Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Посилався на те, що МКП "Чернівцітеплокомуненерго" надає послуги централізованого опалення в квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], опалювальною площею 65,20 кв.м. Між сторонами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. Відповідачу відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 року № 122/4, із наступними змінами. Відповідач в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з центрального опалення не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість за період 01.12.2011 року по 30.11.2014 року в сумі 1533 грн. 81 коп. Просив стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення в сумі 2410 грн. 98 коп., а також: 290 грн. 00 коп. - втрат від інфляційних процесів, 86 грн. 67 коп. - три відсотка річних та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. За змістом ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з централізованого опалення. 21.02.2007 року між сторонами було укладено договір про користування тепловою енергією, згідно якого споживач зобов'язався своєчасно оплачувати її вартість за встановленими тарифами на умовах, передбачених договором (а.с.10). МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.12.2011 року по 30.11.2014 року нараховувало відповідачу плату за надані послуги з централізованого опалення, однак останній не сплачував кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1533 грн. 81 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.6). Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов'язанням, тому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов'язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги встановлена пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми

Outcome: approved