Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.09.2010 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківський послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач свої обов'язки за вказаним договором не виконав і станом на 31 березня 2017 року сума заборгованості за кредитним договором складає 16798,30 гривень, яка складається з наступного: - 4718,60 гривень - заборгованість за кредитом; - 38351,57 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 2318,51 гривень - штраф (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк"підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено наступне. 30.09.2010 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав і станом на 31 березня 2017 року сума заборгованості за кредитом складає 4718,60 гривень, сума процентів за користування кредитом складає 38351,57 гривень, сума заборгованості за пенею та комісією складає 3300,00 гривень, штраф - в сумі 500,00 гривень (фіксована частина), 2318,51 гривень (процентна складова). При вирішенні даного позову суд виходить з наступного: Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України слідує, що: «1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом підлягає задоволенню. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, розмір пені залежить згідно із умовами, від тривалості прострочення зобов'язання, а не з моменту звернення банку до суду. При стягненні сум за кредитним договором слід керуватися ч. 1 ст. 1050 ЦК України та виходити з того, що стягнення сум (процентів) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України є мірою цивільно-правової відповідальної за порушення грошового зобов'язання. Із розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви видно, що заборгованість за колонкою "комісія та пеня" нараховувалась та становить 38351,57 гривень. Відповідно ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,м. Слов'янськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні, зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є м. Слов'янськ Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-рдо населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. З урахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. Щодо стягнення пені за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року та стягнення штрафів, то в цій частині у позові слід відмовити. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1408,0 гривень, що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково. Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 88 %, отже 1408,0 становить 88 % від суми 1 600 грн. 00 коп. У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial