Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У серпні 2014 року позивач публічне акціонерне комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що 01 березня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №K3XRF104070260, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит для споживчих потреб у сумі 3909,50 грн на строк з 01 березня 2007 року до 01 вересня 2008 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 0,42% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту - 97,74 грн. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів. П. 3.2.2., п. 3.2.3., п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) передбачено обов'язок позичальника повернути кредит, сплати проценти за користування ним та щомісячну винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі та в порядку, визначеному договором. Проте за час дії договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, не сплачував кредит, проценти за користування ним та винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 19 червня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] становила 41178,00 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 3576,82 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 13932,13 грн, заборгованість зі сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 1661,58 грн, пеня за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 19570,32 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 2437,05 грн. З цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 41178,00 грн та судові витрати у справі у сумі 411,78 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, що у зв'язку з фінансовими негараздами він зміг своєчасно сплатити кредит, проценти за користування ним та інші платежі за договором. Також [PERSON] зазначив, що він не працює, а тому просив суд зменшити пеню за прострочення ним термінів виконання зобов'язань за кредитним договором. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, між між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 3909,50 грн на строк з 01 березня 2007 року до 01 вересня 2008 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 0,42% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту - 97,74 грн. Сторони визначили, що договір складається зі заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів (а. с. 5-9). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ЗАТ КБ "ПриватБанк" відповідачеві [PERSON], які він використав для споживчих потреб у повному обсязі. Відповідно до п. 3.2.2., п. 3.2.3., п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) позичальник зобов'язався повернути кредит, сплати проценти за користування ним та щомісячну винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі та в порядку, визначеному договором. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про надання банківських послуг від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, допустив заборгованість зі сплати кредиту, процентів за користування ним та винагороди за надання фінансового інструменту. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язався у термін до 01 вересня 2008 року, проте вказане зобов'язання [PERSON] не виконав. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу зазначеної статті, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Отже, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він повинен сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) сплачується позичальником у разі несвоєчасного погашення ним заборгованості за кредитом у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом, але не менше 1,00 грн за кожний день прострочення. Пеня за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором складає 19570,32 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором - 2437,05 грн (500,00 грн (фіксована частина) + 1937,05 грн (процентна складова) = 2437,05 грн). За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У своєму правовому висновку Верховний Суд України вказує, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (постанова Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14). Розмір пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором значно перевищує заборгованість за кредитом. Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260 до суми заборгованості за кредитом, тобто до 3576,82 грн. Нормами ст. ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п. 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. Підписавши заяву позичальника, [PERSON] погодився з тим, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка") (стандарт) є частиною кредитного договору від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260 та становлять його положення. Отже, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України. Після закінчення строку дії кредитного договору від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260 позичальник сплачував заборгованість за кредитом, що свідчить про визнання ним свого боргу. Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривався, а тому він банком не пропущений Більш того, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Натомість відповідач у судовому засідання не заявляв про необхідність застосувати до вимог позивача позовну давність. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 року №K3XRF104070260 у сумі 25184,60 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 3576,82 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 13932,13 грн, заборгованість зі сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 1661,58 грн, пеню за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 3576,82 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 2437,05 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 251,85 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 533, 536, 549-551, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial