Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, третя особа без самостійних вимог : ТОВ "Колесо", Позов мотивовано тим, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2015 року вирішено стягнути з ТОВ «Колесо» на користь ПАТ «Закарпатгаз» 153 267,45 грн. за несанкціонований відбір природного газу та 3065,35 грн. витрат по сплаті судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року вказане рішення скасовано та відмовлено у задоволенні позову. 09.06.2015 постановою Вищого господарського суду України у даній справі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року скасувано, а рішення суду першої інстанції залишено без змін та стягнуто з ТОВ "Колесо" на користь ПАТ «Закарпатгаз» суму в розмірі 1 532,68 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги. Директор ТОВ «Колесо» [PERSON] представляв інтереси Товариства у Вищому господарському суді України, про що зазначено у вступній частині постанови, відтак знав про наявність такого судового рішення та обов`язковість його виконання. За мотивами позову, дізнавшись про вищезазначене рішення суду, з метою ухиленні від його виконання, директор ТОВ «Колесо» [PERSON] договором дарування від 17.06.2015 року здійснив відчуження на користь свого сина [PERSON] , єдиного майна цього товариства за рахунок якого могло бути виконання вищезазначене рішення суду: Автозаправної станцію стаціонарного типу, що складається з Адмінкорпусу (А), насосної (Б), авто мийки (В), бензосховища (Г), навіс з автозаправочними колоннками (Д), №1 швидкісна автозаправочна колонка, вимощення-І, зареєстрованої Винорадівським районним бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 474, вкнизі №2 від 25.10.2011 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 660314821212, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений об`єкт нерухомості належав ТОВ «Колесо» (Дарувальнику) на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності від 23.10.2001 року. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко Оленою Іванівною та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №545. ПАТ Закарпатгаз» звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ТОВ «Колесо», [PERSON] про визнання недійсними та скасування договору дарування від 17.06.2015 року. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2018 року відкрито провадження у справі № 299/3382/17 за позовом ПАТ «Закарпатгаз» до ТОВ «Колесо», [PERSON] про визнання недійсними та скасування договору дарування. 15 вересня 2017 року [PERSON] здійснив подальше відчуження нерухомого майна автозаправної станції на користь [PERSON] , що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно за наступних обставин. 30.08.2017 року ПАТ «Закарпатгаз» звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до ТОВ «Колесо» про визнання недійсним договору дарування автозаправної станції стаціонарного типу від 17.06.2015р. укладеного між ТОВ «Колесо» в особі директора [PERSON] (дарувальник) та громадянином України [PERSON] (обдарований), третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] 15.09.2017 року обдарований згідно оспорюваного договору дарування [PERSON] здійснив подальше відчуження нерухомого майна, що є об`єктом дарування згідно оспорюваного договору - Автозаправної станції стаціонарного типу. Згідно витягу з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно, що міститься в матеріалах справи, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юска Н.М., набувачем права власності на вищезазначене нерухоме майно став [PERSON] . А тому на підставі вищенаведеного, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.09.2017, укладений між громадянином України [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), та [PERSON] (реєстраційний номер [NUMBER] ) посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Наталією Миколаївною та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №643 та повернути сторін у попередній стан. Не погоджуючись з позовними вимогами та обставинами позову [PERSON] , який представляє інтереси відповідача [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що обґрунтування позову є тільки припущенням і таке не підтверджено жодними доказами. Що стосується оспорюваного договору купівлі-продажу, жодних обтяжень на автозаправну станцію стаціонарного типу накладено не було, а тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.75-77 т.1). Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву в цивільній справі №299/2771/18, в яким позовні вимоги заперечив та пояснив,що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те,що договір дарування від 17.06.2015 року реєстровий номер 545 є фіктивним і такий був визнаний судом не дійсним. Крім того зазначив, що позивач не є стороною оспорюваного договору, який останній просить визнати недійсним (а.с.87-89 т.1). Представник позивача Фраткіна Т.Ф. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити з підстав наведених у позові та наданих доказів які знаходяться в матеріалах справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Поважні обставини їх неявки в судове засідання судои не встановлені. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився зазначив, що набув майно на законних підставах. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 129 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2015 року (Справа № 907/145/14) вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Колесо" на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" суму 153 267,45 грн. збитків та 3 065,35 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.14-20). В процесі виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, 22.08.2016 року державним виконавцем здійснено виїзд за вказаною у виконавчому документі адресою та складено акт про те, що за даною адресою знаходиться автозаправочна станція стаціонарного типу, яка належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору дарування № 545 від 17.06.2015 року (а.с.11, 12-13). Згідно Договору дарування від 17.06.2015, ТОВ «Колесо», код ЄДРПОУ 19107835 в особі керівника [PERSON] (Дарувальник) передав безоплатно у власність громадянина України [PERSON] , ІПН [NUMBER] (Обдарований), Автозаправочну станцію стаціонарного типу, що складається з Адмінкорпусу (А), насосної (Б), авто мийки (В), бензосховища (Г), навіс з автозаправочними колонками (Д), №1 швидкісна автозаправочна колонка, вимощення-І, зареєстрованої Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 474, в книзі №2 від 25.10.2011 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 660314821212 (а.с.12-13). Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 17.01.2019 року визнано недійсним договір дарування від 17.06.2015 року договір дарування від 17.06.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальність «Колесо» (Код ЄДРПОУ 19107835) та громадянином України [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко Оленою Іванівною та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 545(а.с.150-164). Зазначене рішення має преюдиційне значення, що звільнює від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. [PERSON] здійснив подальше відчуження нерухомого майна автозаправної станції на користь [PERSON] , що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юска Н.М., набувачем права власності на вищезазначене нерухоме майно став [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Єдиною метою укладення спірного правочину стало приховати належне ТОВ «Колесу» нерухоме майно від його примусового стягнення в рахунок виконання рішення по справі № 907/145/14. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Таким чином, укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.1 та ч.5 ст. 203 ЦК України, що за правилами статті 215 ЦК підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають їй відповідати. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Оспорений договір нотаріально посвідчений, зареєстрований у відповідному реєстрі. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). В розумінні статті 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі, якщо на виконання правочину було передано манно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Закон не встановлює обмежень для звернення до суду з позовом про визнання правочину фіктивним для інших заінтересованих осіб, які не є його сторонами. Між тим, сторона, яка вимагає визнання правочину недійсним, повинна довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення такого правочину. В даному випадку тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача, який не є стороною оспорюваного правочину. Отже, з урахуванням цих норм суд також повинен установити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З аналізу викладених норм права, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, випливає, що позивач, який звернувся з вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки, а також вказати які саме його права були порушені, невизнані або оспорені у зв`язку із укладанням даного правочину. Таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїх ухвалі від 03 червня 2015 року у справі №6-4806св15. Крім того, в своїй постанові від 21 січня 2015 року (справа №6-197цс14) Верховний Суд України погодився з позицією суду першої інстанції, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований, як фіктивний. Фіктивним може бути визнано будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, заперечення відповідачів суд відхиляє. За змістом ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 17.01.2019 року визнано недійсним договір дарування від 17.06.2015 року договір дарування від 17.06.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальність «Колесо» (Код ЄДРПОУ 19107835) та громадянином України [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко Оленою Іванівною та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 545 (а.с.150-164 т.1). Зазначене рішення має преюдиційне значення, що звільнює від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юска Н.М., набувачем права власності на вищезазначене нерухоме майно став [PERSON] . Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Так, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено 1762 гривні судового збору (а.с.106 т.1). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Однак вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн., вказані в попередньому розрахунку суми судових витрат (а.с.42-42 т.2) задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження понесених витрат позивачем не надано жодних доказів. Суд вважає безпідставними доводи позивача про неможливість надати документи на підтвердження понесених витрат, оскільки орієнтовний розрахунок був складений 07.09.2018 року, а відтак, у позивача було достатньо часу для надання доказів понесення витрат.

Outcome: approved