Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП "Агрофірма Вікторія" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-XP №086381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 365 , він є власником земельної ділянки загальною площею 5,20 га, яка видана на підставі рішення Дубовогрядської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 2001 року № 60, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Дубовогрядської сільської ради Сахновщинського району Харківської області . Посилаючись на укладений договір оренди земельної ділянки від 02.10.2007 року, який було зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДП ДЗК 04.09.2008 року за № 040890200119, ДП "Агрофірма Вікторія" використовує спірну земельну ділянку. Зазначений договір оренди земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] з ДП "Агрофірма Вікторія" не вкладав та не підписував, доручення від свого імені на укладення договору нікому не надавав і відповідно між ним та ДП "Агрофірма Вікторія" акти прийому-передачі не складалися та не підписувалися. Зазначений підпис орендодавця не належать йому, а виконаний іншою особою. Оскільки даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та його прав, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Також просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, посилаючись на те, що лише у 2012 році отримав примірник спірного договору. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві, не заперечував, що отримував орендну плату. Предствник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд в позовних вимогах відмовити в повному обсязі та вказав, що договір є дійсним , оскільки позивач отримував орендну плату, а це є обставиною, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору та договір підписувала дружина позивача, а тому відповідно до норм СК України вважається, що вона діяла за згодою чоловіка(позивача).Крім того позивачем порушено строк позовної давності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною позивача та саме вона підписувала спірний договір замість чоловіка.. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона бачила, як [PERSON] підписувала спірний договір замість свого чоловіка.. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка розміром загальною площею 5,20 га, яка видана на підставі рішення Дубовогрядської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 2001 року № 60, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Дубовогрядської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-XP №086381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 365 . Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02.10.2007 року між ДП "Агрофірма Вікторія" та [PERSON] було укладено зазначений договір строком на 10 років, який було зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДП ДЗК 04.09.2008 року за № 040890200119 . Земельна ділянка була передана в користування ДП "Агрофірма Вікторія" , що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації ( На момент виникнення спірних правовідносин). Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов'язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Згідно ст.203 ч.3 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Між тим, як з"ясовано в судовому засіданні, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, повного волевиявлення між ними на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу, не було. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 7380 від 02.10.2014 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в двох примірниках договорів оренди земельної ділянки від 02.10.2007 року, укладеного між [PERSON] та ДП "Агрофірма Вікторія" та в двох актах прийому-передачі земельної ділянки виконані не [PERSON], а іншою особою . Частиною першою ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Отже наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Відповідно до ст.206 ЗК УКраїни використання землі в Україні є платним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Що стосується посилання відповідача, про застосування норм СК України до даних правовідносин, оскільки спірний договір підписувала дружина позивача, то суд не приймає їх до уваги, оскільки у даному випадку спірні правовідносини виникли з приводу використання земельної ділянки, а тому до них до них застосовується спеціальний закон ( ЗК України, ЗУ « Про оренду землі» ), якими регулюються дані правовідносини. Також, суду не надано доказів, що зі сторони орендодавця була надана довіреність на підписання спірного договору, а уповноважена особа у свою чергу, під час підписання договору не перевірила особу орендодавця, його повноваження на укладення спірного договору. Доводи відповідача про те, що позивач отримував орендну плату, а тому схвалив договір оренди, прийнявши його до виконання, та відповідність даного договору вимогам Закону України «Про оренду землі» є необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків щодо відсутності волевиявлення позивача на вчинення оспорюваного правочину. Таким чином, в суді встановлена відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди земельної ділянки, так як підпис в примірниках цього договору та актах прийому - передачі земельної ділянки належить не йому, а тому суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин недійсний і позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо причин пропуску позивачем строків звернення до суду, то для захисту його прав та інтересів, суд вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню. Крім того, сам по собі факт отримання позивачем коштів від відповідача в якості орендної плати за період 2008-2010 року по відомостям не може свідчити про його обізнаність в існуванні оспорюваного ним договору укладеного строком на 10 років. Згідно зі ст.216 ч.2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з ДП "Агрофірма Вікторія"на користь [PERSON], витрати пов»язані з розглядом справи, а саме: 487 грн. 20 коп. за сплату судового збору, 3690 грн.- вартість судово-почеркознавчої експертизи, а всього: 4177 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved