overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.06.2021 справу повернуто до Семенівського районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення з питання про розподіл судових витрат. Учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] - адвокат О.В.Єрмоленко звернувся до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності і відсутності його довірителя. Неявка учасників справи і їх представників відповідно до ч. 1 ст. 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає ухваленню додаткового рішення. Суд встановив, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 22.04.2021: - первісний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10000,00 грн пені за несвоєчасну сплату аліментів, відмовивши у стягненні пені у більшому розмірі. Первинно позивач [PERSON] ініціювала стягнення з [PERSON] 148876,00 грн пені; - зустрічний позов задоволено частково. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] за виконавчим листом Семенівського районного суду Полтавської області № 547/276/15-ц від 22.04.2015 у сумі 14000,00 грн, відмовивши у повному звільненні від сплати заборгованості за аліментами. Первинно позивач [PERSON] ініціював звільнення від сплати заборгованості за аліментами перед [PERSON] у сумі 56614,00 грн. Рішення не містить вказівки на розподіл судових витрат. Обидві позовні вимоги є вимогами майнового характеру і підлягають оплаті судовим збором у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна подається до суду. Вказане передбачено чч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Із 1 січня 2020 року ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" установлено прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн. Позивач [PERSON] не сплачувала судовий збір оскільки звільнена від його сплати відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Належний до сплати судовий збір із позовної заяви [PERSON] про стягнення 148876,00 грн пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 1488,76 грн (148876,00 * 1 % > 2102 * 0,4). Суд стягнув з відповідача [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 10000,00 грн, а не ініційовані 148876,00 грн. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог [PERSON] у сумі 100,00 грн (1488,76 * 10000,00 / 148876,00). [PERSON] сплатив судовий збір 840,80 грн. Суд зменшив розмір його заборгованості за аліментами перед [PERSON] на суму 14000,00 грн, а не ініційовані 56614,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог [PERSON] у сумі 207,92 грн (840,80 * 14000 / 56614,00). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач ПАТ "Універсал Банк" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON],третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. 25.09.2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Універсал Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про захист прав споживача, визнання недійсним окремого положення додаткової угоди до кредитного договору. 06.05.2016 року представником [PERSON] подано заяву про витребування доказів, в якій він просив суд витребувати у ПАТ "Універсал Банк" належним чином засвідчену копію кредитної справи за кредитним договором від 05.08.2008 року №BL6752, позичальник [PERSON], в тому числі Генеральний договір про надання кредитних послуг від 05.08.2008 року № BL6752 зі всіма додатками. Сторони в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ст.133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За приписами ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть у часть у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. За таких обставин, зважаючи, що у заявника існують складнощі в отриманні вищезгаданих доказів, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву представника [PERSON] про витребування доказів та зобов'язати ПАТ "Універсал Банк" надати належним чином засвідчену копію кредитної справи за кредитним договором від 05.08.2008 року №BL6752, позичальник [PERSON], в тому числі належним чином засвідчену копію Генерального договору про надання кредитних послуг від 05.08.2008 року № BL6752 зі всіма додатками. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] 24.03.2017р. прийнято на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія-БТ" на посаду заступника директора, про що видано наказ №11-к. Наказом №16-к від 12.04.2017 р. [PERSON] було переведено на посаду директора даного товариства. 09.10.2020р. звільнено з роботи, за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, згідно пункту 3 статті 38 КЗпП України на підставі наказу № 267-к від 09.10.2020р. На день звільнення ТОВ "Синергія-БТ" заборгувало [PERSON] заробітну плату в сумі 118663, 44 грн.. На письмову вимогу [PERSON] провести повний розрахунок ТОВ "Синергія-БТ" належним чином не відреагували. Тому, [PERSON] заявив позов, за яким просив стягнути з ТОВ "Синергія-БТ" заборгованість по заробітній платі в сумі 118663, 44 грн.. Ухвалою суду від 30.11.2020р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву відповідач не надав. Дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. За трудовою книжкою, [PERSON] працював заступником директора ТОВ "Синергія-БТ" з 24.03.2017 р., а з 12.04.2017 р. директором даного товариства. [PERSON] з 09.10.2020р. було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення, як це вбачається з розрахункових листів, підприємство заборгувало [PERSON] 118663,44 грн. Наявність цього спору вказує на те, що заборгованість не погашена. Тому, суд приходить до висновку, що ТОВ "Синергія-БТ" при звільненні [PERSON] порушено вимоги ст.ст. 47,116 КЗпП, згідно з якими при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а тому позов підлягає задоволенню. За наведених рішень, обов`язок понести витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що згідно з рішенням виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 21 від 31 січня 1997 року йому у власність було передано земельну ділянку загальною площею 0,075 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення йому був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 085561, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Однак у вказаному державному акті прізвище власника помилково зазначено як "[PERSON]" замість вірного "[PERSON]". Заявник просить суд встановити юридичний факт належності йому державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 085561 щодо земельної ділянки загальною площею 0,075 га за адресою : [ADDRESS]. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області від 31 січня 1997 року [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,075 га. З державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №085561, виданого 02 червня 1997 року Овідіопольською селищною радою народних депутатів вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,075 га на території Овідіопольської селищної ради. Рішенням Овідіопольської селищної ради від 25 липня 2013 року №512 "Про впорядкування та присвоєння адреси" належній [PERSON] земельній ділянці надано адресу: [ADDRESS]. З врахуванням вищенаведених встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №085561, виданий 02 червня 1997 року Овідіопольською селищною радою народних депутатів, дійсно належить заявнику [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі, 1/4 частини з всіх видів заробітку(доходу) щомісяця, до закінчення донькою навчання, тобто до 29.02.2020 р., але не більше як до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO]. Вимоги обгрунтовує тим, що донька [PERSON] навчається на 3 курсі на денному відділенні Політехнічного технікуму КІСумДУ за спеціальністю "Менеджмент" на місцях державного замовлення і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, як батько останньої, зобов"язаний утримувати дитину і має можливість добровільно надавати матеріальну допомогу, але не надає, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково в розмірі 500 грн. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та пояснила, що потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно ч. 1 ст. 200 цього Кодексу, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка навчається на денній формі навчання Політехнічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету І рівня екредитації за спеціальністю 073 Менеджмент (спеціалізація "Організація виробництва") на місцях державного замовлення (а.с. 6). Термін закінчення навчання 29.02.2020 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має молодий вік, є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, інших зобов'язань за виконавчими листами не має, а тому за своїм матеріальним станом взмозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу доньці, і повинен надавати грошову допомогу на утримання дитини. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача (а.с.22-52), інші обставини, що мають істотне значення, у відповідності зі ст. 182 СК України, необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку(доходу) до закінчення нею навчання, тобто до 29.02.2020 р., але не більше як до досягнення нею 23 років. Крім цього з відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. на рахунок Державної Судової адміністрації.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач пред'явила позов до відповідача і просить встановити їй додатковий строк в два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. При цьому зазначив, що на його звернення до інституту кардіології, він отримав відповідь на № 7/12 від 17.07.2014 року про те, що [PERSON], до інституту кардіології за консультацією та обстеженням з 2012 по 2013 рік в ДУ "ННЦ"Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска" НАМН України не зверталася. Третя особа позов підтримала. Суд, вислухавши позивача, та дослідивши матеріали справи встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо його майна. Позивач являється спадкоємцем померлого за законом. В установлений законом термін позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори з поважних причин, оскільки в зв'язку з хворобою змушена була звернутись до інституту кардіології ім. академіка М.Д.Стражеска. де було призначено лікування з приводу хвороби серця. В період проходження лікування [PERSON] захворіла на запалення легенів, в зв'язку з чим була направлена на обстеження в Київський інститут пульмонології. Дане лікування продовжувалось до 23 січня 2013 року. Згідно відповіді на запит №78 від 29.07.2014 року ДУ "ННЦ"Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска" НАМН України [PERSON] 1960 року народження проходила амбулаторне лікування в консультативній поліклініці даного центру 16.11.2012 року та 23.01.2013 року. [PERSON] додатково пояснила що медична картка під час її лікування перебувала у неї на руках, в підтвердження чого надала довідку від 23.01.2013 року, випискою із медичної карти амбулаторного хворого, консультативним заключенням від 31.07.2014 року. У зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду. В суді встановлено, що позивач будучи спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, відповідно до вимог ст.1270 ЦК України не звернувся до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини в установлений законом строк - шість місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори стало те, що [PERSON] мала проблеми зі здоров'ям. Вказану причину суд визнає, як поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, доведеною поважність пропущеного строку. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору протягом двох місяців з дня набрання рішення суду законної сили. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] заявила позов про сягнення з [PERSON] 8600 грн. додаткових витрат на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] Позов мотивовано тим, що відповідач відмовляється покрити половину витрат на навчання дитини на кафедрі військової підготовки НТУУ "Київський політехнічний інститут". [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила їх задовольнити за підстав викладених в позовній заяві. [PERSON] заперечив проти позову і пояснив, що сплачує аліменти на утримання дитини, приймати участь у витратах на навчання дитини не має можливості. Судом встановлено таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1996 року по 09.08.2011 року (а.с. 6,7), від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] року (а.с. 8). [PERSON] є студентом НТУУ "Київський політехнічний інститут". Відповідач на підставі рішення Святошинського районного суду від 27.11.2015 року сплачує аліменти на утримання сина на час його навчання у ВНЗ в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.09.2015р. 30.08.2016 року [PERSON] уклав контракт з НТУУ "Київський політехнічний інститут" на навчання на кафедрі військової підготовки. Навчання за контрактом здійснюється на комерційній основі. Саме половину витрат за контрактом і вимагає позивач від відповідача, посилаючись на приписи ст. 199 СК України. Проте даною нормою встановлено, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а не участь у витратах на навчання дитини. Стягнення ж додаткових витрат на повнолітню дитину законом взагалі не передбачено. До того ж, саме на підставі ст. 199 СК України на відповідача і покладені аліментні зобовязання. Отже, позов не грунтується на законі, а тому в задоволенні його вимог слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, в порядку та за підстав визначених СК України. Судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулася через суд з позовом, яким просить включити [PERSON] до списку осіб членів колгоспу "Расвет" с .Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області для отримання земельного паю. В позові вказує, що [PERSON] була прийнята в члени колгоспу "Расвет", де працювала з 1930 по 1958 рік. Згідно відповіді Голови Вербківської сільської ради вона не була включена до списку членів колгоспу "Расвєт" на отримання земельного паю. Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданим КП "Павлоградське МБТІ" позивач є спадкоємцем. ЇЇ була надана відповідь Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області про те, що особи, які мають право на отримання земельного паю, повинні бути в складі списку, що затверджується на загальних зборах, та передаються до земельного відділу сільської ради. Після того вони мають отримати земельний сертифікат, документ, що посвідчує право на виділення земельної ділянки в натурі. Вона отримала відповідь про відмову у включені до списку осіб членів колгоспу "Рассвєт" с. Вербки, а саме [PERSON] 11.04.2014року, тому просить поновити її строк звернення до суду з даним позовом і включити [PERSON] до списку осіб членів колгоспу "Рассвєт" с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області для отримання земельного паю. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Сіленок М.В. в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пославшись на обставини вказані в письмовому запереченні. Третя особа, управління Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про слухання справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала в колгоспі "Рассвєт" з 1930 по 1958 рік, що вбачається з трудової книжки колгоспника(а.с.7). Також вона отримувала пенсію як колишній член колгоспу, що підтверджується посвідченням [NUMBER] на ім'я [PERSON](а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 01.06.2002 року(а.с.9). Питання про прийняття (або включення) до членів колгоспу, КСП згідно статуту підприємств, вирішується загальними зборами членів ціх підприємств. Тому [PERSON] ще при житті мала можливість звернутися з цим питанням до загальних зборів колгоспу "Расвєт" с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Позивач зазначив, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, але вже після припинення ними шлюбних відносин, позивач придбав собі житло, а саме квартиру [ADDRESS]. Зазначене житло було придбано за кредитні кошти ЗАТ "ОТП Банк", згідно кредитного договору M L-400/l02/2007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк". Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка до суду не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2005 року, однак фактично шлюбні відносини припинили у березні 2007 року і з тих пір проживали окремо. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року вказаний шлюб було розірвано. Як вбачається з вищевказаного рішення, судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбні стосунки в березні 2007 року. З цього часу вони проживають окремо і спільне господарство нами не ведеться. Після припинення шлюбних відносин з відповідачкою, а саме 10 квітня 2007 року позивач придбав собі квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С. А. Зазначене житло було придбано за кредитні кошти, згідно кредитного договору M L-400/l02/2007 між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" на отримання у кредит грошових коштів у сумі 22 217,80 доларів США. Ці кошти були витрачені позивачем на придбання спірної квартири. Відповідно до умов цього договору позивач кожен місяць самостійно сплачував банку 244,79 доларів США. Відповідачка [PERSON] у виплаті зобов'язань за кредитним договором участі не брала. На даний момент позивач позбавлений можливості виконувати свої зобов'язання за кредитним договором і має намір продати спірну квартиру, щоб розрахуватися з банком. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як вбачається з ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Під час судового засідання було встановлено, що спірна квартира була придбана позивачем після припинення з відповідачкою фактичних шлюбних відносин, за кредитні кошти, які він повертав самостійно. Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved