Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

26.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 07 квітня 2017 року по день ухвалення судового рішення. Станом на дату подання позову заборгованість складає 74052,42 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що з 01 жовтня 2014 року його було прийнято на роботу на посаду заступника начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (ДП "Укрекоресурси"), про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. В день звільнення позивачу не було добровільно виплачена заборгованість по заробітній платі. Згідно довідки ДП "Укрекоресурси" від 08 липня 2016 року заборгованість з оплати праці перед [PERSON] складає 17 000,00 грн., а середньоденна заробітна плата становить 368,42 грн. 30 грудня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ДП "Укрекоресурси" на його користь нарахованої але не виплаченої заробітної плати у розмірі 17000,00 грн. Зазначений наказ набув чинності та пред'явлений до виконання. Також, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково та стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки виплат у сумі 169 104, 78 грн. (без врахування прибуткового податку й інших обов'язкових платежів). На даний час відкрите виконавче провадження щодо стягнення вказаної заборгованості. Однак відповідач не здійснює виплат, чим грубо порушує вимоги трудового законодавства, що змушує позивача звернутись із означеним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Пояснив, що станом на 11.05.2018 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 99 473,40 грн. та підтвердив, що станом на момент ухвалення судом рішення відповідачем не виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною №345к від 24.12.2013 року [PERSON] прийнято на посаду головного фахівця відділу договірної та претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, з посадовим окладом 3600,00 грн. на місяць (а.с. 10). Наказом від 01.10.2014 року №259к [PERSON] переведено за його згодою на посаду заступника начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною. (а.с. 8-9,11,14). 05 червня 2015 року наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною №184-к [PERSON] звільнено з займаної посади у зв'язку з скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). Відповідно до довідки про заробітну плату №09/345 від 08 липня 2016 року заборгованість з оплати праці ДП «Укрекоресурси» перед [PERSON] складає 17 000,00 грн. Середньоденна заробітна плата складає 368,42 грн. (а.с. 13). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Стягнуто з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплат у сумі 169 104, 78 грн. (без врахування прибуткового податку й інших обов'язкових платежів) (а.с. 14-15). На виконання вказаного рішення суду Дніпровським районним в м. Києві відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №54070522 щодо стягнення з ДП «Укрекоресурси» на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 169 104,78 грн. (а.с. 16-20). Як убачається із інформаційної довідки про виконавче провадження від 11.05.2018 року, станом на 11.05.2018 року рішення суду не виконано. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 зі змінами і доповненнями від 29.07.2015 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Розрахунок середньоденної заробітної плати визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Відповідно до даних довідки про заробітну плату Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною № 09/345 від 08 липня 2016 року розмір середньої заробітної плати [PERSON] складає 368,42 грн. Позивач просить про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07 квітня 2017 року ( з наступного дня після ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва заочного рішення) по день ухвалення судом рішення у даній справі, тобто до 11 травня 2018 року. За період з 07.04.2017 року по 11.05.2018 року кількість робочих днів становить 270. Таким чином, середній заробіток, який підлягає виплаті [PERSON] складає 99 473,40 грн. (368,42 грн. х 270 днів). Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 07 квітня 2017 року по 11 травня 2018 року у розмірі 99 473грн. 40 коп. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 994,73 грн. судового збору.

Outcome: approved