Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом, в якому просить встановити неправильність запису в розділі відомості про батька щодо значення національності [PERSON] "українець" в поновленому актовому записі про народження № 2121 від 11.09.1951, що складений Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області та зобов`язати Бершадський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести відповідні зміни та доповнення до актового запису про її народження, а саме: змінити відомості про батька дитини у графі «національність» вказавши, що національність її батька - [PERSON] - «єврей», а також доповнити відомості про дитину вказавши, що національність [PERSON] - «єврейка». Позов обґрунтовує тим, що вона [INFO] , до шлюбу [PERSON] .. Її батьками є: батько- [PERSON] , мати [PERSON] . В документах про народження зазначено, що її батьки за національністю українці. Її молодша сестра, [PERSON] , [INFO] , звернулась в 1998 році з позовом до Бершадського районного суду Вінницької області про встановлення неправильності записів в актах громадянського стану, стверджуючи, що її батько по національності "єврей" в зв`язку з чим вона по національність також "єврейка". Недостовірні записи в актах громадянського стану виникли по тій причині, що батько замовчував свої дані про національність, це було пов`язано з геноцидом в роки війни зі сторони німців, певних обмежень прав євреїв в післявоєнний період, внаслідок чого вони замовчували свою національність. Рішенням Бершадського районного суду від 08.05.1998 року встановлена неправильність записів національності батька [PERSON] в актових записах про народження і одруження її рідної сестри [PERSON] на підставі зібраних по справі доказах які зазначенні в рішенні. В свідоцтві про народження [PERSON] і в свідоцтві про її одруження внесені зміни національності з українки на єврейку. В той час вона з аналогічними позовними вимогами до суду не звернулась. Однак все життя дотримувалась єврейських традицій, звичаїв, обрядів. Її вимоги про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану ідентичні вимогам її рідної сестри [PERSON] , рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08.05.1998 року вступило в законну силу. Встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану [PERSON] та внесення відповідних змін щодо єврейської національності позивачки потрібне для правильного визначення її національності за принципом кровних зв`язків, а також реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, можливого виїзду на лікування за кордон в Ізраїль, так як вона хворіє, в даний час рухається тільки за допомогою милиць та розраховує на допомогу єврейської общини. Позивач, [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, Бершадський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), також, через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника відповідача. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася позивачка, [PERSON] , (прізвище було змінено згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] ). Згідно актового запису про народження позивачки та свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого повторно 10.03.2021 року її батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Національність батька вказана "українець". Однак, позивачка в своїй позовній заяві стверджує, що її батько за національністю єврей. Недостовірні записи в актах громадянського стану виникли по тій причині, що батько замовчував свої дані про національність, це було пов`язано з геноцидом в роки війни зі сторони німців, певних обмежень прав євреїв в післявоєнний період, внаслідок чого вони замовчували свою національність. Рішенням Бершадського районного суду від 08.05.1998 року, що міститься в матеріалах справи, встановлена неправильність записів національності батька позивачки [PERSON] .. Так, згідно актового запису про народження сестри позивачки - відповідачки по справі [PERSON] (відповідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 01.06.1998 року виданого повторно, після укладення шлюбу змінено дівоче прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ") та свідоцтва про її народження Серія [NUMBER] виданого повторно 01.06.1998 року внесені зміни її національності з "українки" на "єврейку", її батьками вказано: батько - [PERSON] (національність єврей), мати [PERSON] (національність українка). Згідно записів в погосподарській книзі № 4 на 1945, 1946, 1946 роки, національність батька позивачки [PERSON] теж вказана "єврей". [PERSON] в свій час з позовними вимогами щодо внесення зміни її національності з "українки" на "єврейку" до суду не звернулась. Однак, як вказує все життя дотримувалась єврейських традицій, звичаїв та обрядів. На даний час в позасудовому порядку вирішити дане питання не представляється можливим, оскільки батьки позивачки померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданого 13.06.1991 року та свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданого 31.07.1976 року. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із останніми змінами, внесеними 13.11.2017 № 3548/5. Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також «Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану», внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом за наявності достатніх підстав для цього. Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх коренних народів і національних меншин України. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Ст. 1 Рамкової конвенції Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р., ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно з правовими приписами ст.ст. 1, 3 Закону України «Про національні меншини в України» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. Національність - це приналежність особи до нації, держави або народу. Поняття «національність» може мати різноманітні значення: юридично-правове, політичне, етнологічне, культурологічне, повсякденно-побутове тощо. Із загального розуміння дефініції «самоусвідомлення» - це чітке усвідомлення своєї суті, своїх характерних рис, своєї ролі у суспільстві, в житті тощо. Національна ідентичність - це почуття нації як єдиного цілого. Національна ідентичність людини є її ідентичність і почуття приналежності до однієї держави або однієї нації, незалежно від свого юридичного статусу громадянства. На підставі цього вищезазначений Закон чітко визначив та надав право особі вільно і самостійно обирати свою національність. Таким чином, національність особи встановлюється не шляхом чітко регламентованого порядку або закону, а є суб`єктивним, внутрішнім переконанням особи своєї ролі, характеристик та інше, що забезпечують певну приналежність, в тому числі національну. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. У відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р., в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі 425/2737/17, зокрема п.п. 46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. Відповідно до п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за № 55/18793, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Такі зміни згідно п.2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Оскільки з наявних в матеріалах справи доказів суду доведено, що батько позивачки був дійсно єврейської національності, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на відновлення національності своїх предків та на внесення відповідних змін до актового запису про своє народження за № 2121 від 11.09.1951 року, що складений Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області, вказавши що її національність також "єврейка", як це передбачено Законом України «Про національні меншини», а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved