Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] 22.02.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з цим позовом із вимогами збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 500 грн. до 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що вони із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON] Окрім того, у позивача є ще син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. 09.08.2010 року позивачка зареєстрували шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". За станом здоров`я відповідач та дитина здорові. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 18.12.2013 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Інших утриманців відповідач не має та стягнень за виконавчими документами не проводиться. Вона працює у ТОВ "ТВІДАНС" на посаді укладальник-пакувальник і її доходи за період вересень 2018 року - січень 2019 року склали 15520,01 грн. Однак, вказаної заробітної плати не вистачає для нормального проживання та харчування її та дітей, оплати комунальних послуг тощо. Інших доходів у неї немає та їй матеріально важко утримувати дитину. Відповідач з 28.09.2016 року перебуває на обліку у Тиврівському УПСЗН та йому призначено допомогу, розмір якої за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 8847 грн. Окрім того, відповідач їздить на роботу до м.Москва Російської Федерації, де працює неофіційно і отримує доходи. Щодо розміру отриманих доходів відповідача їй не відомо, однак має обізнаність про придбання відповідачем у 2016 році та у 2018 році двох автомобілів, що, вважає, свідчить про отримання ним інших доходів. На даний час дочка навчається в 11 класі Могилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Дитина потребує значно більших коштів на її утриманні, а відповідач окрім аліментів іншої допомоги не надає. Тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 18.12.2013 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.03.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив позов задоволити частково. Вказав, що твердження позивачки про його добрий стан здоров`я, про його поїздки до м.Москва Російської Федерації на заробітки, придбання ним двох автомобілів, з чого випливає можливість надавння ним матеріальної допомоги на дитину у більшому розмірі, не підтверджено жодними доказами та не відповідають дійсності. Так, наприкінці 2015 року у нього було виявлено важку хворобу серця, а у червні 2016 року йому було проведено хірургічне втручання і він отримує постійне амбулаторне лікування. На операцію ним було витрачено 80000 грн. Дані кошти він взяв у борг, і для того аби їх повернути вимушений був виїздити на заробітки до м. Москва РФ. Але з листопада 2017 року по теперішній час він постійно перебуває в м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області та через погіршення стану здоров`я не має можливості працювати. Єдиним джерелом його доходу є допомога як особі, яка не досягла пенсійного віку та становить 8847 грн. за півроку. Оскільки він вимушений витрачати багато коштів на своє лікування, йому необхідні були кошти на лікування, а тому він рік тому продав автомобіль "ВАЗ 2109", а з обліку його зняв лише три тижні тому. Автомобіль "CHEVROLET AVEO", 2007 року випуску, було придбано за кошти його племінниці [PERSON] , але через те, що у неї немає посвідчення водія даний автомобіль було оформлено на нього і інколи він ним керує. Земельної ділянки, власного житлового будинку у нього немає. Але не зважаючи на всі ці обставини він не ухилявся та не має наміру ухилятися від свого обов`язку по утриманні дитини, він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, але в меншому розмірі ніж просить позивачка. У зв`язку із тим, що він не працює, його заробітки мінливі та нерегулярні, погоджується на збільшення розміру аліментів на утримання дочки в розмірі 1014 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів відповідає половині прожиткового мінімуму встановленому законом для дитини відповідного віку є таким, що відповідає інтересам дитини та такий розмір аліментів є для нього посильним. Інших клопотань учасниками справи не представлено. З огляду на вищевказане суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи сторін, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно копій повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6) та свідоцтва про встановлення батьківства серія [NUMBER] (а.с.8) відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини вказана [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 09.08.2010 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.5). [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). З копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] року (а.с. 9-10), рішення суду набуло законної сили 09.01.2014 року, на підставі якого 20.01.2014 року видано виконавчий лист (а.с.11). Відповідно до довідки виконкому Гніванської міської ради №172 від 07.02.2019 року позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] ; до складу її сім`ї входять: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні (а.с.12). Відповідно до довідки Могилівської ЗОШ І-ІІ-ІІІ ступенів №15 від 07.02.2019 року неповнолітня [PERSON] навчається в 11 класі Могилівської ЗОШ І-ІІ-ІІІ ст. Жмеринського району Вінницької області (а.с.14). Відповідно до довідки Могилівської ЗОШ І-ІІ-ІІІ ступенів №15 від 07.02.2019 року неповнолітній [PERSON] навчається в 3 класі Могилівської ЗОШ І-ІІ-ІІІ ст. Жмеринського району Вінницької області (а.с.15). Згідно виписок з медичної карти амбулаторного хворого від 07.02.2019 року діти [PERSON] та [PERSON] мають ряд захворювань (а.с.16,17). Згідно довідки ТОВ "ТВІДАНС" від 08.02.2019 року №ТВ00-000001 позивач [PERSON] з 05.09.2018 року працює на посаді укладальника-пакувальника та її дохід з 05.09.2018 року до 31.01.2019 року склав 15520,01 грн. (а.с.18). Згідно копії паспорта громадянина України відповідач [PERSON] народився [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.38). Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру МВС України від 07.02.2019 року (а.с.20) за фізичною особою з ідентифікаційним номером [NUMBER] , що відповідає РНОКПП відповідача [PERSON] , зареєстровані транспортні засоби: ВАЗ 2109, 1990 року випуску, - 26.08.2016 року; CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, - 25.07.2018 року. Відповідно до копій результатів ультразвукового дослідження серця від 30.12.2015 року (а.с. 43) та від 18.05.2016 року (а.с. 44) за результатами обстеження відповідачу [PERSON] рекомендовано консультацію кардіолога. Згідно копій виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 23.05.2016 року (а.с. 41) та від 09.06.2016 року (а.с. 42) у відповідача виявлено вади здоров`я та рекомендовано негайне оперативне лікування на серці в НДІ ім. Амосова. Згідно копії повідомлення Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова №04-34/207 від 03.02.2016 року, адресованого начальнику управління охорони здоров`я Вінницької обласної державної адміністрації (а.с.45) [PERSON] перебував у вказаний період на лікуванні у Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. Амосова, пацієнту показана операція - протезування аортального клапана та висловлено прохання про виділення протезу і медпрепаратів. Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 24.05.2016 року, останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із необхідністю термінового оперативного лікування на серці (а.с. 48). Відповідно до актів виконаних робіт від 20.07.2016 року за №№04-34/2821, 04-34/2820 (а.с.46,47), складеним комісією Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, отримані закладом від Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова клапан серцевий механічний аортальний та медичні препарати, що було виділено для лікування пацієнта [PERSON] , використано під час проведеної 13.07.2016 року пацієнту операції. Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серія 12ААА №570109 відповідачу [PERSON] 29.09.2016 року встановлено другу групу інвалідності загального захворювання строком до 01.10.2017 року; за даним висновком [PERSON] протипоказана праця зі значним фізичним та нервово-емоційним напруженням, рекомендовано диспансерний нагляд, амбулаторне та стаціонарне лікування в ЦРЛ (а.с.39). Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серія 12ААА №599533 відповідачу [PERSON] 17.10.2017 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання безтерміново; за даним висновком [PERSON] протипоказано значне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці, рекомендовано заходи щодо відновлення працездатності згідно наказу МОЗ №117 від 15.03.2007 року, яким затверджено протоколи надання медичної допомоги за спеціальністю "Офтальмологія" (а.с.40). Згідно довідки про отримання допомоги №69 від 13.02.2019 року Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської РДА Вінницької області (а.с.19,49) відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 28.09.2016 року по 31.12.2054 рік та призначено допомогу особам, які не мають права на пенсію, розмір якої за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року склав 8847,00 грн., при цьому за вказаний період із відповідача відраховано аліментів на загальну суму 3000,00 грн. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд визнає неаргументованими доводи позивача, що з відповідача повинні стягуватись на її ім`я аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки нею не зазначено обґрунтований розмір таких витрат на дитину у щомісячному розмірі, надто з врахуванням рівності обов`язку батьків на утримання дитини. При цьому в обгрунтуванні власних позовних вимог щодо збільшення розміру оспорюваних аліментів позивачем безпідставно вказано недостатність її власного доходу для особистого забезпечення та надання утримання дітям, в числі яких відповідач є батьком лише однієї неповнолітньої дочки, та лише щодо утримання якої він має власний обов`язок. Натомість один із синів позивача має повнолітній вік, а батьком її малолітнього сина є теперішній чоловік позивача, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, що не виключає можливості отримання позивачем забезпечення від повнолітнього сина, зокрема оплати його власної частки спожитих комунальних послуг з огляду на непредставлення відомостей щодо продовження ним навчання, та утримання від чоловіка з відповідних підстав. Також суд не приймає до уваги аргументи відповідача щодо витрачання ним коштів в сумі 80000 грн. на оперативне лікування та відсутності у нього транспортних засобів, адже жодних доказів таким власним твердженням відповідачем суду не представлено. При цьому з обсягу представлених ним доказів встановлено відомості, що медичне обладнання та препарати для проведення операції відповідачу були представлені іншим медичним закладом. Натомість повідомлення ним про нещодавне відчуження одного з автомобілів не спростовує факту його перебування у власності позивача на час існування зобов`язань із сплати присуджених аліментів на утримання неповнолітньої дочки, з огляду на його реєстрацію після постановлення відповідного рішення суду. Вказівка відповідача щодо придбання зареєстрованого за ним у 2018 році іншого автомобіля за кошти його племінниці не підтверджено доказами, а доцільнсть такої реєстрації саме за відповідачем з вказаної відсутності у племінниці водійського посвідчення не є очевидної за відсутності такої обов`язкової умови для реєстрації транспортного засобу. При визначення розміру оспорюваних аліментів, заявлених позивачем до збільшення у твердій грошовій сумі, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька серед іншого у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про зміну розміру оспорюваних позивачем аліментів, суд враховує, що з часу ухвалення Жмеринським міськрайонним судом 18.12.2013 року рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , останній виповнилося 16 повних років, змінились потреби дитини, зросли витрати на її утримання, та ці всі обставини в сукупності визначаються судом як підставу для збільшення раніше визначеного розміру аліментів за рішенням суду відповідно до ч.1 ст.192 СК України, обставини чого визнані відовідачем. При цьому відповідач переніс операцію на серці, є інвалідом 3 групи, йому встановлено державну допомогу, як особі яка не має права на пенсію, та її розмір є на рівні визначеному Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" - 1497 грн., проте, встановлена група інвалідності є такою, що дозволяє працювати, хоча й з певними обмеженнями щодо трудової діяльності, а відтак отримувати додатковий дохід. Також Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі щомісячно у збільшеному розмірі, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує, що позивачка просить збільшити розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі до 2000 грн. щомісячно, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме аліменти мають стягуватись у твердій грошовій сумі, яка складає 1400 гривень щомісячно, що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки позивачем не доведено належними доказами, що відповідач в межах своїх здібностей і фінансових можливостей може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі заявленому нею розмірі. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість не може покласти в обгрунтування судового рішення будь-які припущення чи необгрунтоване бажання позивача. В частині визначення збільшуваного розміру оспорюваних аліментів суд визнає безпідставним їх визнання відповідачем фактично у мінімальному розмірі, що наразі гарантований законом та становить його відповідний обов`язок надання утримання неповнолітній дитині незалежно від його згоди. Тож з урахуванням недоведеності відповідачем належними та допустимим доказами джерел походження коштів на придбання двох легкових автомобілів, зареєстрованих на його ім`я, , що втім не є істотно вартісними з огляду на відповідні модель та роки їх випуску, суд при визначенні вказаного розміру аліментів не обмежується відомостями щодо офіційного доходу відповідача у виді державної соціальної допомоги. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно вимог п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за відповідною ставкою вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved