Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає виселити його з житлового будинку [ADDRESS]. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 25.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого йому був наданий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 8900 доларів США, із умовами щомісячного погашення частини кредиту, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості, та комісії у розмірі 0,20 % на місяць від суми виданого кредиту; забезпеченням виконання зобов'язання стала передача в іпотеку об'єкта нерухомості - житлового будинку [ADDRESS]. Згідно позовної заяви, відповідач порушив умови договору щодо щомісячних виплати суми кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого у нього станом на виникла заборгованість за цим договором. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.09.2011 року за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - спірний житловий будинок; після цього, за твердженням позивача, відповідач був зобов'язаний протягом місяця звільнити житловий будинок, але цього зроблено не було, у зв'язку з чим позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Ухвалою суду від 13.03.2014 року, за клопотанням представника позивача в якості співвідповідачів були залучені [PERSON] - дружина відповідача, а також його діти неповнолітні [PERSON] та [PERSON], які проживають з первісним відповідачем у спірному житловому будинку. У судовому засіданні представник позивача Суберляк Д.В. підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити; наполягає на тому, що відповідачі мають виселитися зі спірного житлового будинку з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала; не заперечуючи проти наявності заборгованості за кредитним договором та факту звернення стягнення на предмет іпотеки, просить врахувати, що згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», звернення стягнення на спірний житловий будинок у теперішній час не припускається, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування надав суду письмовий висновок, згідно якого також заперечує проти задоволення позову, оскільки його задоволення може призвести до порушення прав дітей - співвідповідачів у справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Так, 25.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPVLGА00000031 (а.с.4-7), згідно якого йому був наданий кредит у розмірі 89000 доларів США. Згідно умов договору, відповідач зобов'язався щомісячно погашати частину кредиту у розмірі 127,08 доларів США щомісячно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості, та винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 0,20 % на місяць від суми виданого кредиту. В забезпечення укладеного кредитного договору між сторонами 25.04.2007 року було укладено договір іпотеки (а.с.8-10), згідно якого (пп.1, 2, 3, 4, 7, 35.1-35.3) відповідач забезпечив виконання своїх зобов'язань передачею в іпотеку житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 38,0 кв.м. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.09.2011 року, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, що складала 10372,25 доларів США, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - належний [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «КБ «Приватбанк» в порядку, визначеному ст.38 Закону України "Про іпотеку". Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на положення ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, згідно положень яких звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Проте згідно п.1.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. За змістом розділу V Закону України «Про іпотеку», виселення мешканців (ст.40 Закону) є однією зі стадій задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», застосовується до всіх правовідносин, що стосуються примусового стягнення нерухомого житлового майна, незалежно від стадії такого стягнення, то слід вважати, що відповідний мораторій поширюється і на випадки виселення мешканців, що мало б здійснюватися згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається позивач. З поданих доказів вбачається, що спірний житловий будинок наданий в забезпечення кредиту в іноземній валюті, використовується відповідачами як місце постійного проживання, де вони й зареєстровані, загальна площа будинку складає 38,0 кв.м. і не перевищує встановлений законом розмір, на момент розгляду справи житловий будинок третім особам не відчужений, даних про те, що відповідачі мають інше житло, суду не надано. За таких обставин у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed