Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною від 17.05.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 4085 щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP 4429922 від 16.04.2013 року, посилаючись на те, що вказана нотаріальна дія вчинена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою суду від 27.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по розгляду даної справи. В судовому засіданні 17.10.2018 року змінено процесуальний статус третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. з третьої особи на співвідповідача. Письмових заяв по суті справи відповідачами та третьою особою не подано. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Причини неявки інших учасників справи суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 17.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі заяви представника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4085, яким нотаріусом запропоновано звернути стягнення заборгованості за період з 07.05.2017 року по 07.05.2018 року з [PERSON], яка є боржником за кредитним договором № GP 4429922 від 16.04.2013 , укладеним нею з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у розмірі 25 068,47 грн.(а.с. 63) Приватним виконавцем Вольф Т.Л. вчиняються виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого напису в межах виконавчого провадження №56676409 (а.с. 10) Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по Справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Отже, на момент вчинення виконавчого напису набрало чинності судове рішення, яким визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Така обставина дає змогу дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача вчинений на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин були визнано нечинними судовим рішенням. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved