Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог з урахуванням уточнень від 06.06.2016 року, в позовній заяві посилається на те, що з 05.02.2013 року він працював на посаді заступника директора з операційних питань у Приватному акціонерному товаристві "[PERSON], Інк". Наказом №437-к від 01.04.2013 року він був прийнятий на роботу на посаду директора з операційних питань у Приватне акціонерне товариство "[PERSON], Інк". Наказом № 718-к від 02.07.2015 року він був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату, починаючи з квітня по липень 2015 року включно. 15.12.2015 року відповідач здійснив з ним повний розрахунок з заробітної плати, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, про що свідчить платіжне доручення № 60189 від 15.12.2015 року на суму 89603 грн. 71 коп. та платіжна відомість №02.349 від 15.12.2015 року. Проте, його було звільнено 06.07.2015 року і відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 138000 грн. 42 коп. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає за необхідне розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено в судовому засіданні позивач наказом №93-к від 12.02.2013 року був прийнятий на посаду заступника директора з операційних питань у Приватне акціонерне товариство "[PERSON], Інк". Наказом № 437-к від 01.04.2013 року він був призначений на посаду директора з операційних питань на цьому ж підприємстві. Наказом № 718-к від 02.07.2015 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому була видана трудова книжка та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату, починаючи з квітня по липень 2015 року включно. В зв"язку з зазначеним 29.02.2016 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з ПрАТ "[PERSON], Інк" на його користь заборгованість з заробітної плати в сумі 89603 грн. 71 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати з 06.07.2015 року по 29.02.2016 року в сумі 198526 грн. 92 коп. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2016 року, ухваленим у даній цивільній справі, стягнуто з ПрАТ "[PERSON], Інк" на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати в сумі 89603 грн. 71 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати в сумі 198526 грн. 92 коп., а всього 288 130 грн. 63 коп. 19.05.2016 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від ПрАТ "[PERSON], Інк", в якій відповідач зазначав, що 15.12.2015 року ПрАТ "[PERSON], Інк" з [PERSON] був проведений повний розрахунок із заробітної плати, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, про що свідчить платіжне доручення № 60189 від 15.12.2015 року на суму 89603 грн. 71 коп. та платіжна відомість №02.349 від 15.12.2015 року на суму 89603,71 грн. При цьому представник відповідача в заяві просив скасувати заочне рішення суду від 29.04.2016 року, посилаючись на те, що [PERSON], подаючи до суду позовну заяву, вже отримавши повний розрахунок від приватного акціонерного товариства ПрАТ "[PERSON], Інк", надав суду неправдиві дані та ввів суд в оману. Зважаючи на встановлені судом обставини, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2016 року було скасовано та призначена цивільна справа до судового розгляду в загальному порядку. В подальшому, посилаючись на те, що 15.12.2015 року відповідач здійснив з ним повний розрахунок з заробітної плати, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу відповідно до платіжних доручень № 60189 від 15.12.2015 року на суму 89603 грн. 71 коп. та платіжної відомості №02.349 від 15.12.2015 року на суму 89603,71 грн., позивач зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 138000 грн. 42 коп. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2015 року ПрАТ "[PERSON], Інк" з [PERSON] був проведений повний розрахунок із заробітної плати, включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, що підтверджується платіжним дорученням № 60189 від 15.12.2015 року на суму 89603 грн. 71 коп. та платіжною відомістю №02.349 від 15.12.2015 року на суму 89603,71 грн., що підтвердив в заяві про зменшення позовних вимог позивач. Таким чином, позивач був звільнений з роботи 06.07.2015 року, а розрахунок було здійснено з ним відповідачем 15.12.2015 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку, а саме за вказаний період. Встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача на час звільнення складала 23000,00 грн., середньоденна заробітна плата складала 1210,53 грн. (23000 + 23000):38 кількість відпрацьованих днів = 1210,53 грн. Кількість робочих днів з дня звільнення до дня фактичного розрахунку складає 114 днів, таким чином, загальна сума середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку складає 138000,42 грн. (1210,53 грн. х 114 днів) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved