Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі ПАТ "Миколаївобленерго") 10.12.2014 р. звернувся до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником в сумі 125756,88 грн., мотивуючи тим, що згідно з наказом №1244-к від 21.06.2010р. відповідачку було прийнято на роботу до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" на посаду комірника групи загального призначення філії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району. У червні 2010р. відповідно до постанови державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань від 28.12.1997р. за №447/24 з відповідачкою було укладено договір про матеріальну відповідальність за передані їй підзвітні цінності, який має силу на весь час роботи працівника на підприємстві. Згідно укладеного договору відповідачка прийняла на себе матеріальну відповідальність за товарно-матеріальні цінності, які знаходились на балансі філії Березанського району і були передані їй у підзвіт з підзвіту головного інженера філії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району [PERSON] на підставі підписаних ними актів приймання-передачі. Відповідно до протоколів засідання постійно діючої комісії по інвентаризації активів, капіталу, зобов'язань (від 19.12.2011р., 30.12.2011р., 12.11.2012р. №2, від 01.12.2012р. №5, від 09.12.2013р. №2) за період 2011-2013р.р. нестач товарно-матеріальних цінностей за відповідачкою виявлено не було. У відповідності до розпорядження №109 від 16.06.2014р. інвентаризаційна комісія в присутності відповідачки провела позачергову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на балансі філії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району, у період з 17.06.2014р. по 23.06.2014р., в ході якої було виявлено нестачу підзвітних цінностей. При цьому відповідачка на момент проведення інвентаризації відповідними розписками в інвентаризаційних описах товарно-матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів, основних засобів підтвердила, що всі товарно-матеріальні цінності, малоцінні необоротні матеріальні активи та основні засоби, що надійшли на її відповідальність оприбутковані, а ті, що вибули, списані на витрати. Загальна сума збитків від нестачі матеріальних цінностей, виявлених при проведенні інвентаризації, становить 125756,88 грн., у т.ч. 20% ПДВ 20959,48 грн.. Зазначена шкода була заподіяна позивачу внаслідок бездіяльності відповідачки по забезпеченню схоронності переданих матеріальних цінностей. Нестача матеріальних цінностей підтверджується порівняльною відомістю результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 18.06.2014р., протоколом засідання постійно діючої комісії по інвентаризації активів, капіталу, зобов'язань від 11.08.2014р. №9. Згідно наказу №938-к від 26.06.2014р. відповідачку було звільнено з посади комірника філії ПАТ "Миколаївобленерго" за власним бажанням. 14.10.2014р. відповідачці була направлена вимога від 13.10.2014р. №01/37-5796 про добровільне відшкодування шкоди, яка була отримана відповідачкою особисто під підпис 16.10.2014р., але залишилася без задоволення, заяви стосовно розгляду питання щодо можливості реструктуризації наявної заборгованості від відповідачки не надходило. Тому, посилаючись на ст.ст.134, 135-1 КЗпП України позивач просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ "Миколаївобленерго" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 125756,88 грн. та судовий збір у сумі 2515,14 грн.. В судовому засіданні представники позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зазначивши, що вина підприємства в нестачі відсутня так як відповідачка повинна була документувати рух товарно-матеріальних цінностей по складу філії, а в разі неможливості письмово повідомляти про це керівництво філії, що вона не робила, а тому нестача результат бездіяльності відповідачки.. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали. Посилаючись на те, що її вина в нестачі товарно-матеріальних цінностей відсутня, відповідачка зазначила, що при прийомі її на роботу комірником філії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» вона підписала договір про матеріальну відповідальність, але фактично склад від головного інженера [PERSON] не приймала, прийнявши залишки по бухгалтерським даним, і підписавши акт прийому-передачі матеріальних цінностей з підзвіту [PERSON] собі в підзвіт. Фактично вона прийняла товар частини якого в наявності не було,так як їй [PERSON] пообіцяв нестачу поступово списати. Це була нестача, яка виникла раніше у інших комірників. . В 2011-2013 роках у неї на складі проводилися інвентаризації, складалися інвентаризаційні описи, але нестачу не відображали, так як на протязі 4 років вона поступово її списувала. 21.01.2014 року із-за стихійного лиха в районі було пошкоджено лінії електропередач, на їх відновленні працювали бригади з різних областей України. Матеріали завозилися як із обленерго так і із заводів-виробників напряму на об'єкти ліквідації стихії. Вона оприбутковувала матеріали по складу на підставі наданих їй документів із обленерго і списувала матеріали по актам виконаних робіт. Яка кількість матеріалів завозилася напряму на об'єкт вона не знає, так як реальної можливості під час стихії проконтролювати рух товарно-матеріальних цінностей вона не могла. Коли залишилися працювати тільки механізовані колони, а філії роз'їхались, була виявлена нестача опор. Крім того, під час стихії на складі зламалися ваги тому вона вимушена була декілька днів відпускати зі складу дріт не на вагу, а приблизно виходячи з його метражу. При її звільненні в її присутності була проведена інвентаризація матеріальних цінностей, з результатами якої вона згодна, але нестача це результат як стихійного лиха, коли фактично неможливо було проконтролювати рух матеріалів, так і наявність нестачі на момент прийняття її на роботу, тому її вина в нестачі відсутня. Як пояснила відповідачка вона прийняла склад з нестачею товарно-матеріальних цінностей на суму 3918,05 грн, в тому числі: 2 бланка акту про порушення, 40 шт. тримачів, 39 шт.зажимів, 2 шт. голографічних захисних знаків, 3 шт. ізоляторів, 14 шт. кіл обрізних, 5 шт. муфт, 14 шт. наконечників, 23 шт. запобіжників, 8 шт.профілів, 9 шт.скрепів, 2,5 кг смазки, 18 шт. внутрішніх кутів, 5 шт. плоских шайб, 6 шт.запобіжників; нестача, яка виникла під час стихійного лиха становить 94010,20 грн., в тому числі: 41 шт. з/б опор, 37 шт.зажимів, 9,7 кг карболки, 347 шт. ковпачків 10 квт., 4 шт. оголовка, 169,8 кг дротів неізольованих, 0,050 тн., сталі кутової, 18 шт.траверсів, 111 шт.хомутів, 0.122 тн.дроту; знаходяться на об'єктах ТМЦ на суму 2179,96 грн., в т.ч.: 19 шт. з/б стояків, які знаходяться в підзвіті майстра [PERSON], та 2 роз'єднувача, які ставив майстер [PERSON]; нестача масла на суму 4209,14 грн- це пересортиця. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно наказу №1244-к від 21.06.2010р. відповідачку прийнято на роботу в ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" зі строком випробування 1 місяць (т.1,а.с.8), наказом №938-к від 26.06.2014р. з відповідачкою трудовий договір припинено (т.1,а.с.125). В червні 2010року з відповідачкою, як комірником філії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району, укладено договір про матеріальну відповідальність за передані їй підзвітні цінності (т.1,а.с.9). 22.06.2010р. з підзвіту головного інженера філії [PERSON], відповідно до розпорядження директора філії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району № 74 від 17.06.2010 року (т.1, а.с.166), у підзвіт комірника - відповідачки [PERSON] актами прийому-передачі, які підписані сторонами, були передані товарно-матеріальні цінності на складі. (т.1,а.с.10-19). Згідно робочої інструкції комірника філії ПАТ "Миколаївобленерго", затвердженої наказом генерального директора ПАТ №1194 від 01.09.2011р. та підписаної 05.09.2011р. відповідачкою, комірник зобов'язаний приймати на склад, зважувати, зберігати і видавати зі складу різні матеріальні цінності (п.3.2.1); перевіряти відповідність цінностей, які приймає, супровідним документам (п.3.2.2); організовувати зберігання матеріалів і продукції з метою запобігання їх псуванню і втратам (п.3.2.3); складати дефектні відомості на зіпсовані інструменти, прилади, матеріали тощо, акти на їх ремонт; списання, недостачу і псування матеріалів (п.3.2.5); вести облік наявних на складі матеріальних цінностей і звітну документацію про їх рух (п.3.2.6); вести відповідну документацію на ТМЦ та забезпечувати її схоронність (п.3.2.14). Згідно п.3.3.7 зазначеної інструкції комірник несе відповідальність за шкоду, спричинену товариству з його вини (т.1,а.с.20-22). З протоколів засідання постійно діючої комісії по інвентаризації активів, капіталу, зобов'язань від 19.12.2011р., від 12.11.2012р.(протокол №2), від 09.12.2013р. (протокол №2), вбачається, що за період 2011-2013р.р. нестачі товарно-матеріальних цінностей у відповідачки не виявлено (т.1,а.с.23-25,28-29, 32-34). Під час проведення інвентаризації в період з 18.06.2014р. по 23.06.2014р.,проведеної на підставі розпорядження директора філії Березанського району №109 від 16.06.2014р. (т.1,а.с.35), у [PERSON] виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 105593,19 грн., що підтверджено порівняльною відомістю про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (т.1, а.с.36-41), інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ) (т.1, а.с.49-58, 59-61, 70-73, 78-79, 80-89, 97-99, 111-113). Згідно протоколу № 9 засідання постійно діючої комісії по інвентаризації активів, капіталу, зобов'язань від 11.08.2014 року , розглянувши матеріали позачергової інвентаризації ТМЦ проведеної згідно розпорядження №109 від 16.06.2014р. по філії Березанського району у матеріально відповідальної особи [PERSON], надлишки ТМЦ в сумі 6545,53 грн. оприбутковано на баланс ПАТ «Миколаївобленерго», пересортиця ТМЦ: надлишки в сумі 1097,58 грн -оприбутковано, нестача в сумі 795,79 грн.-списана, ТМЦ не придатні до подальшої експлуатації в сумі 1491,70 грн. списано з балансу ПАТ «Миколаївобленерго», нестачу ТМЦ в сумі 104797,41 грн. списано з балансу ПАТ «Миколаївобленерго» в нестачу [PERSON] (т.1, а.с.117-120). Сума кінцевої нестачі вбачається з відомості кінцевих залишків та нестачі і становить 104797,40 грн (т.1, а.с.42-44). Згідно розрахунку матеріальної шкоди, завданої відповідачкою ПАТ "Миколаївобленерго", шкода становить 125756,88 грн., в т.ч. балансова вартість запасів - 104797,40 грн., коефіцієнт індексації - 1, ПДВ (20%) -20959,48 грн. (т.1, а.с.121-122). 13.10.2014р. позивачем на адресу відповідачки направлена вимога про добровільне відшкодування зазначеної матеріальної шкоди, завданої ПАТ "Миколаївобленерго" (т.1, а.с.126), яка відповідачкою добровільно не відшкодована.. Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників визначені ст. 130 КЗпП України. Так, виходячи зі змісту статті 130 КЗпП України, роботодавець вправі притягнути працівника до матеріальної відповідальності за наявності наступних умов: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою, вина працівника. Згідно п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до розділу II Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому Держкомпраці СРСР і Секрітаріатом ВЦРПС 28 грудня 1977р., який діє в Україні до теперішнього часу, до таких робіт належать роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах. З огляду на викладене, укладання договору про повну матеріальну відповідальність з відповідачкою, як комірником філії ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" Березанського району, відповідає вимогам законодавства. Відповідно до статей 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника покладено на власника. Згідно ч. 1 ст. 135 -3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», визначаючи розмір шкоди, суд має виходити з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо. Розмір заподіяної відповідачкою шкоди позивачу на суму 125756,88 грн. визначено виходячи з балансової вартості ТМЦ, коефіцієнтів таподатку на добавлену вартість, що вбачається з розрахунку матеріальної шкоди (т.1, а.с.121). Статтею 131 КЗпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. В свою чергу, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 рокуроз'яснено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно із статтями 130, 135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, слід з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно; в чому полягала вина працівника; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який матеріальний стан працівника. До конкретної обстановки, за якої було заподіяно шкоду, слід відносити обставини, що перешкоджали працівникові виконувати належним чином покладені на нього обов'язки, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці. Разом з тим необхідно враховувати, чи приймав працівник залежні від нього заходи до запобігання шкоди (п.19). Аналогічна правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року у справі № 6-139ц14. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, у порушення викладених вимог Закону та умов укладеного сторонами договору про повну матеріальну відповідальність сторони неналежним чином ставились до виконання своїх обов'язків по збереженню майна. Так, згідно ч.3 ст.8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( в редакції на час виникнення правовідносин), відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів (ч.6). Відповідно до ч.8 ст.9 відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст..1). Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством(ст..10) Згідно Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. N 69, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 серпня 1994 року за N 202/412(чинної на час виникнення правовідносин), для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. Проведення інвентаризації є обов'язковим: в) при зміні матеріально відповідальних осіб (на день прийому-передачі справ); е) у разі техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ) (п.3). Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії та у присутності матеріально відповідальної особи (п.12.2). Судом встановлено та не заперечується відповідачкою, що 22.06.2010 року за актом прийому-передачі нею прийнято ТМЦ з підзвіту головного інженера [PERSON], якому ТМЦ було передано в зв'язку із звільненням комірника [PERSON]до прийняття нового комірника. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що вона при прийнятті ТМЦ від головного інженера [PERSON] не перевірила наявність всіх ТМЦ та що на складі на момент прийняття нею складу була нестача ТМЦ, яку їй [PERSON] обіцяв списати в процесі роботи, не може слугувати підставою для звільнення відповідачки від матеріальної відповідальності оскільки вона як матеріально відповідальна особа зобов'язана була перевірити відповідність цінностей, які приймає, бухгалтерським даним, а, підписавши акти прийому-передачі, прийняла під свою відповідальність зазначені в актах ТМЦ. Тим більш, що про наявність нестачі ТМЦ станом на дату прийняття відповідачкою складу, тобто на 22.06.2010р.,допитані в судовому засіданні свідки заперечували. Так, свідок [PERSON]показала, що як бухгалтер філії, вона стверджує, що при прийнятті на роботу відповідачки [PERSON] нестачі ТМЦ на складі не було. До [PERSON] комірником працювала [PERSON], яка звільнилася раніше ніж прийшла [PERSON], тому склад спочатку було передано головному інженеру [PERSON], який в подальшому передав ТМЦ по акту прийому-передачі [PERSON]. При прийнятті складу [PERSON] була створена інвентаризаційна комісія, яка перераховувала всі матеріальні цінності наявні на складі, за результатами інвентаризації нестачі ТМЦ виявлено не було. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що як члени інвентаризаційної комісії вони при звільненні з посади комірника [PERSON] перевіряли наявність на складі ТМЦ, ставили свої підписи в актах інвентаризації, нестачі виявлено не було. Показання зазначених свідків відповідають наданим позивачем інвентаризаційним описам, згідно яких фактична наявність на складі ТМЦ станом на 17.06.2010 року відповідає бухгалтерським даним, нестачі ТМЦ не виявлено ( т.2 а.с.3-63). Акти прийому-передачі ТМЦ від [PERSON]. у підзвіт [PERSON] підписані останньою без будь-яких застережень (т.1, а.с10-19). Показання свідка [PERSON]щодо того, що їй не відомо про те, які фактично в складі були наявні ТМЦ при її звільненні з роботи, так як склад вона головному інженеру не передавала, не суперечать зазначеним інвентаризаційним описам, оскільки підписи в них матеріально-відповідальної особи - [PERSON] відсутні. Свідок [PERSON] показав, що працюючи майстром по ремонту та обслуговуванню підстанцій на прохання [PERSON] він списував ТМЦ, якщо була така можливість, але за який період була нестача цих матеріалів йому невідомо. Аналогічні показання дав і свідок [PERSON] Спростовуються пояснення відповідачки щодо наявності нестачі ТМЦ на складі при прийнятті нею складу і подальшими інвентаризаціями проведеними на складі, згідно яких за період 2011-2013р.р. нестачі товарно-матеріальних цінностей у відповідачки не виявлено (т.1,а.с.23-25,28-29, 32-34) Таким чином, підписавши акти прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей від [PERSON] в свій підзвіт, відповідачка, відповідно до своїх посадових обов'язків, взяла на себе зобов'язання організовувати зберігання матеріалів з метою запобігання їх псуванню і втратам, вести облік наявних на складі матеріальних цінностей і звітну документацію про їх рух. Щодо посилання відповідачки на виникнення нестачі ТМЦ під час стихійного лиха в січні-лютому 2014 року та відсутність її вини в нестачі, суд приходить до наступного. Згідно даним Миколаївського обласного центра з гідрометеорології від 10.02.2015 року в період з 20 по 31 січня 2014 року на території району спостерігалися небезпечні погодні умови: ожеледь, хуртовина, з швидкістю вітру 15-22 м/с (т.1, а.с.187). Як встановлено судом, в період стихійного лиха для усунення наслідків стихійного лиха та відновлення електропостачання для виконання робіт на території району були залучені бригади із різних областей України. Так, свідок [PERSON] показав, що під час стихійного лиха в лютому 2014 року він виконував обов'язки директора філії. З метою відновлювального ремонту пошкоджених електроліній в районі, роботи виконувалися бригадами в екстремальних умовах. Матеріали для виконання робіт поставлялися як із заводів-виробників, так і із обленерго через відділ матеріального забезпечення. Матеріали частково завозилися на склад філії, а частково відразу ж до місця виконання робіт. Ті матеріали, які поставлялися на склад філії, повинні були бути оприбутковані відповідачкою, а ті, які йшли напряму, повинні були приймати в свій підзвіт майстри, а потім по актам виконаних робіт майстер повинен був відзвітувати перед відповідачкою. На місце виконання робіт, минаючи склад філії, частково могли завозитися опори, траверси з хомутами, ізолятори, скріпна арматура, каболка, всі інші матеріали йшли тільки через склад. На складі дійсно були зламалися ваги, але це був невеликий період і тоді відповідачка видавала дріт метражем. Свідок [PERSON] показав, що працював директором філії з вересня 2013 року по перші числа лютого 2014 року. Під час стихії відповідно до заявок на виконання робіт, автомобілі з обленерго і заводів-виробників завозили опори безпосередньо на об'єкти, де розвантажувалися і їх приймали майстри. Оскільки опори повинні були прийматися комірником, то відповідачка повинна була виїхати до траси, де зупинялися автомобілі, щоб перевірити їх наявність, але це не завжди виконувалося, оскільки автомобіль для виїзду він не завжди міг надати, так як постійно знаходився на об'єктах. Свідок [PERSON] показала, що зі слів відповідачки їй було відомо про те, що під час стихійного лиха деякі автомобілі з матеріалами на склад філії не заїжджали, а їхали прямо на об'єкт. Разом з тим, контролювати надходження матеріалів та їх витрати повинна була [PERSON], яка без надання їй відповідних бухгалтерських документів, наявності документів від майстрів на списання матеріалів, не повинна була оприбуткувати ці матеріали по своєму складу. Разом з тим, відповідачка неналежно вела облік матеріальних цінностей під час усунення результатів стихійного лиха. При виведенні результатів інвентаризації при звільненні відповідачки з роботи акти інвентаризації були погоджені з відповідачкою, яка надала до бухгалтерії всі наявні в неї та підписані нею документи. Результаті інвентаризації відповідачка не заперечувала. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що вони, як майстри філії, під час стихійного лиха виконували роботи по ремонту електроліній, опори поставлялися як на склад філії, так і напряму на об'єкт виконання робіт. Як вважають зазначені свідки, відповідачка фізично не мала змоги належним чином перевірити відповідність цінностей, які приймає, супровідним документам. Свідок [PERSON] показала, що їй, як заміснику начальника відділу забезпечення обленерго, відомо, що під час стихії в січні-лютому 2014 року для виконання робіт по відновленню електромереж опори завозилися як автомобілями обленерго, так і напряму із заводів виробників на склад та на об'єкти району, що погоджувалося з головним інженером філії та комірником, яка повинна була виїхати на місце відвантаження опор для звірки з товарно-транспортними накладними та їх підписанням, хоча, як вважає свідок, під час стихії це здійснити нереально, а тому якщо виїзд був неможливий відповідачка повинна була про це ставити до відому головного інженера філії. Про необхідність належного оформлення документів при прийомі ТМЦ відповідачкою під час стихії пояснила свідок [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що на автомобілі обленерго він під час стихії перевозив на базу філії матеріали: ізолятори, траверси, які розвантажувалися у дворі філії. Перед підписанням накладних комірник або бухгалтер звіряли кількість ТМЦ з накладними, іноді рахував ТМЦ майстер, а потім комірник підписувала накладні. Той факт, що ТМЦ: ізолятори, ковпачки, карболку приймала від нього відповідачка на складі філії підтвердив і свідок [PERSON], який перевозив зазначені ТМЦ із обленерго 21.01.2014 року. Свідок [PERSON]В, показав, що під час стихії на території району працювало 20 бригад із різних областей України. На об'єкти автомобілями завозилися опори, які розвантажувалися в необхідній кількості, а решта вивозилася на інший об'єкт. Він, як майстер філії, складав акти виконаних робіт на кількість використаних матеріалів. Враховуючи об'єм робіт [PERSON] не мала реальної змоги обліковувати ТМЦ. Після закінчення стихійного лиха відповідно до вимог п.п. «е» п.3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, на складі філії на день після закінчення явища повинна була бути проведена інвентаризація ТМЦ. Разом з тим, інвентаризація ТМЦ не проведена. Згідно наказу генерального директора ПАТ «Миколаївобленерго» № 198 від 05.03.2014 року комісією проведена перевірка матеріалів, оприбуткованих після демонтажу у філії Березанського району, яка, згідно акту перевірки від 11.03.2014 року, точну кількість матеріалів, що повинні бути оприбутковані від стихії, не встановила (т.1, а.с.177-179). Як зазначено в акті № 4 перевірки виробничо-господарської діяльності філії ПАТ «Миколаївобленерго» Березанського району від 29.06.2014 року, станом на 22.05.2014 року проведена вибіркова інвентаризація ТМЦ в підзвіті комірника філії [PERSON], в результаті якої виявлено нестачу у сумі 5694,4 грн. та надлишки у сумі 9835,77 грн.,встановлено розбіжності між фактично встановленими опорами та списаними. В зв'язку з розбіжностями бухгалтерського обліку та наявністю ТМЦ на складі по філії видане розпорядження № 76 від 13.05.2014 року «Про інвентаризацію МНМА та ТМЦ», яка повинна була бути проведена в період з 19.05.2014 по 23.05.2014 р., але на час перевірки проведена не була (т.1, а.с.180-185). В порушення вимог п.12.2 Інструкції, згідно якого інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії, при проведенні інвентаризації у комірника [PERSON] всі члені комісії постійно присутні не були, що підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], показавши, що в зв'язку з виробничою необхідністю відлучалися на деякий час, при цьому проводити перевірку залишалося 2-3 члена комісії. Беручи до уваги, відповідно до ст..ст..63, 64 ЦПК України, показання допитаних в судовому засіданні свідків, письмові докази, суд приходить до висновку про неналежне забезпечення з боку керівництва філії нормальних умов зберігання матеріальних цінностей таненалежну організацію праці під час стихійного лиха та неналежну організацію праці після закінчення стихії . Разом з тим суд враховує, що відповідачка будучи матеріально відповідальною особою ніяк не реагувала щодо такої організації збереження товарно-матеріальних цінностей, не звертаючись письмово до керівництва з цього питаннята не приймала залежні від неї заходи до запобігання шкоди. Заперечуючи свою вину в виникненні нестачі ТМЦ, відповідачка зазначила кількість ТМЦ та їх вартість, період виникнення нестачі, виходячи з наданого позивачем розрахунку матеріальної шкоди на а.с.121,т.1. Посилаючись на нестачу ТМЦ на суму 3918,05 грн, яка була наявна при прийнятті нею складу, відповідачкою доказів, які б підтвердили її пояснення не надано. Не добуто судом таких доказів і в ході розгляду справи. Твердження відповідачки що під час стихійного лиха нестача ТМЦ склала 94010,20 грн. на думку суду, не є підставою для визнання відсутності вини відповідачки у виникненні нестачі, так як вона, як матеріально відповідальна особа, зобов'язана була належним чином вести облік матеріальних цінностей і звітну документацію про їх рух, тим більш, що, як показали свідки, ТМЦ : опори, траверси з хомутами, ізолятори, скріпна арматура, каболка під час стихії завозилися як на об'єкти, так і безпосередньо на склад. Посилання відповідачки на наявність ТМЦ: 19 шт. з/б стояків та 2 роз'єднувача на суму 2179,96 грн. на об'єктах, які не враховано при інвентаризації і зазначені як нестача, та показання свідка [PERSON], що 2 роз'єднувача встановлені на безхазяйні трансформатори підстанцій спростовуються показаннями свідка [PERSON], яка пояснила, що зазначені свідком ТМЦ були списані і в нестачу не включені. Посилання представника відповідача на те, що шкода заподіяна позивачу у стані крайньої необхідності, тому відповідно до ч.4 ст.130 КЗпП України не може бути покладена на відповідачку, не заслуговує на увагу. Положення законодавства про працю не містить тлумачення категорії крайньої необхідності за трудовим правом. По аналогії права крайньою необхідністю визнається випадок, коли для усунення небезпеки, яка загрожує життю та здоров'ю людей, майну інших власників, працівник заподіює шкоду майну, яке надане йому власником або уповноваженим власником органом для здійснення трудової функції. За заподіяну шкоду в стані крайньої необхідності матеріальна відповідальність на працівника не покладається, такі дії визнаються правомірними. Бездіяльність відповідачки [PERSON] по збереженню матеріальних цінностей під стан крайньої необхідності не підпадає, а тому на підставі зазначеної норми закону вона не може бути звільнена від відповідальності за заподіяну підприємству шкоду. Таким чином, враховуючиконкретну обстановку, за якої було заподіяно шкоду, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей в період стихійного лиха, неналежну організацію праці, ступінь вини відповідачки за період її роботи на посаді матеріально відповідальної особи, що заподіяна шкода стала наслідком не лише винної поведінки відповідачки, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, враховуючи матеріальний стан відповідачки, яка не працює, суд вважає за необхідне розмір покриття шкоди зменшити до 50% заявленої суми шкоди та стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 62878 грн.(50% від 104797,50 грн.+ 20% ПДВ). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ставки судового збору визначеної п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», тобто підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 628,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial