Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач посилався на те, що належна йому на праві власності земельна ділянка площею 7,12 га, яка розташована в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, на даний час перебуває в оренді ТОВ "Агрофірма "Вісла" на підставі Договору оренди землі, що був зареєстрований 29 травня 2006 року в Миколаївській регіональній філії №5. До 2016 року, як указує позивач, відповідач свої зобов`язання за договором виконував належно, проте, у 2017 та 2018 роках він не отримав орендної плати на загальну суму 9 502, 64 грн., тобто по 4 751,32 грн. за кожен рік, що є істотним порушенням як його прав, і, відповідно, підставою для розірвання договору оренди. За таких обставин, позивач зажадав від суду стягнення заборгованості за орендною платою за 2017 - 2018 роки у розмірі 9 502, 64 грн., пені за прострочення виплати орендної плати у розмірі 2 147, 58 грн. за період з 01 січня 2018 року до 06 лютого 2019 року, тобто до дня звернення до суду із цим позовом, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, як те передбачено п. 14 Договору оренди землі, інфляційних втрат у розмірі 352,05 грн. за період з 01 січня 2018 року по 06 лютого 2019 року та 3 % річних у розмірі 185, 88 грн. за аналогічний період, а також розірвання договору оренди землі, укладеного між ним та відповідачем, який був зареєстрований 29 травня 2006 року за № 040600500580 і, відповідно, стягнення на його користь сплачених ним судових витрат, як то, судового збору і витрат на правову допомогу. Процесуальні дії у справі Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року після усунення недоліків позовної заяви згідно із ухвалою судді цього ж суду від 08 лютого 2019 року. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2019 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2019 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази, а ухвалою цього ж суду від 24 червня 2019 року в судове засідання викликано для допиту свідка, заявленого представником відповідача. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2019 року за клопотанням представника відповідача повторно витребувано докази. Ухвалою, постановленою в судовому засіданні 17 вересня 2019 року прийнято відмову представника відповідача від виклику та допиту заявленого нею свідка. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року постановлено викликати та допитати свідка, заявленого позивачем. Втім вказаний свідок до суду не з`явився, у той час, як позивач не наполягав на його повторному виклику. Позиція учасників справи та їхнє вступне слово В судовому засіданні позивач свій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив суду, належна йому на праві власності земельна ділянка наразі перебуває у відповідача в оренді на підставі Договору оренди землі, що був зареєстрований у 2006 році. В подальшому додатковим договором строк дії оренди було збільшено. У листопаді 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату орендної плати, оскільки для поховання дядька необхідні були кошти, однак йому було відмовлено. Хоча, він звертався за отриманням орендної плати за ту земельну ділянку, яку успадкував після смерті дядька, проте, ще тоді надав відповідачу номер своєї банківської картки аби останній перерахував орендну плату на неї. Повторно щодо виплати йому орендної плати він звернувся до відповідача у квітні 2018 року, проте, директор ТОВ "Агрофрма "Вісла" наказав не видавати йому плату доти, поки він не укладе нові договори. При цьому, протягом усього часу дії договору з відповідачем він отримував орендну плату в приміщенні ТОВ "Агрофірма Вісла", однак, плату за 2017 та 2018 роки відповідач переказав йому через "Укрпошту", від якої, у свою чергу, він ніяких повідомлень не отримував, а тому про необхідність забрати її у відділенні нічого не знав. При цьому, його не було повідомлено про можливість отримати належні йому виплати у відділенні поштового зв`язку, ані відповідачем, ані поштаркою. Позивач, до того ж вказував, що у нього відсутня поштова скринька, у той час, як будь - яких повідомлень від поштового відділення у воротах паркану він не знаходив, а тому від отримання орендної плати не ухилявся. Він не з`ясовував у відповідача причини невиплати належних йому орендних платежів, оскільки звертався раніше і йому було відмовлено. Крім цього, вимагати виплати орендної плати є його правом, а не обов`язком. При цьому, позивач посилався на те, що відповідач мав змогу сплатити йому орендну плату за 2017 та 2018 роки на його картковий рахунок, який є дійсним і про який відповідачу було відомо, позаяк, він особисто вказував його у письмовій заяві ще у 2017 році. В ході розгляду справи, крім цього, позивач повідомив суд, що отримав орендну плату від відповідача за 2019 рік, а дещо пізніше, у січні 2020 року, отримав ще й заборгованість за 2017 - 2018 роки. Усі ці платежі були перераховані відповідачем на його картковий рахунок, який він повідомляв ще у 2017 році. Однак, позивач вказав, що хоча відповідач й сплатив йому заборгованість із орендної плати, але він не бажає підтримувати із ним орендні відносини і наполягає на розірванні договору, позаяк, його права були порушені неотриманням належних йому платежів протягом двох років поспіль. При цьому, позивач просив суд не стягувати з відповідач орендну плату за 2017 та 2018 роки, так як остання наразі виплачена. Представник позивача позов підтримав з підстав, що викладені у ньому, просив його задовольнити та пояснив суду, що позивач не отримував орендної плати за 2017 та 2018 роки, що є систематичною її несплатою з боку відповідача, і , відповідно підставою для розірвання договору оренди землі. Так, згідно п. 11 договору оренди землі, що укладений між позивачем та відповідачем, останній повинен був сплатити орендну плату у строк до 31 грудня кожного року. Та оскільки позивач не отримував жодних виплат у 2017 та 2018 роках, то відповідач прострочив зобов`язання, починаючи з 01 січня 2018 року. При цьому, відповідач здійснив переказ орендної плати через відділення "Укрпошти", однак, в порушення п.21 постанови КМУ № 1270 "Про надання послуг поштового зв`язку" позивач жодного повідомлення чи то запрошення отримати належні йому кошти у поштовому відділенні не отримував. Крім цього, відповідач не вказав у переказі номеру телефону позивача, а тому відповідні смс- повідомлення від поштового відділення позивачу також не надходили. Відповідно, позивач не знав про можливість отримання орендної плати ані за 2017, ані 2018 роки на відділенні «Укрпошти», у той час, як він не зобов`язаний з`ясовувати у відповідача причини її невиплати. При цьому, відповідач не надав будь - яких доказів того, що позивач відмовився від отримання виплати, а так само і доказів того, що працівники "Укрпошти" належно повідомили його про необхідність отримання орендної плати саме у відділення поштового зв`язку. До того ж, коли кошти повернулись до відповідача, він не ужив жодних заходів щодо їх повторної сплати, так як само як жодних дій щодо з`ясування причин невручення позивачу грошового переказу. Крім цього, представник позивача вказував на необхідності стягнення пені з відповідача, що передбачено п.14 Договору оренди землі, а також 3 % річних та інфляційних втрат на підставі положень ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно із наданими розрахунками, за період з 01 січня 2018 року, тобто початку строку прострочення, і до 06 лютого 2019 року, тобто до моменту пред`явлення цього позову до суду. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що дійсно між позивачем та ТОВ "Агрофірма "Вісла" укладено Договір оренди землі. У 2017 та 2018 роках позивачу була сплачена орендна плата у грошовій формі шляхом грошового електронного переказу через відділення, яке обслуговує місце проживання відповідача. Зокрема, між ТОВ "Агрофірма "Вісла" та АТ "Укрпошта" було укладено договір щодо пересилання орендодавцям орендної плати, на підставі якого оператором поштового зв`язку виконувались грошові перекази усім орендодавцям, а не лише позивачу. Відповідач не повідомляв орендодавців про зміну способу виплати орендної плати, позаяк, уклавши із АТ «Укрпошта» вказаний договір, цей обов`язок покладався на його працівників. Так, відповідачем сплачувалась належна позивачу орендна плата, як у 2017 році, так і у 2018 році шляхом здійснення поштового переказу через відділення АТ «Укрпошта», яке обслуговує місце проживання позивача. Тому, отримавши на ім`я позивача грошовий переказ, саме поштове відділення зобов`язувалось повідомити [PERSON] про його наявність та необхідність отримати. При цьому, докази того, що листоноша вручила позивачу повідомлення про наявність на його ім`я потового переказу відсутні. Проте, є належні докази того, відповідач здійснив переказ орендної плати, що підтверджується списками згрупованих електронних поштових переказів. До того ж, рішення про виплату орендної плати шляхом її переказу було прийняте відповідачем щодо усіх орендодавців, а не лише щодо позивача, а тому з боку ТОВ "Агрофірма "Вісла" були учинені всі дії щодо сплати позивачу належної йому орендної плати. У той час, як сам позивач не був позбавлений можливості звернутись до відповідача та з`ясувати причини неотримання орендної плати. Представник відповідача також вказувала, що частина переказаних коштів, спрямована на виплату орендної плати, дійсно була повернута на рахунки відповідача, як така, що не отримана орендодавцями, проте, хто із них конкретно її не отримав неможливо було встановити. Наразі позивачу виплачена орендна плата за 2019 рік, а також погашена заборгованість за 2017 - 2018 роки шляхом її перерахування на його картковий рахунок, відомості про який у відповідача наявні. До того ж орендну плату за 2017 - 2018 роки сплачено позивачу у більшому розмірі, аніж ним заявлено у позові. Щодо наведених у позовній заяві розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, то представник відповідача їх заперечила, посилаючись на відсутність прострочення з вини відповідача. Але будь - яких розрахунків згідно із ст. 625 ЦК України, які б спростували розрахунки, що були надані позивачем, не надала. У відзиві на позов представник відповідача посилався на те, що викладені у позовні заяві доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки ТОВ «Агрофірма «Вісла» повністю виконано свій обов`язок, виплативши позивачу орендну плату за 2017 рік у розмірі 18 358,96 грн. і за 2018 рік у розмірі 18 356, 31 грн., шляхом здійснення поштового переказу, що підтверджується даними списків згрупованих поштових переказів. У письмових поясненнях по справі представник відповідача посилалась на те, що спосіб і місце виконання зобов`язання у частині сплати орендної плати у договорі не встановлені, а тому належним місцем виконання зобов`язання є місце проживання позивача. Тому відповідачем за місцем проживання позивача здійснено поштовий переказ орендної плати за 2017 рік розмірі 18 358,96 грн. та за 2018 рік у розмірі 18 856, 31 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових переказів. Як у подальшому стало відомо відповідачу із відповіді філії «Кіровоградська дирекція» АТ «Укрпошта», повідомлення про наявність поштового переказу на ім`я позивача не було вручене у зв`язку з його відсутністю вдома, а тому воно було залишене у воротах паркану через відсутність поштової скриньки. Повторне повідомлення також було залишене листоношею 26 лютого 2019 року у воротах паркану, однак, позивач у встановлений термін за отримання поштового переказу не з`явився, а тому його було повернуто відправнику. За таких обставин, відповідач надав усі належні докази на підтвердження факту виконання своїх договірних зобов`язань та вчинення дій по внесенню орендної плати за 2017 -2018 роки, у той час, як позивач згідно із положеннями ст. 23 Закону України «Про поштовий зв`язок» зобов`язаний установити і утримувати абонентську поштову скриньку, а у разі відсутності такої нести ризик неотримання поштових повідомлень. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, у тому числі й на докази, що відхилені судом та мотиви їх відхилення, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши надані позивачем та його представником докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, також достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним),

Outcome: partial