Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

13.03.2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовною заявою про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно до відповідача [PERSON], третя особа: Третя донецька державна нотаріальна контора, [PERSON] .у якому зазначила, що [INFO] помер [PERSON] .про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку 21 червня 2013 року було складено відповідний актовий запис №596 та видано свідоцтво про смерті серії [NUMBER]. після смерті зазначеної особи відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 28 лютого 2014 року дружина померлого [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом та особа, яка відповідно до існуючого порядку прийняла спадщину, звернулася через свого уповноваженого представника до Третьої державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковану частину квартири, проте отримала відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Так у постанові про відмову у вчинені нотаріальних дай від 28.02.2014 року, зазначено, що нотаріус позбавлений можливості видати відповідне свідоцтво через те, що частка померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру є невизначеною, а нотаріус не може самостійно її визначити через те, що неможливо встановити, чи мала місце при житті співвласників такої квартири домовленість між ними про визначення розміру часток, а тому чи можливо вважати частини кожного з них рівними відповідно до положень діючого цивільного законодавства. Позивач просить визначити, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є рівними, а саме: частка померлого, [PERSON] становила 1/3, частка померлого, [PERSON], становила 1/3, частка [PERSON], становить 1/3. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та наддав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Представник Третьої донецької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутність. Третя особа [PERSON],у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 05.11.1988 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.31). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № 11919 від 09 листопада 1998 року виданого представництвом Фонду державного майну України у м. Донецьку (а.с.10), квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 12 червня 2007 року [PERSON] заповів належну йому частку квартири під номером шістдесят в будинку під номером [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерті серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку 21 червня 2013, актовий запис № 596 (а.с.8). [PERSON], помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерті серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку 20 квітня 2010 року актовий запис № 472 (а.с.11). Державний нотаріус Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9) відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] з наступних підстав: згідно з розділу 2, глави 10 п.4.14,4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставини від спадкоємця витребуються документи, які підтверджують дані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В даному випадку в правовстановлюючому документів є три співвласника без визначення часток кожного, тобто нерухоме майно знаходиться у спільній сумісній власності. При житті співвласників долі, належні кожному з них, визначені не були, нотаріус самостійно не може визначити, чи мало місце при житті співвласників домовленість між ними про визначення розміру часток між кожним з них, і чи є можливо вважати частини кожного рівними. Більш того, при державній реєстрації таких об'єктів в Державному реєстрі речових прав, визначення часток кожного з співвласників теж відсутні і самостійно встановити цю частку нотаріус не може. До спірних правовідносин, що виникли, необхідно застосовувати діюче на той час законодавство. Так, на час видачі свідоцтва на право власності на квартиру діяв Закон України "Про власність", Цивільний кодекс України (1963 року) та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про власність" наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до чинного на той час законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Відповідно до ч.2 ст.112 ЦК (1963 року) розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено домовленістю (договором) між ними. Враховуючи те, що в судовому засіданні не було встановлено наявність між співвласниками спірної квартири домовленості (договору) щодо розміру часток, суд виходить із рівності часток кожного співвласника і вважає можливим визначити, що частка відповідача. та померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], є рівними і частка кожного становить 1/3. На підставі ч.2 ст.15 Закону України "Про власність", ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ч.2 ст.112 ЦК (1963 року),

Outcome: approved