Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної події (далі ДТП). Свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 2011 року близько 16:30 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] та рухаючись по автодорозі „Кіровоград-Запоріжжя" з боку с. Мар'янське Апостоловського району убік міста Нікополь Дніпропетровської області зі швидкістю 60 км/г на 230 км + 900 м вказаної дорозі на території Нікопольського району, на закругленні проїжджої частини вліво, не проявив належної уваги та обережності, не маючи перешкод технічного характеру, утратив контроль над керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався з боку м. Нікополя убік с. Мар'янське. Позивач знаходилась в салоні автомобіля марки „ЗАЗ 1102804" в якості пасажира. Внаслідок зіткнення автомобілів позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, закритого перелому лівої скроневої кістки, субдуральних гематом лівої скроневої області та правої лобної області, субарахноїдального крововиливу, гематом повік лівого ока, саднин обличчя, забитої рани правого колінного суглобу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. За результатами розслідування кримінальної справи стосовно [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України було встановлено, що ДТП сталося з вини водія автомобіля „Мерседес-Бенс Вито 11" номерний знак [NUMBER] [PERSON], який виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER]. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2012 року по справі № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2013 [PERSON], за заявленим ним клопотанням про застосування до нього амністії, був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. „є" Закону України „Про амністію" від 08 липня 2011 року. Кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України провадженням закрита. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивачці була заподіяна матеріальна шкода, що складається з витрат на її лікування, медичне дослідження та транспортування з лікарні м. Орджонікідзе до Нікопольської міської лікарні № 1. Так, [PERSON] були понесені витрати у сумі 3 512 грн. Відповідач добровільно відшкодував їй 2 800 грн. Решту суми 712 грн. позивач просила стягнути з [PERSON] Також, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що у зв'язку з травмами, отриманими внаслідок ДТП, вона перенесла сильну фізичну біль та душевні страждання, протягом значного проміжку часу знаходилась у комі 1-го ступені, перенесла часткову амнезію, постійно її турбує головний біль, високий внутрішньочерепний тиск, порушились нормальні життєві зв'язки, тривалий час вона була непрацездатна, до теперішнього часу періодично проходить обстеження голови та змушена постійно приймати ліки. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 15 000 грн. та дану суму просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просив їх задовольнити. Так як відповідач проживає за межами м. Нікополя, відповідно до вимог ст. 132 ЦПК України, він був допитаний Ленінським районним судом м. Запоріжжя. У своїх запереченням [PERSON] позов не визнав, оскільки він був звільнений від кримінальної відповідальності. Під час досудового слідства він неодноразово звертав увагу на те, що на даній дільниці автодороги було перекидання автомобільної цистерни з соняшниковою олією, тому дорожнє покриття не відповідало вимогам безпеки руку та було дуже слизько. До того ж, на його думку, позивач не довела його вину. Тому просив суд в позові [PERSON] відмовити (а.с.34,35). У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав. Не оспорював факт, що 04 липня 2011 року близько 16:30 год. відбулося ДТП на автодорозі „Кіровоград-Запоріжжя" на 230 км + 900 м Нікопольського району Дніпропетровської області, в якій автомобіль „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] зіткнувся з автомобілем марки „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого пасажир автомобіля марки „ЗАЗ 1102804" позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Однак, представник відповідача вважає, що вини [PERSON] у даному ДТП не має, він вину свою не визнавав, був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. „є" Закону України „Про амністію" від 08.07.2011. Застосування щодо нього амністії не підтверджує його вини у вчиненні злочину, оскільки відповідач звільнено не від покарання, а від кримінальної відповідальності. Отже, для застосування амністії не має необхідності доводити його вину у вчиненому злочину та виносити щодо нього обвинувальний вирок. Також, представник відповідача вважає, що позивач у своїх позовних вимогах застосовує дві норми для відповідальності, які мають взаємовиключний характер, а саме: відповідальність за шкоду, завдану каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, та відповідальність за шкоду, завдану каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Під час судового засідання представник відповідача підтвердив, що [PERSON] частково відшкодував позивачу шкоду. Крім того, на його думку, позивач не довела якими самими діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, а також розмір моральної шкоди. До того ж, представник відповідача просив суд прийняти до уваги те, що на утриманні [PERSON] знаходиться його мати [PERSON] інвалід 3 групи, за якою він здійснює догляд та отримує соціальну допомогу в розмірі 80,29 грн. щомісячно, інших доходів він не має. Просив суд в позові [PERSON] відмовити. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши кримінальну справу № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012 за обвинуваченням [PERSON] в скоєні злочину за ст. 286 ч. 2 КК України, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.д.) транспортними засобами, що володіє, механізмом, іншим об'єктом, використання, збереження і зміст якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як встановлено судом та підтверджуються матеріалами кримінальної справи № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012, 04 липня 2011 року близько 16:30 год., водій [PERSON], керуючи автомобілем „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] та рухаючись по автодорозі „Кіровоград-Запоріжжя" з боку с. Мар'янське Апостоловського району убік міста Нікополь Дніпропетровської області зі швидкістю 60 км/г на 230 км + 900 м вказаної дорозі на території Нікопольського району, на закругленні проїжджої частини вліво, не проявив належної уваги та обережності, не маючи перешкод технічного характеру, утратив контроль над керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався з боку м. Нікополя убік с. Мар'янське, та в якому знаходилась в якості пасажира [PERSON] У результаті зіткнення автомобілів [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступені, закритого перелому лівої скроневої кістки, субдуральних гематом лівої скроневої області та правої лобної області, субарахноїдального крововиливу, гематом повік лівого ока, саднин обличчя, забитої рани правого колінного суглобу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не заперечували той факт, що 04 липня 2011 року близько 16:30 год. відбулося ДТП на автодорозі „Кіровоград-Запоріжжя" на 230 км + 900 м Нікопольського району Дніпропетровської області, в якій автомобіль „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем марки „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого пасажир автомобіля марки „ЗАЗ 1102804" позивач [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. У суду не викликає сумніву той факт, що ДТП 04 липня 2011 року на автодорозі „Кіровоград-Запоріжжя" на 230 км + 900 м Нікопольського району Дніпропетровської області відбулася з вини водія автомобіля „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER], дії якого не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху. Так, під час досудового слідства по кримінальній справі № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012 була проведена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку якої від 31 серпня 2011 року за № 70/27-436 дії водія автомобіля „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] [PERSON] при заданому механізмі події не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору находилось у причинному зв'язку з даною подією. В даній дорожній обстановці водій автомобіля „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER] [PERSON] повинна діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. Однак, при заданих вихідних даних водій автомобіля „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER] [PERSON] не мала технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем „Мерседес-Бенц Вито 11" своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою до смуги руху автомобіля „Мерседес-Бенц Вито 11". Тому, в її діях не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху (а.с.67-69 кримінальної справи № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012). З даним висновком судової автотехнічної експертизи [PERSON] був ознайомлений. Ніяких заяв і зауважень не мав, про що написав власноручно (а.с.70 кримінальної справи № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012). З цих самих підстав, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача та його представника про те, що його вина не доведена, тому не існує підстав для відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП. До того ж, саме за ініціативою та клопотанням [PERSON] до нього була застосована амністія, при цьому він не наполягав на постановленні стосовно нього виправдувального вироку (а.с.116, 159-161 кримінальної справи № 0426/4603/2012 провадження № 1-п/0426/313/2012). Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача [PERSON] у його запереченнях на позов від 20.09.2012 (а.с.34,35) щодо перекидання автомобільної цистерни з соняшниковою олією на даній дільниці автодороги „Кіровоград-Запоріжжя" на 230 км + 900 м Нікопольського району Дніпропетровської області, через їх неспроможність та недоведеність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останній суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач [PERSON] та його представник розпорядились своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.д.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] володіє автомобілем „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER] на праві власності. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що шкода, яка заподіяна здоров'ю [PERSON], підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем [PERSON], оскільки саме з його вини була заподіяна дана шкода. При цьому дії водія автомобіля „Мерседес-Бенц Вито 11" [PERSON] були неправомірними, оскільки вони не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, та між його діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок і є вина зазначеної особи. Суд не вбачає в даному випадку в діях водія автомобіля „ЗАЗ 1102804" номерний знак [NUMBER] [PERSON] грубої необережності, що відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди. Так, під час ДТП 04 липня 2011 року [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, знаходилась на стаціонарному лікуванні в ОАІТ м. Орджонікідзе з 04 липня 2011 року по 06 липня 2011 року. З 06 липня 2011 року по 22 липня 2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейротравматологічному відділені міської лікарні № 1 м. Нікополя (а.с.2,3,5). На медичні ліки та медичне дослідження [PERSON] були понесені витрати у сумі 3 512 грн., що підтверджується виписками із історії хвороби, висновками лікарів щодо призначеного лікування, квитанціями та товарними чеками (2,3,5,8-18), з яких [PERSON] відшкодував у добровільному порядку 2 800 грн. У судовому засіданні представник відповідача не спростовував факт отримання [PERSON] тілесних пошкоджень під час ДТП та суму витрат на медичне дослідження і ліки. Крім того, підтвердив той факт, що [PERSON] частково відшкодував їх вартість позивачу у добровільному порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази та з урахуванням часткового відшкодування шкоди відповідачем у добровільному порядку, суд приходить висновку, що залишкова сума витрат на медичне дослідження і ліки в розмірі 712 грн. підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за правилами якої і просить позивач відшкодувати завдану їй майнову шкоду. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої даної статті. Зважаючи на те, що шкода, яка заподіяна особі [PERSON] в результаті ДТП, відшкодовується [PERSON] відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, якій на відповідній правовій підставі володіє автомобілем „Мерседес-Бенц Вито 11" номерний знак [NUMBER], суд дійшов висновку, що і моральну шкоду позивачу також повинний відшкодувати відповідач [PERSON] Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, полягає в наступному. [PERSON] перенесла сильну фізичну біль та душевні страждання у зв'язку з травмами, отриманими внаслідок ДТП. Протягом значного проміжку часу знаходилась у комі 1-го ступені, перенесла часткову амнезію. Порушились нормальні життєві зв'язки, тривалий час вона була непрацездатна, її постійно турбує головний біль, високий внутрішньочерепний тиск, до теперішнього часу вона періодично проходить обстеження голови та змушена постійно приймати ліки. З урахуванням викладених обставин та залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення позивача можливості реалізації здібностей, ступеня вини відповідача, його матеріального становища, а також з огляду на вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] повинний складати 10 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Outcome: partial