Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області про узаконення самочинного будівництва та визнання права приватної власності на об'єкт будівництва. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що 18 вересня 2006 рішенням сесії Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області №73 за нею була закріплена земельна ділянка площею 72 кв. м в [ADDRESS] для розміщення та обслуговування бару та затверджено акт вибору та обстеження даної земельної ділянки. 19 листопада 2008 року рішенням сесії Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області №929-У позивачці було надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки під розміщення та обслуговування кафе на території [ADDRESS] в межах населеного пункту загальною площею 72,0 кв.м на умовах короткострокової оренди терміном на 5 років з подальшим правом викупу із земель житлової та громадської забудови Петрівської селищної ради. 20 вересня 2007 року вона уклала з Петрівською селищною радою договір оренди даної земельної ділянки на 5 років. 07.09.2010 року сторони уклали додаткову угоду до даного договору, згідно якої термін дії договору - 49 років, тобто до 01.10.2059 року. З того часу вона користується даною земельною ділянкою та сплачую орендну плату. В 2008 році на даній земельній ділянці позивачка встановила торговий павільйон, який потім реконструювала в капітальну будівлю, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Іванівське БТІ» від 28 березня 2008 року. Отримати свідоцтво на право власності на вищевказану будівлю вона не може, так як вона була самочинно збудована. В судовому засіданні представниця позивачки підтримала позовні вимоги з підстав вказаних в позовній заяві і просила суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій він просить суд справу розглядати без його участі та визнає позов. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, наявні в ній докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом було встановлено, що позивачка з 18 вересня 2006 рішенням сесії Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області №73 за нею була закріплена земельна ділянка площею 72 кв. м в [ADDRESS] для розміщення та обслуговування бару та затверджено акт вибору та обстеження даної земельної ділянки. 19 листопада 2008 року рішенням сесії Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області №929-У позивачці було надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки під розміщення та обслуговування кафе на території [ADDRESS] в межах населеного пункту загальною площею 72,0 кв.м на умовах короткострокової оренди терміном на 5 років з подальшим правом викупу із земель житлової та громадської забудови Петрівської селищної ради. 20 вересня 2007 року вона уклала з Петрівською селищною радою договір оренди даної земельної ділянки на 5 років. 07.09.2010 року сторони уклали додаткову угоду до даного договору, згідно якої термін дії договору - 49 років, тобто до 01.10.2059 року. З того часу вона користується даною земельною ділянкою та сплачую орендну плату. В 2008 році на даній земельній ділянці позивачка встановила торговий павільйон, який потім реконструювала в капітальну будівлю, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Іванівське БТІ» від 28 березня 2008 року. Отримати свідоцтво на право власності на вищевказану будівлю вона не може, так як вона була самочинно збудована. Позивачкою суду надано висновок щодо робочого проекту бару на 16 місць згідно якого відділ містобудування та архітектури та житлово-комунального господарства Іванівської РДА погодив робочий проект при умові виконання заходів безперешкодного доступу маломобільної групи населення та ін.. Надано висновок експертизи робочого проекту згідно з якою встановлено, що порушень вимог пожежної безпеки не виявлено. В судовому засіданні встановлено, що скарг від сусідів чи інших осіб, органів місцевого самоврядування, з приводу самочинного будівництва не надходило. Визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 1.6.1 статті 14 Закону України "Про основи містобудування"прийняття в експлуатацію завершеним будівництвом об'єктів відноситься до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад. Але можливий і більш спрощений порядок узаконення об'єкта самовільного будівництва через суд, а саме: оформлення акта введення в експлуатацію об'єкта нерухомості на підставі висновку комплексної судової експертизи. У п.1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої 24.05.2001г. № 127 міститься положення про те, що завершеним будівництвом об'єкти можуть бути прийняті і введені в експлуатацію тільки при забезпеченні необхідних умов охорони праці у відповідності до вимог техніки безпеки та виробничої санітарії, вимогами пожежної і радіаційної безпеки та виконанням заходів щодо захисту навколишнього середовища. П.1.2 Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998г. №53/5 (у редакції наказу від 30.12.2004г. № 144/5) допускає залучення для проведення експертиз, у разі необхідності, фахівців установ і служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, які не працюють у державних спеціалізованих експертних установах. Відповідно ст. 376 Цивільного кодексу України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Ч. 2 ст. 376 ЦК передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно зі ст.392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визначення його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"№ 1952-1V від 01.07.2004р. зазначено, що "... Обов'язковою державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно ...., а саме: 1) право власності на нерухоме майно ...". Однією з підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду, які вступили в законну силу. У статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"№ 1952-ІV від 01.07.2004р. зазначено, що "... Обов'язковою державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно ...., а саме: 1) право власності на нерухоме майно ...". Однією з підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду, які вступили в законну силу. Виходячи з наведеного , суд вважає , що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд, вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] до Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області про узаконення самочинного будівництва та визнання права приватної власності на об'єкт будівництва.

Outcome: approved