Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

23 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він працював забійником на СП "Шахта ім. В.І. Леніна " державно\-го підприємства «Артемвугілля» та отримав професійне захворювання «пневмоконіоз», за якими 24 липня 2013 році роботодавцем було проведено розслідування та був виданий акт по формі П-4 розслідування хронічного професійного захво\-рювання. Після проходження ним лікування та обстеження, він був вперше у 2009 році направлений для огляду до МСЄК, висновком якого від 28 серпня 2013 року йому була вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% у зв`язку з професійним захворю\-ванням та інвалідність 3 групи, загалом встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності.\~Цим висновком МСЕК йому були визначені потреби у додаткових видах допо\-моги та рекомендовані заходи по відновленню працездатності та протипоказання щодо праці, а саме - протипоказана тяжка фізична праця, робота у підземних умовах.\~ Також вказує,\~що він переніс та продовжує переносити моральні страждання у зв`язку з самим фа\-ктом отримання стійкої втрати працездатності.\~Через втрату професійної працездатності у розмірі 25% він не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особи\-стий заробіток, він не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійс\-нювати, реалізовувати своє право на працю, враховуючи те, що він пенсіонер.\~Через втрату працездатності в розмірі 25% протягом тривалого часу част\-ково порушені відносини з оточуючими його людьми, близькими, друзями та зна\-йомими, тому що вони ходять на риболовлю, купаються, ходять на полювання, займаються спортом, ведуть активне громадське життя, а він через свої фізичні недо\-ліки внаслідок зазначеного отриманого професійного захворювання частково обмежений у спілкуванні з ними, не має змоги, як раніше, вести активний відпочинок разом із ними. При цьому його не залишає почуття власної неповноцінності у зв`язку з втратою його організ\-мом значної частини нормальних життєвих функцій унаслідок отриманого ушко\-дження здоров`я.\~Він позбавлений можливості, не може, як раніше, в повному обсязі викону\-вати роботу з господарства, при її виконанні зазнає постійні фізичні болі в легенях, погано чує, змушений постійно лікуватися, що вкрай негативно відображається на його стані, заподіюючи йому моральну шкоду, порушує його нормальні життєві зв`язки з членами його родини та друзями.\~\~\~\~\~ Сума 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди, як вважає позивач, повинна бути йому відшкодована відповідачем ДП "Артемвугілля". При ви\-значенні цього розміру відшкодування заподіяної йому зазначеним ушкодженням здоров`я моральної шкоди він враховує тривалий характер і ступень заподіяної шко\-ди його здоров`ю та вищевказані обставини.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного просить стягнути з державного підприємства "Артемвугілля" на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, суму в розмірі 25 000 гривень.\~\~\~ Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.24). Відповідач до судового засідання двічі не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27, 29). За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.2 ст. 247,\~280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Дослідивши надані матеріали, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Артемвугілля» з 22.09.1987 року по 06.02.1997 року та з 17.02.1997 року по 25.10.2001 року, працюючи на посаді забійника на відбійних молотках з повним робочим днем в шахті, був звільнений в зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я за п. 2\~ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8). 24 липня 2013 року був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким [PERSON] був встановлений діагноз пневмоконіоз, легенева недостатність І ст. (першого ступеню) за рестриктивним типом, захворювання професійне, встановлено вперше. Супутній діагноз: вібраційна хвороба ІІ ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок в сполученні з дефартрозом ліктьових суглобів І ст. захворювання професійне встановлене в 2001 році ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» (а.с.9-10). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААВ № 439401 від 28.08.2013 року [PERSON] встановлено 25 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (пневмоконіоз), та третя група інвалідності безстроково, загалом встановлено 65% стійкої втрати працездатності (а.с.11). Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 ЦК України\~та\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам\~статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача. Згідно довідки МСЕК позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. В зв`язку з цим 23 вересня 2019 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами\~статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмою на виробництві та професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 25% працездатності за трудовим каліцтвом, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Позивач, пропрацювавши тривалий час в підземних умовах, під впливом шкідливих факторів, перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, внаслідок трудового каліцтва був визнаний інвалідом, втратив можливість забезпечувати свої потреби та потреби своєї сім`ї. Зараз функції його організму суттєво погіршилися, що відображається не тільки на можливості працювати, але і в побуті. Він вимушений лікуватися, внаслідок поганого самопочуття знижується його настрій, він почуває себе неповноцінною людиною. Виходячи із наведених вище обставин, довідки [PERSON] , суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно\~ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з захворюванням втрачена згідно висновку МСЕК на 25 %, він визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Згідно\~ст. 268 ЦК України\~позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved