Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає про те, що згідно з наказом № 06-трк від 18.04.2017 року її звільнено з займаної посади помічника вихователя [PERSON] дошкільного навчального закладу „Дзвіночок на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у звязку із скороченням чисельності працівників. Дане звільнення вважає незаконним, оскільки, як стверджує позивач, відповідачем не було враховано його більш високу кваліфікацію порівняно з іншими працівниками даного навчального закладу, які залишились працювати, та більший стаж роботи. Тобто, відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі. У звязку з цим, [PERSON] вважає, що вона повинна бути поновлена на роботі на посаді помічника вихователя [PERSON] дошкільного навчального закладу "Дзвіночок". Окрім того, вказує, що одночасно з поновленням її на роботі повинно бути вирішено питання про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] дошкільного навчального закладу "Дзвіночок" подала до суду письмове заперечення. Вважають, що скорочення [PERSON] проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи обох сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Під час розгляду справи в суді встановлено наступне. Згідно з наказом №3-к від 05.02.2003 року [PERSON] прийнято на роботу до відповідача в [PERSON] дошкільний навчальний заклад "Дзвіночок" на посаду помічника вихователя даного закладу. За даними трудової книжки позивача остання звільнялася з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України 18.04.2017 року. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами трудових спорів, суди, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Таким чином, відповідно до зазначеного обов'язок власника чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника є однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату. Наданими відповідачем доказам стверджується, що в навчальному закладі дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці. Так, скорочення чисельності або штату працівників у [PERSON] дошкільному навчальному закладі "Дзвіночок" повязане з оптимізацією чисельності працівників у відповідності до визначеного фонду оплати праці у 2017 році. Наведене стверджується наказами відділу освіти Любешівської РДА № 337-к від 11.11.2015 року, № 23 від 25.01.2017 року, № 04/1.7-од від 02.02.2017 року. Судом встановлено, що відповідачем дотримано вимоги щодо завчасного повідомлення працівника про майбутнє скорочення. Так, позивачу одночасно з ознайомленням із наказом №06-трк від 18.04.2017 року вручено повідомлення про заплановане вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, повідомлено про відсутність вакантних посад на дату такого попередження. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Встановлено, що згода профспілкового органу на звільнення [PERSON] була отримана 18.04.2017 року Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України в частині неврахування переважного права позивача на залишення на роботі. В першу чергу, відповідачем не враховано більш вищу кваліфікацію [PERSON] порівняно з іншими працівниками, не взято до уваги те, що вона має базову вищу освіту відповідного спрямування, не враховано, що [PERSON] неодноразово тимчасово виконувала обовязки більш кваліфікованих працівників, а саме, працювала вихователем даного дошкільного навчального закладу в періоди відсутності основного працівника вихователя, в період з 01.04.2012 року на посаді вихователя 0,65 ставки з оплатою згідно 8 тарифного розряду, та з 12.01.2015 року 0,75 ставки на посаді помічника вихователя, в порівнянні з працівником, яка працювала на 0,5 ставки. Наведене стверджується оглянутими в суді наказами [PERSON] дошкільного навчального закладу "Дзвіночок", виписками з трудової книжки [PERSON], і не оспорюється представниками відповідачів. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Як убачається з оглянутої в суді інструкції помічника вихователя, яку як доказ подала представник відповідача [PERSON], в обовязки помічника вихователя відповідно до вимог п.п. 2.7, 2.9, 2.10, 2.19, 2.13 входить виконання функцій по вихованню дітей, у своїй діяльності керується нормативними актами: Конституцією України, Законами України „Про дошкільну освіту, „Про охорону праці, „Про пожежну безпеку, „Про охорону здоровя, „Про дорожній рух, Конвенцією з прав дитини, що вцілому передбачає наобхідність досвіду педагогічної роботи та спеціальної освіти. Наведені обставини в сукупності на переконання суду свідчать, що [PERSON], маючи вищу освіту відповідного спрямування, неодноразово виконуючи обовязки вихователя дошкільного навчального закладу, виконуючи більший обсяг роботи, маючи стаж педагогічної роботи з врахуванням вимог робочої інструкції помічника вихователя, є працівником з більш високою кваліфікацією в порівнянні з іншими працівниками, які перебувають на аналогічних посадах. Таким чином, відповідач, звільняючи [PERSON] у звязку із скороченням чисельності працівників, не врахував переважне право залишення її на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією в порівнянні з іншими помічниками вихователя. Також, в ході допиту свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в суді зясовано, що в дійсності, визначаючи працівників, що підлягатимуть скороченню, було прийнято рішення в першу чергу звільнити [PERSON], як особу, яка має достатньо стажу для отримання пенсії при досягненні пенсійного віку, що є незаконною підставою для її звільнення. Дану обставину також визнали представники відповідачів. Таким чином, судом встановлено, що звільнення [PERSON] із займаної посади помічника вихователя [PERSON] дошкільного навчального закладу "Дзвіночок" у звязку із скороченням чисельності працівників проведено з порушенням вимог чинного законодавства, без врахування більш високої кваліфікації позивача, не запропоновано їй всіх вакантних посад, відтак, остання підлягає поновленню на роботі на раніше займану посаду. На підставі положень ст. 235 КЗпП у звязку з поновленням позивача на роботі, на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2017 року по 25.07.2017 року в сумі 6088 17 копійок. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved