Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" особі Правобережного відділення з обслуговування побутових споживачів звернулось до суду з позовом до [PERSON], який проживає за адресою у [ADDRESS], та споживає електроенергією, але обов'язків по сплаті за використану електроенергію в повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим виник борг у розмірі 382 грн. 75 коп. На час розгляду справи в добровільному порядку відповідач борг не сплатив. Представник позивача до початку судового засідання надав суду заяву в якій просить справу ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Правобережного відділення з обслуговування побутових споживачів до [PERSON] розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надіслав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з постановленням заочного рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що ВАТ "Запоріжжяобленерго" на підставі відкрито особистого рахунку № [NUMBER] постачає електричну енергію на об"єкт, розташований за адресою [ADDRESS]. Особистий рахунок відкритий на ім."я [PERSON], але яка не зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до довідки МКП "Основаніє" від 03.12.2014 р. № 7497, за даною адресою з 16.11.1993 р. зареєстрован [PERSON], який із заявою про укладання договору на користування електричної енергії та відкриття особистого рахунку на його ім"я не звертався. Відповідач споживала електричну енергію та здійснювала часткову оплату виставлених ВАТ "Запоріжжяобленерго" рахунків, а Позивач здійснював постачання електричної енергії на вищезазначений об'єкт. Отже, відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України сторони вчинили дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків, тобто, вчинили двосторонній правочин (договір) щодо купівлі-продажу електричної енергії. Відповідно до частини 1 статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері енергопостачання не передбачає правового наслідку недійсності правочину, щодо купівлі-продажу електричної енергії у разі не додержання письмової форми договору. Відповідно до пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із змінами та доповненнями (ПКЕЕН) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Однак, відповідач не виконала своїх обов'язків щодо оплати спожитої електричної енергії належним чином, у зав'язку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у кількості 2453 кВт. год. на суму 382 грн. 75 коп., що виникла з причини несплати виставлених рахунків від 23.01.2006 р. та 01.11.2010 р. (електрична енергія була спожита у період між 28.02.2005 р. та 29.10.2010 р.). В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ВАТ "Запоріжжяобленерго" особі Правобережного відділення з обслуговування побутових споживачів про стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію у сумі 382 грн. 75 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що були сплачені позивачем при звернені до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved