Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

09 квітня 2015 року лікар-психіатр Віньковецької ЦРЛ Слободян Є.П. звернулась до суду з заявою про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди та без згоди його законного представника. Заява обґрунтована тим, що хворий [PERSON] відповідно до вимог наказу МОЗ України № 346/877 від 19.12.2000 року "Про заходи щодо запобігання небезпечним діям з боку осіб, які страждають на тяжкі психічні розлади" взятий на спецоблік з 2013 року з діагнозом "Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом апато - абулічного типу". У зв'язку із хворобою він неодноразово лікувався у психіатричній лікарні, однак після виписки вдома відмовляється приймати підтримуючу терапію, через що у нього виникають загострення хвороби та проявляється дратівливість, агресивність по відношенню до оточуючих. [PERSON] схильний до скоєння суспільно-небезпечних діянь, тому потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У судовому засіданні заявник - лікар-психіатр Слободян Є.П. свої вимоги підтримала і просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку із 2006 року і потребує постійного лікування. Хворому було призначено серйозну терапію, але він ліки не завжди приймав, внаслідок чого у нього проявлялася неадекватна поведінка, він вчиняв скандали в сім'ї, у нього появлялися наміри підпалу, в 2012 році підпалив свій будинок. Він інвалід ІІ групи . Законний представник [PERSON] - його дружина [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала вимоги заявника. Пояснила, що її чоловік відмовлявся вживати ліки, під час загострення хвороби скоїв підпал будинку, а тому вона з допомогою лікаря-психіатра намагається його підтримувати і лікувати у психіатричному відділенні. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти продовження надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку, пояснивши, що він у добровільному порядку не завжди погоджувався на лікування, а чому - не знає. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], 1968 року народження, з 2006 року знаходиться на обліку у лікаря - психіатра Віньковецької центральної районної лікарні з діагнозом "Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі наростаючим дефектом апато-абулічного типу". Неодноразово лікувався в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 від 26.03.2015 року [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу - зі наростаючим дефектом апато-абулічного типу. На даний час стан його задовільний, але в зв'язку з тим, що він не дотримується підтримуючої терапії, що призводило до загострення хвороби і вчинення суспільно-небезпечних діянь (підпалів, телефонних дзвінків вночі, погрози сусідці) комісія прийшла до висновку, що [PERSON] необхідно продовжити призначену амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога - це психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених вищевказаним Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах. Тяжкий психічний розлад відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону - це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Підстави надання амбулаторної психіатричної допомоги визначені статтею 12 вищезазначеного Закону, згідно якої амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем - психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно статті 17 вказаного Закону продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Враховуючи пояснення лікаря - психіатра Слободян Є.П., приймаючи до уваги висновок комісії лікарів - психіатрів та виписку з карти амбулаторного хворого, суд дійшов висновку, що [PERSON] потребує продовження примусового амбулаторного лікування без його згоди, оскільки у нього встановлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Outcome: approved