Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON], та [PERSON], посилаючись на те, що 19 квітня 2015 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого позивачі прийняли, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги, окрім позивачів не було. До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 6,3073 га, розташована на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224281600:01:001:0029, яка належала [PERSON], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 від 09.02.2004 року. Проте вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 22 січня 2016 року. 15.03.2016 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу. Видача дубліката державного акта на земельну ділянку (свідоцтва про право власності) на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, проте не зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою. Позивачка просить визнати за, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 квітня 2015 року батька [PERSON] на ? (одну другу) частину земельної ділянки площею 6,3073 га, розташована на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224281600:01:001:0029, яка належала померлому згідно державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 від 09.02.2004 року. Визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 квітня 2015 року батька [PERSON] на ? (одну другу) частину земельної ділянки площею 6,3073 га, розташована на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224281600:01:001:0029, яка належала померлому згідно державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 від 09.02.2004 року. В судове засідання позивачі не прибули, подали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду, подав заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа в судове засідання не прибула, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що: 19 квітня 2015 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого позивачі прийняли, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 28, 28 зворот, 32). До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 6,3073 га, розташована на території Василиської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224281600:01:001:0029, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 від 09.02.2004 року. Проте вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ 009551 був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 22 січня 2016 року. (а.с. 21). 15.03.2016 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу. (а.с. 14). Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, проте не зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 15-20, 23,24) Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1220,1223 ч. З ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як вбачається із п. "г" ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України ( в редакції чинній на час видачі документа) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтями 181,182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. З, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно етапі 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем Ставищенською РДА позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Ставищенська РДА до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved