Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1988-1990, 1991-1995 роки житловий будинок [ADDRESS], 1968 року побудови, належав до двору робітників та службовців, головою якого був [PERSON] Рішенням виконкому Ставищенської районної ради № 153 від 11 жовтня 1988 року „Про виконання робіт по обліку житлової площі і оформлення права власності на житлові будинки сіл Розкішна та Іванівка Ставищенського району Київської області" вирішено Білоцерківському МБТІ оформити право власності згідно додатку затвердженого рішенням Розкішнянської сільської ради № 38 від 14 липня 1988 року. В списку голів двору робітників і службовців власником даного житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,12 га вказаний [PERSON] Вищевказаний житловий будинок належав згідно ст. 22 КпШС УРСР до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], яка за життя частку в спільному майні подружжя не виділяла. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв, постійно проживаючи разом з нею її чоловік [PERSON], проте своїх спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняли вони - спадкоємці за заповітом, посвідченим 19 грудня 2016 року секретарем виконкому Розкішнянської сільської ради Губською Л.М., подавши 8 лютого 2017 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вважають, що [PERSON] за життя набув права власності на вищевказаний житловий будинок, і це право увійшло до складу спадщини. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок „А" загальною площею 72,4 м2, житловою площею 42,8 м2, вартістю 123227 гривень, прибудова „а", погріб з шийкою „Б", сарай-літня кухня „В", убиральня „Г", огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колодязь питний № 3 - приватизована. З урахуванням уточнених вимог позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] на ? частину житлового будинку [ADDRESS], за кожним. В судове засідання позивачі та їх представник не прибули, до суду подали заяву, в якій позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Розкішнянської сільської ради в судове засідання не прибув, сільська рада до суду подала заяву, відповідно до якої сільська рада позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши заяву відповідача Розкішнянської сільської ради про визнання позовних вимог та письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до виписок із погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1988-1990, 1991-1995 роки (а.с. 13-14), архівного витягу рішення виконкому Ставищенської районної ради народних депутатів від 11 жовтня 1988 року № 153 (а.с. 15), довідки виконкому Розкішнянської сільської ради від 17 серпня 2017 року № 1387 (а.с. 18) житловий будинок [ADDRESS], 1968 року побудови, належав до двору робітників та службовців, головою якого був [PERSON] Відповідно до рішення виконкому Розкішнянської сільської ради від 20 листопада 2017 року № 30 „Про зміну поштової адреси земельних ділянок, житлового будинку та господарських споруд" (а.с. 57) вищевказаному житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до копій технічного паспорта (а.с. 20-25), державного акту (а.с. 37) вказаний житловий будинок загальною площею 72,4 м2, житловою площею - 42,8 м2, вартістю 123227 гривень розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою „А", прибудова „а", погріб з шийкою „Б", сарай-літня кухня „В", убиральня „Г", огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колодязь питний № 3. Вищевказаний житловий будинок належав згідно ст. 22 КпШС УРСР до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], яка за життя частку в спільному майні подружжя не виділяла. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв, постійно проживаючи разом з нею її чоловік [PERSON], проте свої спадкові права не оформив (а.с. 11, 16, 35, 36). З матеріалів спадкової справи (а.с. 30-34) встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняли позивачі - спадкоємці за заповітом, посвідченим 19 грудня 2016 року секретарем виконкому Розкішнянської сільської ради Губською Л.М., які 8 лютого 2017 року подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Свідоцтво про право власності Розкішнянською сільською радою на вищевказаний будинок не видавалось (а. с. 17), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 20.10.2014 р. не проводилась (а. с. 19) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно, з урахування уточненої адреси, відсутні. Відповідно до п.20 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (затверджених ЦСУ СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26) суспільна група господарства визначається у залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). У відповідності до вимог статей 100,101 ЦК УРСР (1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий, будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення, нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР №. 1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувану .на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Пунктом 11 Постанови Ради Міністрів УРСР від 18 грудня 1981 року № 618 „Про індивідуальне житлове будівництво" встановлено, що свідоцтва про право власності на закінчені будівництвом індивідуальні жилі будинки з надвірними будівлями в сільській місцевості видають виконкоми селищних і сільських Рад народних депутатів. Статтею 12 Закону України „Про власність", який набрав чинності 15 квітня 1991 року, визначено, що у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1248 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на ? частину вказаного житлового будинку, відповідно до ст. ст. 22, 28 КпШС УРСР, та на ? його частину в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] дружини [PERSON], а позивачі набули право власності за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, кожен, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Розкішнянська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved