Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] як батько з дітьми не спілкується, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавитися ними, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає в добровільному порядку матеріальну допомогу. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує, своїми діями підкреслює повну відмову від дітей. Свої позовні вимогу обґрунтовує тим, що про дітей турбується виключно вона самостійно та її рідні. Отримавши позовну заяву, відповідач -[PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнала в повному обсязі, та просила відмовити в її задоволені. Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в них відмовити, в той же час просив задовольнити вимоги стосовно їх зустрічного позову. Представники третіх осіб направили на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав № 01-05-1/21276х від 07.09.2015 року; висновок про визначення способу участі відповідача у вихованні дітей № 01-05-1/21276х від 25.08.2015 року. 24.10.2017р. до матеріалів долучений лист органу опіки та піклування від 11.08.2017 № 5580 зі змісту якого вбачається, що висновок органу носить рекомендаційний характер, не є розпорядчим документом, та відповідно до ст. 19 СК України, суд може не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши висновки, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, а також думку дітей, суд встановив обставини та відповідні ним правовідносини. Суд встановив, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 року по жовтень 2013 року, підстава розірвання шлюбу - рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/10431/13ц. Від шлюбу в них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я та фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншій особі не звільняє батьків від обов'язку щодо піклування про неї. З матеріалів справи вбачається, що з грудня 2011 року сторони припинили проживати однією сім'єю, діти залишилися проживати з матір'ю, а з лютого 2012 року відповідач - [PERSON] остаточно переїхав жити до міста Київ. Згідно з поясненнями позивачки, аліментні взаємовідносини були вирішені в судовому порядку на підставі рішення суду від 30.04.2014 року по справі № 523/2781/14ц. Згідно цього рішення на утримання дітей були стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття кожного окремо. Але, навіть після рішення суду, відповідач відмовлявся в добровільному порядку перераховувати аліменти, в підтвердження чого надана довідка від Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Одеської дирекції Поштамп - Центр поштового зв'язку № 1 від 22.07.2015 року № 12/244-70К про те, що жодних переказів на ім'я [PERSON] в надходженні та видачі не значиться. На підтвердження своєї правової позиції сторона позивача та її представник викликали в судове засідання свідків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в своїх поясненнях зазначили, що в ході спілкування з дітьми вони ніколи не чули бажання дітей побачити батька, вони не бачили батька поряд з дітьми та засвідчують, що вихованням дітей займається тільки позивачка та всі матеріальні витрати несе виключно вона. Також сторона позивача надала до суду відеодиск з записом поведінки [PERSON] від 21.08.2015 року, де видно, що [PERSON] не зовсім традиційним шляхом проник на територію будинку, де мешкає позивачка з дітьми, своїми діями він налякав дітей, це відображено в Результаті психодіагностичного дослідження [PERSON] та [PERSON] від 21.09.2015 року № 02-3-110. Згідно з зазначеними дослідженнями рекомендовано продовження психологічної роботи з дітьми та їх родиною для забезпечення емоційної підтримки та зниження тривожності дітей. У зв'язку з тривалим розглядом справи психоемоційний стан дітей також був перевірений в 2017 році, що підтверджується Характеристикою щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як перша, так і вищевказана Характеристики психоемоційного стану дітей були проведені Одеським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, які є належним органом для проведення зазначеної характеристики. Крім того, слід зазначити, що позивач та її представник надали до суду акти за 2015 та 2017 рік стосовно відсутності зустрічей відповідача з дітьми. Також були представлені характеристики та довідки з закладів освіти, де також було зазначено про відсутність відвідування батьком дітей. Крім цього, до матеріалів справи було залучено письмові пояснення [PERSON], в яких вона зазначає, що не бажає бачити батька, так як він дуже сильно її налякав своїми діями, а також вказує, що погоджується з матір'ю, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. З вказаного пояснення видно, що [PERSON] називає відповідача по імені. [PERSON] та Євангеліна були опитані в суді за участі законних представників - позивачки, психолога Одеського міського центру для сім'ї, дітей та молоді та представника органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. В своїх поясненнях діти наголошували на тому, що дуже бояться свого батька та не бажають його бачити, він викликає в їх думках виключно негативні емоції. Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.09.2015 року № 01-05-1/21276х орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення [PERSON], 1978 року народження батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також вищевказаним органом опіки та піклування було надано висновок від 25.08.2015 року № 01-05-1/21276х про визначення способів участі [PERSON] у вихованні вищезазначених малолітніх дітей, згідно з яким орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи такої участі шляхом встановлення систематичних побачень [PERSON] з дітьми кожний третій тиждень місяця з п'ятниці 17.00 год. по неділю 18.00 год., половину святкових, канікулярних днів та Різдвяних свят. Зазначені висновки були надані в 2015 році. Оскільки в судових засідання протягом розгляду справи були встановлені обставини, які суттєво вплинули на сприйняття дітьми батька, не були та не могли бути враховані під час складання висновків органу опіки та піклування, оскільки відбулися їх складання, тому суд не приймає їх до уваги при винесення рішення у 2017р. В обґрунтування своєї позиції відповідач поклав висновки органу опіки та піклування та докази, які з точки зору цивільного процесуального законодавства є неналежними, а саме квитанцію про сплату аліментів від 2016 року, після того, як був поданий позов до суду. Крім того, для оспорювання правової позиції позивача, відповідачем було надано Висновок експертного дослідження від 13.06.2017 № 17/4 КТ-26, який було зроблено ТОВ "Лабораторія комп'ютерної криміналістики" стосовно інформації з веб-сайту "girafenok.com.ua". Однак, суду залишалось не зрозумілим, що саме повинен підтверджувати чи спростовувати даний доказ під час розгляду справи з предметом позову про позбавлення батьківських прав та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні дітей. Даний доказ не є належним, допустимим та не може вважатися висновком експерта, так як: по-перше - відсутня ухвала суду про проведення експертизи; по-друге - Міністерством Юстиції України не встановлені правила проведення подібних експертних досліджень, саме тому суд не може брати до уваги даний доказ. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд не може погодитись з висновком, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору впливу на малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; складений у 2015р., натомість справа протягом півтора роки розглядається судом, під час розгляду були встановлені обставини. які не існували на момент складання висновків. Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, не є розпорядчим документом, та відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування. Протягом розгляду справи відповідач особисто був присутнім на одному судовому засіданні в 2015р. В подальшому його інтереси представляв [PERSON], який посилався на неможливість прибуття [PERSON], в зв'язку з зайнятістю на роботі. Наполягав на тому, що [PERSON] не надає можливості навіть побачити дітей, хоча про час та місце судового засідання, в якому діти особисто надавали пояснення, представник відповідача був заздалегідь сповіщений, - [PERSON] не явився. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В матеріалах справи є в наявності переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені первісні позовні вимоги підлягають задоволенню. а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved