання. Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.6). Відповідно до змісту вказаної заяви відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами кредитування, які були їй надані для ознайомлення в письмовій формі, своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку та висловила згоду з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір про надання банківських послуг. Згідно кредитного договору б/н від 31 серпня 2012 року відповідач [PERSON] отримала картку № [NUMBER] з терміном дії до останнього дня - 10.2016 року (а.с.171). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти № [NUMBER] вбачається, що старт карткового рахунку проведений 21 березня 2013 року, зміни кредитного ліміту відбулися 21 березня 2013 року, як наслідок, кредитний ліміт встановлений в сумі 300 грн.00 коп. та був збільшений на суму 1500 грн. 00 коп. (а.с.172). Судом оглянутий Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", зокрема з тарифу обслуговування кредитної карти "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" вбачається, що пільговий період становить до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 2,5 % (за тратами здійсненими з 1 вересня 2014 року - 2,9 %, за тратами здійсненими з 1 квітня 2015 року - 3,6 % ), обов'язковий щомісячний платіж становить 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 1 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь - яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.7). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, а також змінювати розмір наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) в однобічному порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. За змістом п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно, Банк при зміні розміру кредитного ліміту діяв в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг. В п. 2.1.1.3.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій, а також вартість послуг, визначених Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором позичальник зобов'язаний на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в першу чергу (а.с.8-31). Згідно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам; п.1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. З інформації, наданої позивачем, повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року, заяв про розірвання кредитного договору від [PERSON] до Банку не надходило. Будь-яких розрахунків щодо неправильності нарахування процентів відповідачем суду не надано, клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялося. В розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 31 серпня 2017 року відповідач [PERSON], має заборгованість в сумі 47621 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1496 грн. 17 коп., заборгованість за процентами - 39171 грн. 18 коп. (в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 67 грн. 70 коп., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 39103 грн. 48 коп.), заборгованість з комісії - 4210 грн. 00 коп., заборгованість по судовим штрафам - 2743 грн. 87 коп. (а.с. а.с. 4-5). З відповіді ПАТ КБ " Приватбанк " на запит суду вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30 % на рік, яка в подальшому була змінена, про що було ознайомлено відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості та тарифів доданих до позовної заяви нарахування комісії за даним типом карт не передбачено в колонці "комісія та пеня" відображається нарахування тільки пені, окремий розрахунок заборгованості якої надати не виявляється можливим з технічних причин (а.с.а.с. 75-90). З повідомлення № 41427 - ВБ від 17 квітня 2018 року представника позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Гаренко Н.В., отриманого на запит суду від 3 квітня 2018 року вбачається, що черговість виконання грошовго зобов'язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу визначена ст. 534 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведенного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, в другу чергу виплачуються проценти і неустойка, в третю чергу сплачується основна сума боргу. У відповіді вказано, що платіж в сумі 90 грн. було зараховано на погашення пені. Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України , якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частинами 1,4 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 ЦК України). Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У цьому разі позовна давність обчислюється від дня від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За приписом ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Верховний Суд України в правовій позиції, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) вказав, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З досліджених судом доказів вбачається, що строк позовної давності було перервано 20 січня 2015 року внаслідок здійснення відповідачем платежу в рахунок погашення заборгованості сумі 90 грн. 00 коп. по цьому кредитному договору ( а.с.4). Строк позовної даності відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг ( п. 1.1.7.31 ) встановлено - 50 років. Суд не приймає до уваги цей строк, враховуючи, що договір про збільшення строків позовної давності укладається в письмовій формі ( ст. 207 ЦК України). Такий договір з відповідачем [PERSON] не укладався, наявність заяви-анкети боржника не свідчить про укладення такого договору. Відповідно до вищевикладеного, до вимог позивача про стягнення пені може бути застосований спеціальний строк давності ( ст. 258 ЦК України), але суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 4210 грн.00 коп. заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобов'язань (ч.1 ст. 546 ЦК України ) та правовим наслідком порушення зобов'язання (ст. 611 ЦК України). При цьому, з розрахунку заборгованості (а.с.а.с.4-5) вбачається, що позивачем, починаючи з 01.12.2013 року за колонкою «сума комісії та пені» нараховувалась щомісячно тверда грошова сума 100,00 грн, що суперечить визначенню пені, передбаченому ч.3 ст. 549 ЦК України, оскільки вона має нараховуватись у відсотковому співвідношенні до суми заборгованості. З урахуванням наведеного, нарахування позивачем пені в твердій грошовій сумі суперечить вимогам ч.3 ст. 549 ЦК України. Окрім того, таке нарахування суперечить п.1.1.5.25, п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, які передбачають нарахування пені у відсотковому значенні до заборгованості. Також, банківською комісією є грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем жодним чином не обгрунтовано стягнення пені в твердій сумі в розмірі 100,00 грн. відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, та враховуючи, що комісія та пеня є різними видами платежів: комісія - це плата за обслуговування рахунку, пеня - вид відповідальності за порушення зобов'язання, то їх спільне нарахування суперечить вимогам чинного законодавства України. Розмежувати пеню та комісію позивач відмовився, посилаючись на технічні причини, в подальшому зазначив, що це лише пеня, а в розрахунку ( а.с. 5) зазначено, що це лише комісія, а в позовній заяві - пеня і комісія. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4210 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією. Встановлено та знайшло підтвердження матеріалами справи, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору № б/н від 31 серпня 2012 року, а тому має заборгованість за кредитом станом на 31 серпня 2017 року в сумі 1496 грн. 17 коп. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 09 серпня 2017 року при розгляді цивільної справи № 6-2322цс16. Станом на закінчення строку дії картки 31 жовтня 2016 року заборгованість за відсотками складала 18646 грн. 24 коп. ( а.с.4). З 1 листопада 2016 року по 31 серпня 2017 року ( в межах позовних вимог) сума відсотків відповідно до облікової ставки НБУ складає 166 грн. 58 коп. Розрахунок пені за обліковою ставкою НБУ сума боргу х розмір облікової ставки НБУ: 100 : 365 ( кількість днів в році) х кількість днів прострочення, як приклад з 26 травня 2017 року по 31 серпня 2017 року - 1496 грн. 17 коп. х 12,5 : 100 : 365 х 98 = 50 грн. 21 коп.). Таким чином , стягненню підлягають проценти за користування кредитом в сумі 18815 грн. 82 коп. ( 18646 грн. 24 коп. + 166 грн. 58 коп.). Отже, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягає сума боргу - 1496 грн. 17 коп., заборгованість по процентах за користуванням кредитом - 18815 грн. 82 коп., штрафи : 500 грн. - фіксована частина, 1015 грн. 60 коп. - процентова складова ( 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням процентів - 20311 грн. 99 коп. ( 1496 грн.17 коп.+18815 грн.82 коп..), загальна сума, яка підлягає стягненню - 21827 грн. 59 коп.( 1496 грн. 17 коп. + 18815 грн. 82 коп. + 500 грн. 00 коп. + 1015 грн. 60 коп.). Позов пред'явлено на суму 47621 грн. 22 коп., підлягає задоволенню на суму 21827 грн. 59 коп., тобто на 45,84 % від заявлених позовних вимог, отже, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір в сумі 733 грн. 44 коп. ( 45,84 % від 1600 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial