Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

В червні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, Приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2827, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", нерухомого майна: квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Скляр О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.07.2005 за реєстровим № 2680. За рахунок коштів, отриманих від реалізації задовольнити вимоги стягувача ТОВ «Фінансова компанія» Факторинг та кредитування» в рахунок несплаченої заборгованості в розмірі 467068 доларів США 35 центів, що складає еквівалент 11 554 404 гривні 10 коп. за офіційним курсом НБУ на 04.11.2019 року. На підставі вказаного виконавчого напису, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", пред`явило його до виконання. 11.12.2019 року постановою Приватного виконавця Бережного Я.В. було відкрито виконавче провадження № 60858079 щодо звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчого напису № 2827 виданого 09.12.2019 року. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а томі він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте подав до суду письмові пояснення, у яких заперечив щодо позову. Третя особа Приватний виконавець Бережний Ярослав Вікторович до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 12.07.2005 року укладено Кредитний договір № 140-12/07-2005К, за умовами якого [PERSON] , як позичальнику, банком було надано споживчий кредит у сумі 423 000 доларів США, із строком повернення до 12.07.2026 року, із сплатою 11,5 річних за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з зазначеного вище Кредитного договору, між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки № 140-12/07-2005К-1 від 12.07.2005 року. Зазначений договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за реєстровим номером 2685. За зазначеним Договором іпотеки Позивачем було передано в іпотеку банку чотирьохкімнатну квартиру, пл. 195,10 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В подальшому, 30.10.2019 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Капітал" укладено договір факторингу №30-10/2019, за яким АТ «УкрСиббанк» передало у власність зокрема вимоги за кредитним договором № 140-12/07-2005К-1 від 12.07.2005 року. У той же день, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Капітал" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування" укладено договір факторингу №98-Ф, за яким Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Капітал" передало у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування" зокрема вимоги за кредитним договором № 140-12/07-2005К-1 від 12.07.2005 року. 09.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2827, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", нерухомого майна: квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Скляр О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.07.2005 за реєстровим № 2680. За рахунок коштів, отриманих від реалізації задовольнити вимоги стягувача ТОВ «Фінансова компанія» Факторинг та кредитування» в рахунок несплаченої заборгованості в розмірі 467068 доларів США 35 центів, що складає еквівалент 11 554 404 гривні 10 коп. за офіційним курсом НБУ на 04.11.2019 року. На підставі вказаного виконавчого напису, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг та кредитування", пред`явило його до виконання. 11.12.2019 року постановою Приватного виконавця Бережного Я.В. було відкрито виконавче провадження № 60858079 щодо звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчого напису № 2827 виданого 09.12.2019 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 у «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості АТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Крім того, пунктами 284, 287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити перетік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов`язань. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення судових витрат, то в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, лише в частині судового збору, з огляду на викладене. Згідно з положенням п. 1 частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правову допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 1 вищезазначеного закону, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у стягненні судових витрат у частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки суду не надано належних доказів здійснення їх оплати,а тому судові витрати слід стягнути лише в частині судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial