Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що наприкінці 2013 року на початку 2014 року він помилково сплатив на особистий рахунок [PERSON] 69 150, 00 грн., які були сплачені в рахунок оплати ремонтних робіт в однокімнатній квартирі площею 40 кв.м., розташованій в [ADDRESS], де мешкає дочка позивача. Просить стягнути з [PERSON] на його користь помилково перераховані кошти в розмірі 69 150, 00 гривень та проценти за прострочення у розмірі 181, 76 грн.. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що жодних угод з відповідачем не укладав, тому кошти, що були сплачені ним відповідачу необхідно повернути, просить задовольнити позов в повному об'ємі. Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що позивачем на картковий рахунок відповідача сплачені кошти в сумі 160 000 грн. в рахунок проведення ремонту квартири доньки. Договір на проведення ремонтних робіт укладався між [PERSON] та ТОВ "РемонтПлюс", на рахунок якого повинні були бути сплачені кошти за ремонт. Оскільки гроші за ремонт по договору були сплачені позивачем на особистий картковий рахунок відповідача, вони підлягають поверненню як помилково сплачені, просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та пояснив, що між сторонами жодних договорів не існувало, проте згідно рахунків-фактури, які були виставлені на виконання договору, укладеного дочкою позивача та ТОВ "РемонтПлюс", позивач здійснював їх оплату, тобто позивач був обізнаний, що саме за ремонтні роботи, проведені ТОВ "Ремонт-Плюс", ним здійснюється оплата. Про помилковість сплачених коштів говорити не можна, оскільки кошти були сплачені за ремонт, про що свідчить акт виконаних робіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем уклала 2 договори на проведення ремонту, перший з яких виконувався добросовісно, по другому договору роботи припинились. Вартість ремонту сплачували батьки на картковий рахунок, який повідомив відповідач. На суму 63 000, що були перераховані відповідачу, ремонтні роботи не виконані, відповідач ухилявся від проведення ремонтних робіт за другим договором. При ознайомленні позивача з договором, він помітив, що договір укладений з фірмою, а не з приватною особою, тому позивач вважає, що він помилково сплатив кошти за ремонт відповідачу, як фізичній особі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Суд заслухавши сторін по справі, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2013 року між [PERSON] та ТОВ "Ремонт-Плюс" в особі директора [PERSON] укладено договір підряду № 1807-2013/1 на проведення чорнових робіт однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] Актом виконаних робіт від 27.12.2013 року підтверджений факт проведення чорнових робіт ТОВ "Ремонт-Плюс" на суму 41 100 грн згідно договору підряду № 1807-2013/1 . Також 25.12.2013 року між [PERSON] та ТОВ "Ремонт-Плюс" в особі директора [PERSON] укладено договір підряду № 1807-2013/1, відповідно до якого підрядник зобов'язувався провести ремонтні роботи однокімнатної квартири з використанням спонсорських матеріалів. Як стверджує представник позивача, позивач перерахував відповідачу кошти за договором підряду від 25.12.2013 року, умови якого ТОВ "Ремонт-Плюс" були виконані не в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його представники стверджували про помилковість перерахунку вказаних коштів на особистий картковий рахунок [PERSON], оскільки договір між позивачем та відповідачем не укладався, а також у зв'язку із тим, що договір укладався з юридичною особою, на поточний рахунок якої й повинні були сплачуватись кошти за проведення ремонту. Суд не може погодитись з зазначеним твердженням з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами дійсно не існувало жодних договірних зобов'язань, проте позивач був обізнаний про існування договірних зобов'язань його доньки перед ТОВ "Ремонт-Плюс" щодо здійснення оплати за проведення ремонтних робіт та погодився із тим, що вартість всіх робот буде оплачена саме ним, підтвердженням чого є акт виконаних робіт на суму 41 100 грн., про повернення яких позивач вимогу не ставить. Саме неналежне виконання ремонтних робіт ТОВ "Ремон-Плюс", де відповідач є директором, стало підставою для звернення до суду позивача з позовною заявою про стягнення безпідставно сплачених коштів. Враховуючи те, що умови договорів підряду № 1807-2013/1 від 09.12.2013 року та 25.12.2013 року сторонами виконувались, тобто здійснювались ремонтні роботи, за які в свою чергу проводилась оплата, не можна стверджувати про безпідставність перерахунку коштів позивачем на картковий рахунок відповідача, адже, хоча договірних відносин між позивачем та відповідачем не існувало, проте існувала усна домовленість між позивачем та сторонами у договорі підряду щодо порядку здійснення оплати ремонтних робіт. В іншому випадку позивачу слід ставити питання про повернення всіх коштів, що були сплачені, в тому числі за договором підряду від 09.12.2013 року, адже перерахування коштів за першим договором підряду позивачем здійснювалось так само на картковий рахунок відповідача. Окрім того, позивач не зазначив у позовній заяві та не надав підтверджуючих документів, на яку суму відповідач так і не провів ремонтні роботи за договором підряду від 25.12.2013 року. Суд не може погодитись із тим, що відповідач навмисно ввів в оману позивача щодо неповідомлення про сторону у договорі підряду, адже договір укладався донькою позивача, яка повинна була б повідомити позивача про сторону у договорі. Проте, як встановлено з пояснень представника позивача, на момент, коли позивач перераховував кошти на особистий картковий рахунок відповідача, позивачу для зручності було простіше перераховувати кошти за договорами підряду саме на картковий рахунок відповідача ніж на поточний рахунок юридичної особи. Враховуючи те, що позивач не довів в судовому засіданні помилковість перерахування ним коштів на картковий рахунок відповідача та безпідставність одержання та збереження грошей відповідачем, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed