Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що порушує право позивача на повагу до його честі та гідності, наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] . [INFO] о 15:44 у мережі інтернет на особистій сторінці у соціальної мережі «www.facebook.com» («Фейсбук») під назвою « [INFO] » (адреса [INFO] у текстовому дописі:«я скажу почему был уволен патологоанатом [PERSON] , почем он в первых рядах на баррикадах в войне со мной. Потому что он зарабатывал на трупах. Да, звучит дико и страшно, но это правда. Одеть и выдать родственникам один труп - тысяча гривен. Нравится вам такой герой? Наша команда перекрыла ему этот источник дохода, теперь эта работа оплачивается с бюджета больницы. Поэтому он написал заявление об увольнении - он больше не сможет зарабатывать на трупах, а значит и нет смысла работать. Он целую неделю в "условиях карантина" не являлся на работу пока не был уволен 23 апреля.» адреса допису [INFO] ). Одночасно позивач просить зобов`язати [PERSON] протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання судовим рішенням по справі законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно [PERSON] у той же спосіб, у який нею було її поширено, а саме - шляхом розміщення на особистій сторінці у соціальної мережі «Фейсбук» під назвою « [INFO] » адреса [INFO] ) текстового допису такого змісту: «Увага спростування! У своєму дописі від [INFO] на особистій сторінці у соціальної мережі «Фейсбук» під назвою « [INFO] » (адреса [INFO] я поширила недостовірну інформацію щодо [PERSON] у вигляді фраз: ««я скажу почему был уволен патологоанатом [PERSON] , почем он в первых рядах на баррикадах в войне со мной. Потому что он зарабатывал на трупах. Да, звучит дико и страшно, но это правда. Одеть и выдать родственникам один труп - тысяча гривен. Нравится вам такой герой? Наша команда перекрыла ему этот источник дохода, теперь эта работа оплачивается с бюджета больницы. Поэтому он написал заявление об увольнении - он больше не сможет зарабатывать на трупах, а значит и нет смысла работать. Он целую неделю в "условиях карантина" не являлся на работу пока не был уволен 23апреля.» Рішення суду, яким визнано, що поширена мною недостовірна інформація порушує особисті немайнові права [PERSON] та порочить його честь та гідність додаю», додавши до цього допису фотокопію рішення суду та зобов`язати [PERSON] видалити недостовірну інформацію з допису, розміщеного [INFO] на особистій сторінці у соціальної мережі «Фейсбук» під назвою « [INFO] » (адреса [INFO] (адреса допису [INFO] В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] до 23 квітня 2020 року працював в Каховській центральній районній лікарні на посаді лікаря-патологоанатома. Звільнився позивач з посади за власним бажанням та без будь-яких вимог зі сторони керівництва лікарні. 30 квітня 2020 року відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі інтернету «Фейсбук» розмістила неправдиву інформацію щодо причин звільнення та про зайняття на посаді незаконною діяльністю. Позивач продовжує займатися приватною практикою в місті Каховка та є експертом з судово-медичних експертиз. Неправдива інформація, яка розміщена відповідачем на своїй соціальній сторінці змінила ставлення до особи позивача з позитивного або нейтрального на негативне. Із інформацією на соціальній сторінці ознайомилось необмежене коло осіб. На думку позивача, свідомо поширена відповідачем інформація формує суспільну думку щодо здійснення, позивачем, як громадянином та членом суспільства протиправної діяльності. Поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача на честь та гідність. , Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, двічі в судове засідання не з`явився. Відповідач повідомлявся як за місцем фактичного проживання так і за місцем роботи, де особисто отримала повідомлення суду (а.с. 38, 43, 46). Відповідач із відзивом до суду не зверталась, із заявою про відкладення розгляду справу або з іншими заявами також не зверталась. За заявою представника позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] звільнено з посади лікаря-патологоанатома за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 23 квітня 2020 року. [PERSON] [INFO] о 15:44 у мережі інтернет на особистій сторінці у соціальній мережі «www.facebook.com» («Фейсбук») під назвою « [INFO] » (адреса [INFO] розмістила текстовий допис наступного змісту:«я скажу почему был уволен патологоанатом [PERSON] , почем он в первых рядах на баррикадах в войне со мной. Потому что он зарабатывал на трупах. Да, звучит дико и страшно, но это правда. Одеть и выдать родственникам один труп - тысяча гривен. Нравится вам такой герой? Наша команда перекрыла ему этот источник дохода, теперь эта работа оплачивается с бюджета больницы. Поэтому он написал заявление об увольнении - он больше не сможет зарабатывать на трупах, а значит и нет смысла работать. Он целую неделю в "условиях карантина" не являлся на работу пока не был уволен 23 апреля.» (адреса допису [INFO] ). Позивач стверджує, що інформація розміщена відповідачем на сторінці у Фейсбук є неправдивою, і, крім того, принижує його честь та гідність, оскільки формує суспільну думку щодо здійснення ним, як громадянином та членом суспільства, протиправної діяльності. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, а також недоторканності своєї честі, гідності. Одночасно статтею 34 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Проте, як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Пунктом 15 названої Постанови Пленуму Верховного суду України роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо поширення інформації, судом встановлено, що інформація розміщена на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», доступ до якої має необмежене коло осіб, що підтверджується в тому числі кількістю переглядів зазначеної інформації (більше 100) та коментарів щодо розміщеної інформації (більше 20). Щодо особи відносно якої розміщено інформацію - в дописі читко зазначено прізвище та ім`я особи - [PERSON] , тобто позивача по справі. Щодо достовірності інформації - в дописі зазначено та позивачем заперечується правдивість наступної інформації: -«он ( [PERSON] ) зарабатывал на трупах. Да, звучит дико и страшно, но это правда. Одеть и выдать родственникам один труп - тысяча гривен.» -«Наша команда перекрыла ему этот источник дохода, ……. Поэтому он написал заявление об увольнении - он больше не сможет зарабатывать на трупах, а значит и нет смысла работать. Он целую неделю в "условиях карантина" не являлся на работу пока не был уволен 23 апреля». Позивач стверджує, що зазначена відповідачем інформація є недостовірною. В підтвердження цього позивач зазначає, що жодних перевірок щодо питання порушення позивачем вимог законодавства під час виконання обов`язків лікаря - патологоанатома або лікарської етики не ініціювалось відповідачем або будь-якою іншою особою та такі факти офіційно не встановлювались. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. До суду не надано відповідачем жодних документів для підтвердження достовірності інформації розміщеної на її сторінці в соціальній мережі, а тому суд враховує лише інформацію надану позивачем та документи надані позивачем до суду в підтвердження зазначених в позовній заяві тверджень. Так, позивачем в спростування підстав звільнення зазначених відповідачем в дописі надано до суду наказ про звільнення, згідно якого [PERSON] звільнено за власним бажанням тобто на підставі його заяви у відповідності до ст. 38 КЗпП. Відповідно до ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За таких даних, інформація викладена відповідачем в дописі є не коректною, оскільки читача підводить до висновку, що [PERSON] звільнено не за власним бажанням, а за ініціативою адміністрації лікарні. Згідно абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens vs Austria). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. (Висновок Верховного Суду викладений в постанові 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц). З аналізу інформації розміщеної на сторінці у Фейсбук відповідач зазначила саме про факти із відповідним ствердженням, а саме «Потому что он зарабатывал на трупах. Да, звучит дико и страшно, но это правда. Одеть и выдать родственникам один труп - тысяча гривен.» та «я скажу почему был уволен патологоанатом [PERSON] » «Он целую неделю в "условиях карантина" не являлся на работу пока не был уволен 23 апреля.». За таких даних, суд приходить до висновку, що поширена відповідачем відносно позивача інформація не є оціночним судженням, а є інформацією про факти. Також позивач стверджує в позовній заяві, що поширена інформація порушує його особисті немайнові права на честь та гідність. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально- етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Інформація розміщена відповідачем стосується позивача та надає йому як особистості негативну характеристику. Для позивача має значення, що поширена інформація створила негативну соціальну оцінку його особи в очах великого кола осіб, принизивши його честь. Вказана інформація, формує у людей, котрі його особисто не знають, та й у жителів міста, негативну та ганебну думку про його особу, що особливо його турбує, та змушує захищати права. Тому, позивач вважає, що поширенням недостовірної та неправдивої інформації щодо нього відповідачем завдано шкоди його немайновим правам, а саме на, повагу до честі та гідності. Судом враховано, що інформація викладена відповідачем на сторінці у Фейсбук стосується саме позивача, інформація носить негативний характер, достовірність інформації відповідачем не доведена, однозначність висновків та стверджень відповідача в дописі впливає на соціальну оцінку позивача, як особи, яка працює в певній медичній сфері. Статус лікаря є невід`ємною частиною характеристики особи в суспільстві, а конкретно в місті, в якому особа проживає та працює. За таких даних суд приходить до висновку, що поширена відповідачем недостовірна інформація порушила немайнові права позивача на честь та гідність. З урахування всього вищевикладеного, оцінивши надані до суду докази, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, і викладене не є оціночним судженням. Згідно ст.276 ЦК України фізична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права. Статтею 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до абзацу 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009, № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). З урахуванням рекомендацій, викладених в постанові Пленуму, суд позовні вимоги [PERSON] в частині способу спростування недостовірної інформації задовольняє частково, а саме спростування інформації повинно відбутись шляхом зобов`язання відповідача розмістити резолютивну частину рішення на особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» та видалення недостовірної інформації з допису, розміщеного відповідачем на особистій сторінці.

Outcome: partial