Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 19.11.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти до розгляду позовну заяву. Визнати звільнення [PERSON] з посади провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити [PERSON] на роботі у комунальному підприємстві "Центр поводження з тваринами" на посаді провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин. Стягнути з комунального підприємства "Центр поводження з тваринами" на користь [PERSON]: допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р.; заробітну плату за період роботи 29.09.2014р. по 08.10.2014р.; середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2014р. по день постановлення рішення. Судові витрати покласти на відповідача. Після неодноразового уточнення позовних вимог остаточно просила суд визнати її звільнення з посади провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити її на роботі у КП "Центр поводження з тваринами" на посаді провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин, стягнути з відповідача на її користь: допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р. у розмірі 9379,26 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2014р. по день постановлення рішення у розмірі 22524,50 грн., всього - 31903,76грн. Допустити негайне виконання судового рішення в частини поновлення [PERSON] на роботі у КП "Центр поводження з тваринами" на посаді провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин, а також в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 4959,30грн. із покладанням судових витрат на відповідача. Вважає своє звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним, оскільки причини звільнення, наведені в наказі № 192-к від 20.10.2014р. не відповідають дійсним обставинам справи, а невихід на роботу відбувся з поважних причин - внаслідок тимчасової непрацездатності, а тому такі дії не можуть бути розцінені як дисциплінарний проступок та мати наслідком застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Також вважає безпідставними та необґрунтованими наявні у наказі № 192-к від 20.10.2014р. посилання, що на посаду провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин КП "Центр поводження з тваринами" було прийнято [PERSON] 1970р. народження, що підтверджується копією паспорту працівника, власноруч підписаною особовою карткою працівника, наданою особисто працівником трудовою книжкою, де зазначено 1970 рік народження працівника, оскільки вказаний наказ не містить жодного нормативно-правового обґрунтування можливості визначення віку особи (їїр. народження) на підставі копії паспорту працівника, власноруч підписаною особовою карткою працівника, наданою особисто працівником трудовою книжкою. В судових засіданнях позивач та її представник позов підтримували в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, які вважає необгрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам, надав до суду заперечення на позовні вимоги. В запереченнях відповідач зазначив, що між КП "Центр поводження з тваринами" та громадянкою [PERSON], [INFO] народження, ніколи не існувало правових відносин, оскільки жодних документів, які б підтверджували, що [PERSON], [INFO] народження, перебувала у трудових відносинах з КП "Центр поводження з тваринами", та що були порушені саме її ([PERSON].) права до суду надано не було. При цьому позивачка у своїй позовній заяві не зазначила в чом саме полягає порушення саме її прав, окрім того розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викладені позивачем в заяві про збільшення розміру позовних вимог не відповідають дійсним обставинам справи та не підлягають задоволенню. Із посиланням ч. 2 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" стверджує, що вимога про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності заявлена до неналежного відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, вивчивши заперечення та надані докази, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (ІПН) [NUMBER], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], на підставі своєї заяви від 05.07.2013 р. наказом № 93-К від 08.07.2013р. прийнята на посаду провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин на повний робочий день з 08.07.2013 р. з окладом згідно штатного розкладу та двохмісячним випробовувальним строком. Факт встановлення трудових відносин позивачки із підприємством відповідача підтверджується зокрема: власноруч складеною [PERSON] заявою від 05.07.2013р., наказом № 93-К від 08.07.2013р., ознайомлення її у той же день із посадовою інструкцією, нарахуванням та виплатою [PERSON] заробітної плати протягом липня 2013р. - вересня 2014р., що підтверджується наданою відповідачем довідкою про доходи № 689 від 24.10.2014р. та відомостями про надходження грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] Факт виплати відповідачем заробітної плати на картковий рахунок, відкритий позивачці КП "Центр поводження з тваринами" не спростовано. Суд також приймає до уваги факт сплати відповідачем на користь позивачки 07.10.2014р. - 224,43грн., та вже після звільнення [PERSON]: 22.10.2014р. - 100,00грн., 11.11.2014р. - 616,08грн., всього - 940,51грн., тобто частини заявлених до стягнення у первісному позові суми заробітної плати та відпускних за період роботи 29.09.2014р. по 08.10.2014р. у розмірі 1'169,10грн. (з урахуванням податків та зборів, що підлягають утриманню при виплаті заробітної плати виплачена сума 940,51грн.). Суд також враховує отримані позивачкою в Пенсійному фонді та надані нею до матеріалів справи індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], згідно яких страхувальником [PERSON] з липня 2013р. по жовтень 2014р. було КП "Центр поводження з тваринами", код 03354431. Наведені факти відповідачем також не спростовані. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", чинного до 01.01.2015р.: 2) застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. 3) страхувальник відповідно до цього Закону - це: а) роботодавець - для осіб, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону; б) особи, зазначені у частинах другій та третій статті 6 цього Закону; 4) страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; 5) роботодавець - юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб; 6) найманий працівник - фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи. Розділом XII "Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків", затвердженого наказ Міністерства фінансів України 06.11.2012р. № 1147 встановлений порядок формування реєстраційного номера облікової картки платника податків, що здійснюється центральним органом державної податкової служби України на підставі відомостей, поданих фізичною особою в Обліковій картці за формою № 1ДР. Структура реєстраційного номера Облікової картки платника податків визначена як "XXXXXNNNNK", де: XXXXX - порядковий номер реєстрації дня народження фізичної особи (для однієї дати народження може бути надано два і більше порядкових номерів); NNNN - порядковий номер Облікової картки; K - контрольний розряд. У даному випадку перші п'ять цифр номеру облікової картки [PERSON] (22270) відповідають даті народження 21.12.1960р, а не 21.12.1970р. - якій відповідають комбінація цифр 25922. Допитана за клопотанням відповідача у якості свідка директор підприємства відповідача [PERSON] повідомила, що [PERSON] при прийнятті на роботу надала оригінал і копію паспорту та оригінал трудової книжки, яка вже містила записи про попередні місця працевлаштування, а також відомості про рік народження - 1970 рік. З 08.07.2013р. [PERSON] працювала на підприємстві на посаді провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин. З 07.07.2014р. була відсутня на робочому місці і в подальшому на підтвердження поважності причини своєї відсутності надала лікарняні листи, в яких був зазначений її вік - 53 роки. Один з лікарняних листків був оплачений але в подальшому з'ясувалось, що вік [PERSON], вказаний у наданих лікарняних (53 роки), не відповідає її віку, згідно наявних у підприємства копії паспорту, трудової книжки, особової картки працівника та особового листку по обліку кадрів (1970 рік народження - 43 роки). В зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих поважність причини відсутності [PERSON] на робочому місці, [PERSON] 1970р. народження була звільнена на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Ніяких інших причин звільнення не було. Яким чином виплачувалась заробітна плата [PERSON] - готівкою через касу підприємства чи шляхом перерахування на картковий рахунок їй не відомо. Вимога про повернення грошових коштів, сплачених за першим лікарняним не висувалась. За її твердженням присутня у судовому засіданні [PERSON], візуально схожа на працівника КП "Центр поводження з тваринами" але стверджувати, що це одна і та ж особа вона не може. Допитана за клопотанням відповідача у якості свідка [PERSON] повідомила, що при прийнятті на роботу, яке відбувалось протягом одного дня 08.07.2013р., [PERSON], після співбесіди із директором підприємства, надала до КП "Центр поводження з тваринами" оригінал і копію паспорту та оригінал трудової книжки, яка вже містила записи про попередні місця працевлаштування. За твердженням свідка відомості, що містились в цих документах, - співпадали. При цьому безпосередньо [PERSON] допомогла скласти заяву [PERSON], заповнила особовий листок по обліку кадрів та особову картку працівника, в яких [PERSON] поставила свій підпис. Відмінності у даті складання заяви та наказу про прийняття на роботу пояснила тим, що можливо заява була складена одного дня, а наказ виданий - іншого. Із правилами трудового розпорядку, колективним договором, умовами роботи на робочому місці та посадовою інструкцією особисто вона не знайомила [PERSON] Допитана за клопотанням відповідача у якості свідка [PERSON] повідомила, що працює на КП "Центр поводження з тваринами" головним бухгалтером. Їй відомо, що [PERSON] при прийнятті на роботу надала оригінал і копію паспорту та оригінал трудової книжки, яка вже містила записи про попередні місця працевлаштування, а також відомості про рік народження - 1970 рік. Ці відомості їй відомі зі слів інших працівників або ж вона проходила повз приміщення, в якому відбувалось оформлення документів про прийняття на роботу [PERSON] саме в момент такого оформлення. Заробітна плата до січня 2014р. виплачувалась [PERSON] шляхом видачі готівки в касі підприємства по платіжній відомості, при цьому паспорт особи, які видавались кошти не вимагався. Після оформлення [PERSON] платіжної картки в Приватбанку з січня 2014р. і до її звільнення заробітна плата виплачувалась шляхом зарахування відповідної суми грошових коштів на картковий рахунок. Вимога про повернення грошових коштів, сплачених за першим лікарняним не висувалась, але виплачена сума шляхом подачі звіту врахована у відповідних розрахунках із Фондом соціального страхування. За її твердженням присутня у судовому засіданні [PERSON] є саме тією особою, яка працювала в КП "Центр поводження з тваринами" посаді провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин. Судом встановлена особа позивачки - [PERSON] на підставі паспорту серії [NUMBER], виданого 04.05.1999р. Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, який містить дату народження [INFO] Твердження відповідача та свідків стосовно надання саме [PERSON] копії паспорту із датою народження 1970 рік та існування оригіналу такого паспорту судом не приймаються як такі, що не підтвердженні належними та допустимим доказами та з огляду на вимоги ч.4 ст. 60 ЦПК Україні, згідно якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надана до матеріалів справи відповідачем копія паспорту [PERSON] із датою народження 21.12.1970р. не завірена належним чином і також не може бути прийнята до уваги, крім того, навіть без спеціальних знань на даній копії наявні виправлення, які помітні. Згідно листа головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська лікарня № 3" від 18.08.2014р. № 985 [PERSON], 21.12.1960р.н. знадила на лікуванні у терапевтичному відділенні стаціонару з 04.07.2014р., куди була доставлена машиною швидкої допомоги. На підтвердження поважності причин свої відсутності на робочому місці позивачкою були надані КП "Центр поводження з тваринами" листки непрацездатності серії АГВ № 413708 від 15.07.2014р. (за період 04-15.07.2014р.), серії АГА № 303652 від 30.07.2014р. (за період 16-29.07.2014р.), серії АГВ № 470684 від 30.07.2014р. (за період 30.07-16.08.2014р., 17.08.2014р., неділя є вихідним днем), серії АГР № 384080 від 29.08.2014р. (за період 18-29.08.2014р.), серії АГР № 560425 від 26.09.2014р. (за період 01-26.09.2014р., 30-31.08.09р., субота та неділя є вихідними днями), серії АГВ № 471810 від 09.10.2014р. (за період 09-16.07.2014р.). Надання цих листків непрацездатності відповідачем підтверджено в наданих ним до матеріалів справи запереченнях на позовну заяву від 15.12.2014р. Доказів виплати допомоги по тимчасовій втраті працездатності сторонами до матеріалів справи не надано, контрозрахунку заявленої до стягнення суми КП "Центр поводження з тваринами" також не надало. 29.09.2014р. [PERSON] надала директору КП "Центр поводження з тваринами" письмові пояснення, що при прийнятті на роботу вона подала паспорт, в якому вказано, що вона народилась [INFO] у лікарняних вказана така ж дата. Того ж дня [PERSON] звернулась до директора КП "Центр поводження з тваринами" із службовою запискою щодо підстав не оплати листків непрацездатності (лікарняних). Наказом від 20.10.2014р. № 192-к [PERSON] звільнено з 20.10.2014р. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, підставою звільнення зазначено, що [PERSON], провідний фахівець відділу реєстрації та улаштування тварин, була відсутня на роботі протягом 67 днів, починаючи з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р. без поважних причин. На підтвердження поважності причин своєї відсутності на роботі протягом вказаного періоду [PERSON] надала наступні листки непрацездатності: серії АГВ № 413708 від 15.07.2014р., серії АГА № 303652 від 29.07.2014р., серії АГВ № 470684 від 30.07.2014р., серії АГР № 384080 від 29.08.2014р., серії АГР № 560425 від 26.09.2014р., серії АГВ № 471810 від 09.10.2014р. При огляді вказаних Листків непрацездатності було встановлено, що вони видані [PERSON], 1960р. народження. Проте, на посаду провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин КП "Центр поводження з тваринами" було прийнято [PERSON] 1970р. народження, що підтверджується копією паспорту працівника, власноруч підписаною особовою карткою працівника, наданою особисто працівником трудовою книжкою, де зазначено 1970 рік народження працівника. Таким чином, особисті дані працівника [PERSON], прийнятого на посаду провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин, є відмінними від особистих даних [PERSON], які містяться в наданих листках непрацездатності. Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд повинен виходити з фактичних обставин справи. Виходячи з фактичних обставин справи суд вважає причину відсутності позивачки на роботі у зазначений період поважною. Наведені факти та обставини, визначені відповідачем підставами звільнення [PERSON], не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами прийняття на роботу до КП "Центр поводження з тваринами" [PERSON], саме 1970р. народження, і встановлення із такою особою трудових відносин. Відсутні також докази існування такої особи, у якої із позивачкою співпадають всі ідентифікаційні ознаки (прізвище, ім'я та по-батькові, данні паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (ідентифікаційний номер), місце проживання) - окрім дати народження. Суд не приймає у якості таких доказів незавірену копію паспорту та відомості, що містяться у трудовій книжці позивачки. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ст. 58 ЦПК України). Ст. 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому згідно зі ст. 60 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 64 ЦПК України Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відомості оригіналу паспорту [PERSON], дослідженого судом при встановленні її особи, спростовують зміст незавіреною копії, наданої до матеріалів справи відповідачем, отже така копія не може бути прийнята до уваги судом. П.п. 2.11, 2.13 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. № 58) встановлено, що Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Наведені вимоги чинного законодавства передбачають, що невідповідність наявних у трудовій книжці відомостей про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження працівника є підставою для внесення роботодавцем відповідних змін до трудової книжки, а не є підставою для встановлення віку працівника чи його звільнення. Суд також погоджується із посиланням позивачки на вимоги "Положення про паспорт громадянина України", що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Використання копії паспорту чи відомостей трудової книжки для вказаних цілей чинними законодавством не передбачено. Ст. 5 Закону України "Про громадянство України" та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" встановлені переліки документів, що посвідчують особу, до складу яких не відносяться незавірена копія паспорту та трудова книжка. З наведених підстав заперечення відповідача проти позову судом не приймаються, як необґрунтовані. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. П. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно пояснень представника відповідача та змісту наказу від 20.10.2014р. № 192-к [PERSON] була звільнена внаслідок її відсутності на роботі протягом 67 днів, починаючи з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р. без поважних причин. Однак, позивач це твердження відповідача спростував наданням відповідачеві оригіналів та до матеріалів справи - копій листків непрацездатності серії АГВ № 413708 від 15.07.2014р., серії АГА № 303652 від 29.07.2014р., серії АГВ № 470684 від 30.07.2014р., серії АГР № 384080 від 29.08.2014р., серії АГР № 560425 від 26.09.2014р., серії АГВ № 471810 від 09.10.2014р. З огляду на вище перелічені обставини, враховуючи наявність поважних причин неявки [PERSON] на роботу, суд приходить до висновку що звільнення позивачки проведено відповідачем з порушенням вимог чинного трудового законодавства України, а тому наказ відповідача КП "Центр поводження з тваринами" від 20.10.2014р. № 192-к "Про звільнення провідного фахівця відділу реєстрації та улаштування тварин [PERSON]" не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню, а [PERSON] - поновленню роботі. У відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення робітника без законних підстав та винесення рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п.2 та п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. за № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При цьому Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач надав розрахунок суми допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р. у розмірі 9379,26грн. та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2014р. по 03.03.2015р. у розмірі 22524,50грн. та просив стягнути ці кошти з відповідача на свою користь. Відповідач щодо правильності зробленого розрахунку заперечень не надав. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 07.07.2014р. по 28.09.2014р., з 09.10.2014р. по 18.10.2014р. у розмірі 9379,26грн. та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2014р. по 03.03.2015р. у розмірі 22524,50грн., які підлягає виплаті відповідачем із здійсненням відрахувань прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до вимог ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у законодавчо визначеному розмірі.

Outcome: approved