Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого за направленням психоневрологічного диспансеру 16.11.2017 року було доставлено ТМО "Психіатрія" у м. Києві з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву. Пояснив, що у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану (шизофренія, параноїдна форма) [PERSON] 16.11.2017 року за направленням психоневрологічного диспансеру швидкою допомогою був доставлений до ТМО «Психіатрія» у м. Києві для проведення лікування з метою покращення його психічного стану здоров'я. Є інвалідом з дитинства, з 07.09.2009 року встановлена ІІ група, потребує постійного догляду. Заінтересована особа [PERSON], яка являється матір'ю та опікуном недієздатного, в судовому засіданні заяву підтримала. Прокурор Павліченко В.О. у поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, вважала заяву ТМО "Психіатрія" обґрунтованою та просила надати судовий дозвіл на госпіталізацію недієздатного до вказаного медичного закладу. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2010 р. визнано [PERSON] недієздатним. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2011 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатним. Як встановлено в судовому засіданні, 16.11.2017 року [PERSON] госпіталізовано до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану, а саме: конфліктує з матір'ю, виказує ідеї відношення, порушився сон, відмовляється від прийому підтримуючого лікування. З медичної карти стаціонарного хворого №7032 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-галюцинаторно-параноїдний синдром. (F -20.00 згідно МКХ - 10). З висновку комісії лікарів-психіатрів від 17.11.2017 року вбачається, що [PERSON] у 8 років переніс ЧМТ, з 9-10 річного віку перебував на обліку з діагнозом «Скронева епілепсія». Інвалід 2 групи з дитинства до 2018 року, в поле зору психіатрів потрапив вперше в 2001 році, неодноразово лікувався у зв'язку з погіршенням психічного стану, загостренням галюцинаторно-параноїдної симптоматики. За висновком комісії потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved