Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", треті особи: Тернівський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у листопаді 2016 року ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А., вчинений виконавчий напис, за реєстровим номером 5312, про стягнення з [PERSON], на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", що є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк", невиплаченої в строк заборгованості у розмірі 56 417,17 грн, відповідно до умов договору №DNH4KP27320172 від 02.05.2006р. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону, нотаріус при його вчиненні не перевірив безспірність заборгованості, також строк позовної давності за кредитним договором минув, окрім того нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З огляду на викладене просив суд визнати виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Чернігівського МНО Завалієвим А.А. від 07.11.2016 р. та зареєстрованим за №5312 таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав та доводів наведених в позовній заяві. Третя особа - ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А. в судове засідання не з'явився, надіслав лист у якому просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи - державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судове засідання на 23.10.2017 р., 23.11.2017 р., 21.12.2017 р., 18.01.2018 р. та 28.02.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду не з'явився, письмових заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.11.2017 р. ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, у безспірному порядку, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", що є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк", невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNH4KP27320172 від 02.05.2006 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 08.09.2016 р. грошових коштів у сумі 56 417,17 грн. Як убачається з матеріалів справи, ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк". Із заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса звернувся представник ПАТ КБ "ПриватБанк" 07.11.2016р. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2 ст. 1 глави 16 Порядку). Відповідно до п.3.2 ст. 3 Глави 16 Порядку заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 3.5. статті 3 глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. В п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Згідно копії довідки про звільнення серії ДНП №00250, [PERSON] відбував покарання в установі Державної виконавчої кримінальної виконавчої служби з 05.05.2016 р. по 10.08.2017р. Письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № DNH4KP27320172 від 02.05.2006 р. від 02.05.2006 р. направлялась [PERSON] на адресу [ADDRESS], 19.09.2016р. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушення стосовно основного зобов'язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов'язань, [PERSON] отримував, окрім того, в цей час останній відбував покарання, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі Кредитного договору №DNH4KP27320172 від 02.05.2006 р., згідно умов якого позивач отримав строковий кредит у сумі 2 047,50 грн на строк 12 місяців по 02.05.2007 р. включно, а із заявою про вчинення виконавчого напису представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 07.11.2016р., тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. За таких обставин нотаріус також не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогою про сплату заборгованості, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved