Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації від 20.09.2002р. № 379 "Про надання земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства" в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1133 га, на якій розміщений курган [NUMBER]; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.12.2003р., виданий [PERSON] на право приватної власності на землю площею 7,88 га, в частині права власності на земельну ділянку площею 0,1133 га, на якій розміщений курган [NUMBER]; витребувати у [PERSON] та зобов'язати її повернути на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1133 га, відповідно до плану меж та каталогу координат, на якій розміщений курган [NUMBER] площею 0,1133 га, грошова оцінка якого складає 1009867,84 грн., який розташований на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області за 4,45 км на південний захід від південної околиці села Дівнинське Приазовського району Запорізької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вказана земельна ділянка, на якій розташований курган, передана у власність відповідача [PERSON] на підставі вищезазначеного розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації всупереч вимогам Земельного кодексу України та Закону України "Про охорону культурної спадщини". В судовому засіданні прокурор Шаповалов В.М. позовні вимоги підтримав за обставинами викладеними в позовній заяві, вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Представник Запорізької обласної державної адміністрації Скорик К.М. в судове засідання не з'явилась, направила до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а також направила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представники Приазовської райдержадміністрації, відділу культури і туризму Приазовської райодежадміністрації направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, представник Приазовської райдержадміністрації в поданій заяві зазначив, що з вимогами позовної заяви згодний в повному обсязі, що свідчить про визнання відповідачем позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши прокурора Шаповалова В.М., представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 29 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації від 20 вересня 2002 року №379 "Про надання земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства", на праві власності належить земельна ділянка площею 7,88 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області. На зазначеній земельній ділянці знаходиться курган "[INFO]", який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення, та який був взятий під державну охорону згідно рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів № 354 від 23 жовтня 1984 року. Відповідно до облікової картки об'єкта культурної спадщини, акту технічного обстеження сучасного стану вказаної пам'ятки археології, кадастрового плану земельної ділянки, довідки відділу культури і туризму Приазовської райдержадміністрації щодо інформації КЗ "Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини", площа кургану "[INFO]", охоронний номер [NUMBER], становить 1133,54 кв.м., його грошова оцінка складає 1009867,84 грн., він знаходиться в межах вищезазначеної земельної ділянки, переданої у власність [PERSON], та розташований на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області за 4,45 км на південний захід від південної околиці села Дівнинське. Відповідно до відомостей акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10 лютого 2015 року Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлено, що відповідачу [PERSON] видано Державний акт серії [NUMBER] та передано у власність земельну ділянку разом із зазначеним курганом на підставі розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації від 20.09.2002 року №379. Вказаний держаний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], але згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки дані про курган "[INFO]" до цього державного акту не внесені. Згідно ст.75 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі історико-культурних заповідників, меморіальних парків, поховань, археологічних і архітектурних пам'яток та архітектурно-ландшафтних комплексів. На землях історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Відповідно до ч.4 ст.48 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі історико-культурного призначення не можуть передаватись у приватну власність. Стаття 33 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) також забороняє вилучення земель поховань і археологічних пам'яток. Статтею 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» кургани віднесено до археологічних об'єктів культурної спадщини, які відповідно до положень ст.17 цього Закону, як пам'ятки археології, є державної власністю. Відповідно до п.7 ч.1 ст.13 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів,охорони довкілля. Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.16 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за: використанням та охороною земель, лісів, надр, води,атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів;охороною пам'яток історії та культури. Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або орану місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Суд дійшов переконання, що розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації від 20.09.2002р. № 379 "Про надання земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства" в частині надання [PERSON] у власність земельної ділянки, на якій розміщений курган, підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки було прийнято в порушення вимог законодавства діючого на момент виникнення спірних правовідносин. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.12.2003р. в частині права власності на земельну ділянку площею 0,1133 га, на якій розміщений курган, підлягає визнанню недійсним як такий, що виданий на підставі незаконного розпорядження, а земельна ділянка підлягає поверненню у державну власність. Приймаючи до уваги відсутність заяв щодо застосування позовної давності, фактичне визнання відповідачами позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. З огляду на те, що відповідачами у справи є Приазовська райдержадміністрація, яка входить до складу державних органів що не здійснюють будь-якої господарської діяльності і не отримують прибутків, та [PERSON], 1926 року народження, яка є пенсіонеркою похилого віку, суд на підставі ч.3 ст. 82 ЦПК України знаходить необхідним з урахуванням майнового стану відповідачів звільнити їх від сплати пов'язаних з розглядом справи судових витрат у виді судового збору.

Outcome: approved