Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суми надміру виплаченої пенсії за період з 01.04.2010 року по 31.12.2015 року в розмірі 2321,25грн., зазначивши у позові, що відповідач [PERSON], 15.09.1952р.н., перебуває на обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. У квітні 2010 року відповідачка звернулась до управління з заявою про перерахунок пенсії за віком. З 01.04.2010 року управлінням проведено перерахунок пенсії [PERSON] за віком. У травні 2010 року після відпрацювання управлінням списків некоректних особових рахунків згідно з розпорядженням від 19.05.2010 № 173739, було виявлено, що при здійсненні розрахунку пенсії відповідачки, було допущено механічну помилку в даних про заробітну плату за вересень 2009 року. У грудні 2015 року за результатами самоперевірки матеріалів пенсійної справи відповідачки управлінням було виявлено некоректний розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії [PERSON] та усунено механічну помилку в даних про заробіток за вересень 2009 року. Враховуючи, що змінений розрахунок пенсії, змінив її розмір, утворилась переплата пенсії [PERSON] в сумі 2321,15 грн., за період 01.04.2010 року по 31.12.2015 року, яку позивач просить стягнути з відповідача на підставі 1215 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.12.2017 року, просив у задоволенні позову відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки у позивача право на звернення до суду виникло з 2010 року. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що [PERSON], 15.09.1952р.н., перебуває на обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 16.09.2007 року та отримує пенсію за віком, розраховану за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після призначення пенсії за віком з 16.09.2007 року [PERSON] продовжувала працювати. У квітні 2010 року відповідачка звернулась до управління з особистою заявою від 15.04.2010 № 263 про перерахунок пенсії за віком згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням додаткових документі про стаж і заробітну плату. З 01.04.2010 року управлінням проведено перерахунок пенсії [PERSON] за віком, яка розрахована за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", обчислена із загального страхового стажу - 42 роки 06 місяців 09 днів, та оптимальної заробітної плати (177 місяців) за період з 01.08.1991 року по 31.07.1996 року і 01.07.2000 року по 31.03.2010 року. У травні 2010 року після відпрацювання управлінням списків некоректних особових рахунків згідно з розпорядженням від 19.05.2010 № 173739, було виявлено помилку, що при здійсненні розрахунку пенсії відповідачки, а саме, під час повторного введення в ручному режимі заробітку для обчислення пенсії з 01.04.2010 року було допущено механічну помилку в даних про заробітну плату за вересень 2009 року. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за даними системи персоніфікованого обліку сума заробітку для нарахування пенсії у вересні 2009 року становить 1475,23грн. Проте, для обчислення пенсії з 01.04.2010 року управлінням помилково враховано (внесено) за вересень 2009 року суму 14754,23 грн., що призвело до некоректного розрахунку пенсії з 01.04.2010 року. Тобто, помилку при здійсненні розрахунку пенсії відповідачу, позивачем було виявлено у травні 2010 року, але лише після повторної перевірки у грудні 2015 року, позивачем були усунені її наслідки. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи вбачається, що у травні 2010 року після відпрацювання управлінням списків некоректних особових рахунків згідно з розпорядженням від 19.05.2010 № 173739, було виявлено механічну помилку в даних про заробітну плату відповідачки, які використовуються для нарахування пенсії. Позивач звернувся до суду з позовною заявою в листопаді 2017 року. Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, який закінчився у травні 2013 року. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в позові Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя слід відмовити через сплив строку позовної давності.

Outcome: dismissed