Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] який звертається в інтересах [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про визнання дій незаконними, обґрунтована тим, що 12 червня 2018 року відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області до його сина, [PERSON] , було застосовано запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Всупереч чинному законодавству, виходячи за рамки своїх повноважень, Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, визначив Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на строк 60 діб - до 10 серпня 2018 року включно. Після постановлення ухвали суду, [PERSON] було доставлено до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що не провокуватимуть небезпечну поведінку особи - це забезпечення надання їй стаціонарної психіатричної допомоги. Стаціонарна психіатрична допомога, що передбачає обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах і в порядку, передбаченому законом, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Положення ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона, зокрема, вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити небезпечні для неї чи оточуючих дії. З урахуванням вимог КПК України щодо забезпечення умов, що провокують небезпечну поведінку особи, при застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу та суспільну небезпеку особи слід визначити тип закладу, до якого вона госпіталізується: - із звичайним наглядом; - із посиленим наглядом; - із суворим наглядом. Відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими положеннями гл. 18 КПК України Таким чином поміщення до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» відповідно до ухвали суду щодо застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу повинно відбуватись за процедурою госпіталізації особи до психіатричного закладу відповідно до п.1 ст. 14 Закону «Про психіатричну допомогу» - «вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих». Одночасно, під час госпіталізації співробітники лікарні повинні були виконати процедуру заповнення медичної карти стаціонарного хворого Форма №003/о, яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 21.01.2016 № 29), де пунктом 6 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о "Медична карта стаціонарного хворого №__» зазначено «назва та номер документа, що посвідчує особу, код країни, громадянином якої є хворий (код країни зазначається згідно з Класифікацією країн світу, затвердженою наказом Державної служби статистики України від 30 грудня 2013 року №426), постійне місце проживання/перебування» Форма № 003/о є основним медичним документом, що заповнюється на кожного хворого, який влаштовується на стаціонарне медичне лікування, та ведеться в усіх закладах охорони здоров`я, які надають стаціонарну допомогу. Натомість в порушення вимог Наказу Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 662/20975 [PERSON] було госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» без посвідчення особи. Заміть паспорта, представниками СІЗО м. Бахмута було передано документи, в яких була ксерокопія паспорта, завірена незрозуміло ким. Тобто було надано якийсь папірець, який не відповідав закону України «Про нотаріат» ст. 43, а саме: при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Поміщення [PERSON] до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, насправді це є вид перебування осіб з психічними розладами у стаціонарі психіатричного закладу і є запобіжним заходом в рамках застосування статті 508 КПК України. Зазначене перебування [PERSON] у психіатричному стаціонарі КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» повинно було відбуватись лише за деякими формальними ознаками (цілодобове знаходження в закладі, оформлення в заклад приймальним відділенням, ведення медичної карти стаціонарного хворого) віднесено в даному розділі до видів госпіталізації. З юридичної точки зору термін «поміщення» не ототожнюється з терміном «госпіталізація». Рішення суду про поміщення такої особи в стаціонар не надає автоматичного права на здійснення діагностики та лікування. Ухвала суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області не передбачала тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду. Натомість лікарі всупереч ухвали суду розпочали буквально з першого дня незаконно вводити в організм сина позивача психотропні речовини та їх аналоги без усвідомленої його згоди. Підпис його сина, який стоїть в медичній документації про усвідомлену згоду на його лікування, був вибитий групою лікарів під психофізичним впливом та залякуванням. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року до [PERSON] було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, в якому суд не вказав стосовно лікування в умовах суворого режиму. На вищезаначене судове засідання [PERSON] доставили вже заколотого психотропними речовинами і він не міг усвідомлювати, що відбувається навколо нього. Законом України «Про психіатричну допомогу» ст. 19 передбачено що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. Тобто [PERSON] , до якого було застосовано примусові заходи медичного характеру, підлягає огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» (лікар-психіатр), який надавав [PERSON] психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців. Теж саме визначено і в Наказі МОЗ України від 31.08.2017р. № 992 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», а саме: пунктом 12 передбачено «Прийом пацієнта до СЗНПД здійснює черговий лікар-психіатр, який перевіряє наявність ухвали суду про застосування ПЗМХ та документи, які посвідчують особу громадянина». Крім того, черговий лікар-психіатр письмово повідомляє пацієнта про його права, пов`язані із психіатричною допомогою, та застосування ПЗМХ, обов`язки та перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких заборонено, згідно з додатком І до цих Правил. Іноземцям або особам без громадянства керівництво СЗНПД забезпечує можливість такого повідомлення зрозумілою їм мовою. Керівництво СЗНПД повинно впродовж одного робочого дня повідомити консульську посадову особу про госпіталізацію громадянина (підданого) відповідної держави. Крім того, пацієнта повідомляють про наявне у нього право на зустріч із консульською посадовою особою відповідно до Віденської Конвенції ООН про консульські зносини 1963 року. Тобто до [PERSON] , відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року, було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом і було госпіталізовано до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» без посвідчення особи всупереч правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги. Також всупереч п. 14 Наказу МОЗ України від 31.08.2017р. № 992 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», а саме «Продовження, зміна виду або припинення ПЗМХ здійснюються судом за заявою представника СЗНПД в порядку, передбаченому Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. До заяви представника СЗНПД додається форма первинної облікової документації №104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №__». Зміна виду або припинення застосування ПЗМХ здійснюється судом також за заявою особи, до якої застосовуються ПЗМХ, або її захисника чи іншого законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається форма первинної облікової документації №104/о «Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №__», або у разі наявності висновок обраного особою лікаря-психіатра (лікаря-психіатра дитячого). Участь пацієнта у судовому засіданні при вирішенні питань про продовження, зміну виду або припинення ПЗМХ є обов`язковою. [PERSON] жодного разу також не було піднято питання стосовно продовження, зміни виду або припинення ПЗМХ. Неодноразово [PERSON] , звертався до адміністрації Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з проханням про проведення його огляду комісією лікарів-психіатрів для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження, або про зміну застосування таких заходів, в результаті він не отримав жодної відповіді та жодного разу не було проведено огляд комісії лікарів-психіатрів для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Навпаки, адміністрація Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» надавала завжди відповіді що вона не є виконавцем ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, тим самим підтверджуючи, що лікарня не має право здійснювати примусові заходи медичного застосування, а також не має право на медичну практику. Також, [PERSON] , звертався до адміністрації Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 19 примусові заходи медичного характеру, не пов`язані з позбавленням волі, застосовуються в закладі з надання психіатричної допомоги у межах адміністративно-територіальної одиниці за місцем проживання особи за бажанням такої особи. [PERSON] звертався до адміністрації Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з проханням перевести його до міської психіатричної лікарні м. Краматорська Донецької області за місцем його проживання для проходження подальшого лікування. Теж саме і передбачено пунктом 6 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31.08.2017 № 992 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 р. за № 1408/31276 передбачено - примусові заходи медичного характеру стаціонарних видів застосовуються у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання пацієнтів. Але в результаті отримав відмову у переводі його до іншої психіатричної лікарні м. Краматорська Донецької області за місцем його реєстрації для проходження подальшого лікування. Відповідно до ст. 273 ЦК України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Саме дії працівників юридичної особи - медичних працівників, головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Донецької обласної ради порушили немайнові права [PERSON] . З огляду на те, що згідно з ч.2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави Україна є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, то і в розвиток цього положення ЦК зобов`язує органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень, якими вони наділені у відповідності до Конституції України та інших законів, забезпечувати здійснення фізичною особою своїх особистих немайнових прав. При цьому дане забезпечення повинно проходити не лише шляхом заборон щодо порушення цими органами тих чи інших особистих немайнових прав фізичних осіб, але й шляхом покладення на них обов`язку здійснювати відповідні діяння, які спрямовані на допомогу фізичним особам в здійсненні та захисті цих прав. При цьому, окрім покладених на дані органи повноважень, повинні бути передбачені спеціальні процедура чи правила, які впорядковують забезпечення здійснення фізичною особою її особистих немайнових прав. Так, наприклад, для забезпечення здійснення особою права на охорону здоров`я (ст. 283 ЦК) мало встановлення повноваження тих чи інших державних та інших органів, для цього Основами законодавства про охорону здоров`я, Законом України «Про психіатричну допомогу» та іншими законодавчими актами в цій сфері встановлюється процедура, якою забезпечується здійснення фізичною особою права на охорону здоров`я. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Донецької обласної ради не є закладом охорони здоров`я, який може забезпечувати спеціалізовану стаціонарну та поліклінічну медичну допомогу з надання послуг з психіатричної допомоги. З офіційних джерел інформації позивачем виявлено, що КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», з моменту своєї державної реєстрації, не мав ліцензії на види діяльності лікарняних закладів, загальної медичної практики, спеціалізованої медичної допомоги. В закладі в наявності була лише ліцензія на надання послуг з догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію, але цей вид діяльності не відноситься до компетенції психіатричних лікарень. Таким чином, існують об`єктивні причини стверджувати, що в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», на протязі багатьох років, здійснювалась незаконна медична діяльність, а також відбулися експерименти над пацієнтами, які проходили як стаціонарне так і амбулаторне лікування у вказаному закладі. В результаті діяльності КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» порушено порядок провадження господарської діяльності. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» займався забороненими видами господарської діяльності. Адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» порушувала законодавство у сфері ліцензування видів господарської діяльності. У КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконно позбавляли та позбавляють волі людей. Адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконно госпіталізувала та продовжує госпіталізувати пацієнтів на стаціонарне лікування. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на протязі 17-ти років використовує бюджетні кошти, не маючи для цього жодних законних підстав. Співробітники КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконно, на протязі 17-ти років, вводили в організм пацієнтів психотропні речовини та їх аналоги. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», на протязі 17-ти років, незаконно видавав пацієнтам рецепти на придбання наркотичних засобів та психотропних речовин. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», на протязі 17-ти років, порушує правила обігу наркотичних речовин, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», на протязі 17-ти років, незаконно використовує печатку закладу для видачі наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Головний лікар КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», на протязі 17-ти років, зловживав своїм службовим становищем, тобто, навмисно, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе та, можливо, інших фізичних осіб, систематично завдавав істотної шкоди охоронюваним законом правам держави, свободам та інтересам окремих громадян. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» та її медичні працівники, на протязі багатьох років, порушують права пацієнтів на юридичну підтримку, особисту свободу та недоторканність, свободу від катувань та жорстокого, нелюдського, або принижуючого гідність поводження чи покарання та експлуатації, насильства та жорстокого поводження. Відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 12 червня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу [PERSON] було поміщено до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на строк 60 діб - до 10 серпня 2018 року включно. Зазначене перебування [PERSON] у психіатричному стаціонарі Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» повинно було відбуватись лише за деякими формальними ознаками (цілодобове знаходження в закладі, оформлення в заклад приймальним відділенням, ведення медичної карти стаціонарного хворого) віднесеними в даному розділі до видів госпіталізації. З юридичної точки зору термін «поміщення» не ототожнюється з терміном «госпіталізація». Рішення суду про поміщення такої особи в стаціонар не надає автоматичного права на здійснення діагностики та лікування. Ухвала суду Слов`янського міеькрайонного суду Донецької області не передбачала тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду. Госпіталізація [PERSON] відбулась без паспорта, який посвідчує його особу. Суд в своєму рішенні не вказав стосовно лікування [PERSON] в умовах суворого режиму. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги, який надає особі психіатричну допомогу. З 25 липня 2018 року і по день подачі позовної заяви жодного разу не було проведено огляду комісію лікарів-психіатрів щодо [PERSON] , [INFO] , до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру. Зазначає, що до його сина застосовувались медичні засоби, які не регламентовані медичними протоколами і він неодноразово просив та писав заяви стосовно відміни цих медичних засобів, йому жодного разу не проводили оцінку ризику скоєння ним СНД, його жодного разу не виводили на прогулянку і він весь час перебував у переповненому відділенні на протязі всієї госпіталізації. В зв`язку з викладеним просив визнати дії Головного лікаря [PERSON] та завідуючої 1-м відділенням [PERSON] КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» такими, що обмежили права та свободи людини, що гарантовані Конституцією України, право на особисту недоторканість [PERSON] , [INFO] , починаючи з 12 червня 201 8 року по теперішній час; визнати дії КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконними, що полягають у прийняті у психіатричний заклад [PERSON] , [INFO] , з 12 червня 2018 року без документів, що посвідчують його особу; визнати дії КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконними, що полягають у медичному втручанні в людський організм без надання усвідомленої згоди (згоди представника) або за судовим рішенням - починаючи з 12 червня 2018 року; визнати дії КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» незаконними, що полягають у не проведенні[на протязі з 25 липня 2018 по теперішній час огляду [PERSON] , [INFO] складом лікарської комісії, не складанні висновку та неподанні матеріалів до суду стосовно продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018 р. до [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, який розташований у м. Дніпро. Виконання даної Ухвали доручено Слов`янському відділу поліції ГУ НП в Донецькій області. Захід забезпечення кримінального провадження до вступу Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018 р. в законну силу залишено без змін - поміщення до КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ". Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18.10.2018 р., ухвала Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в частині заходу забезпечення кримінального провадження [PERSON] залишена без змін. Таким чином [PERSON] на підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходився у КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ" з 09.06.2018 р. до 18.10.2018 р. Слов`янським відділом поліції не виконана Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, який розташований у м. Дніпро. З 19.10.2018 р. по 15.10.2019р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на підставі заяви про проходження курсу лікування у добровільному порядку. Викладене підтверджується Ухвалами Слов`янського міськрайонного суду від 06.06.2017р., 25.07.2018р., копії яких додані позивачем до позовної заяви та заявами [PERSON] від 18.10.2018р. та 20.05.2019р., копії яких додаються до відзиву. В період перебування [PERSON] в КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ" на підставі заяв про проходження курсу лікувань в добровільному порядку (18.10.2018р. по 15.10.2019р.) він в повному обсязі мав можливість користуватися правами передбаченими ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу». В період з 12.06.2018р. по 18.10.2018р. права і свободи [PERSON] обмежувалися на підставі ухвал Слов`янського міськрайонного суду від 06.06.2018р., 25.07.2018р., якими [PERSON] був обраний запобіжний захід в вигляді утримання в КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ". Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими для виконання усіма органами державної влади, їх посадових і службовими особами, фізичними і юридичними особами. У зв`язку з викладеним є необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про визнання дій головного лікаря Смаль Ю.І. і завідуючої 1 відділення лікарні [PERSON] такими, що обмежували права і свободи його сина [PERSON] в період знаходження в лікарні. При госпіталізації [PERSON] були надані наступні документи: оригінал довідки про звільнення, копія паспорту та копія свідоцтва про народження, засвідчені службовою особою Слов`янського ГУ ВП - слідчим, у провадженні котрого перебувала кримінальна справа [PERSON] . Черговий лікар психіатр, який здійснював прийом [PERSON] вирішив достатніми зазначені документи для посвідчення особи хворого. Зазначеними документами засвідчувалась особистість [PERSON] при розгляді кримінальної справи в Слов`янському міськрайонному суді, під час розгляду його заяви про припинення примусових заходів медичного характеру. Таким чином є необґрунтованою позовна вимога про визнання незаконними дій КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ", що виразилися в прийнятті до лікарні [PERSON] без документів, що засвідчують його особу. При оформленні [PERSON] в лікарню на підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 06.06.2018р. останній дав усвідомлену згоду на лікування психічного захворювання, що зафіксовано в медичних документах. Проте, [PERSON] дав усвідомлену згоду на лікування в психіатричній лікарні, що підтверджується його заявами від 18.10.2018р., 20.05.2019р., Ухвалами Слов`янського міськрайонного суду від 17.10.2019р. Усвідомлену згоду [PERSON] на лікування в психіатричній лікарні оформлено відповідно до вимоги ст.13 ч.1 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 17.10.2019р. встановлено, що відносно [PERSON] ніколи не приймалися рішення про примусове лікування від психічного захворювання в КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». Ст.17,ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» надають право адміністрації психіатричної лікарні звертатися до суду з питань продовження, зміни, припинення заходів медичного характеру. Оскільки щодо [PERSON] не приймалися рішення про примусове лікування в КЗОЗ "Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ", адміністрація не мала права звертатися до суду з цих питань. Отже, є незаконними позовні вимоги про визнання незаконними дій КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ", що виявилися в ненаданні в суд матеріалів стосовно продовження, зміни або припинення примусових заходів медичного характеру [PERSON] та в наданні йому медичної допомоги без його усвідомленої згоди. 15.10.2019 року [PERSON] виписаний з лікарні на підставі заяви. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Позивач надав заперечення на відзив, в яких зазначив, що поміщення [PERSON] до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» відповідно до ухвали суду щодо застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу повинно було відбуватись за процедурою госпіталізації особи до психіатричного закладу відповідно до п.1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Під час госпіталізації співробітники КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» повинні були виконати процедуру заповнення медичної карти стаціонарного хворого. Натомість, в порушення вимог закону [PERSON] було госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» без посвідчення особи. Перебування [PERSON] у психіатричному стаціонарі КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» повинно було відбуватись лише за деякими формальними ознаками (цілодобове знаходження в закладі, оформлення в заклад приймальним відділенням, ведення медичної карти стаціонарного хворого) віднесено в даному розділі до видів госпіталізації. З юридичної точки термін «поміщення» не ототожнюється з терміном «госпіталізація». Рішення суду про поміщення такої особи в стаціонар не надає автоматичного права на здійснення діагностики та лікування. Ніякої усвідомленої згоди [PERSON] на лікування не давав. В ухвалі суду від 25.07.2018р. суд не вказав про лікування в умовах суворого режиму. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. Відносно [PERSON] жодного разу не було порушено питання щодо продовження, зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. Навпаки адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» надавала завжди відповіді, що вона не є виконавцем ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, тим самим підтверджуючи, що лікарня не має право здійснювати примусові заходи медичного застосування, а також не має права на медичну практику. Крім того, під час перевірки 06.08.2019р. Уповноваженими представниками Верховної ради України було виявлено, що комунальний заклад «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не має ліцензії на здійснення діяльності медичних закладів. Є лише дозвіл на надання послуг з догляду за особами з розумовими вадами, психічними захворюваннями та наркозалежними. Цей дозвіл дає право лише консультувати, надавати деяку медичну допомогу та харчування. Позивач зазначає, що до його сина застосовувались медичні засоби, які не регламентовані медичними протоколами і він неодноразово просив та писав заяви стосовно відміни цих медичних засобів. 16.10.2019р. була зареєстрована заява позивача до територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську, де вже відкрито кримінальне провадження, в якій позивач надав конкретні факти того, що адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» навмисно чинила різноманітні перешкоди, щоб не допустити написання [PERSON] заяви про його термінове звільнення від незаконного перебування у цьому закладі. І лише після виклику по лінії 102 та приїзду екіпажу патрульної служби національної поліції України та у присутності правоохоронців [PERSON] нарешті вдалося написати цю заяву після майже п`ятнадцяти місяців незаконного перебування у КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». Просив визнати надані відповідачем докази недостовірними та недостатніми та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Позивач, [PERSON] , у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, зазначив, що відносно його сина обирався запобіжний захід і він був поміщений до слідчого ізолятора, відносно нього була проведена судово-психіатрична експертиза, яка показала, що під час вчинення суспільно небезпечного діяння він мав розлади психіки. 12.06.2018 року його сина було переведено зі слідчого ізолятора до психлікарні. 08.06.2018 року працівники психлікарні застосували незаконні насильницькі дії, направлені на надання його сином згоди на добровільне психіатричне лікування. Зазначає, що син надавав згоду на його утримання, а не на лікування у психлікарні. КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» 17 років незаконно видавала рецепти на придбання психотропних речовин, цей заклад не має ліцензії на лікування. Представник відповідача звертався до суду з заявою про припинення примусових заходів медичного характеру. Його сина катували та 15 місяців не виводили на вулицю. При перевірці закладу омбудсменом було встановлено ряд порушень вимог закону. Після проведеного лікування стан здоров`я сина погіршився. Зазначив, що на теперішній час йому невідоме точне місцезнаходження його сина, ані в лікарні м. Слов`янська, ані в лікарні м. Дніпра, ані вдома його немає. Також зазначив, що його син [PERSON] не визнаний недієздатним за рішенням суду. Представник відповідача, [PERSON] , у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, зазначив, що [PERSON] у 2018 році скоїв злочин, передбачений ст.115 КК України, відносно нього була проведена судово-психіатрична експертиза, за результатами якої у [PERSON] було виявлено тяжке психічне захворювання. Експертиза не оскаржувалась. За ухвалою суду від 06.06.2018 року [PERSON] було поміщено до психіатричної лікарні. До психіатричної лікарні його було доставлено конвоєм зі слідчого ізолятору. Під час поміщення [PERSON] до слідчого ізолятору, його батько присутній не був. При поміщенні до лікарні [PERSON] надав добровільну згоду на надання психіатричної допомоги. Психіатрична допомога це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин. Основним видом діяльності відповідача є надання психіатричної допомоги, що включає і лікування. Відповідач не є спеціалізованою лікувальною установою для утримання осіб з суворими умовами утримання. Відповідно до ухвали суду до [PERSON] було застосовано примусові заходи медичного характеру з суворими умовами утримання. Конвоєм було надано на [PERSON] довідку про звільнення, ухвалу суду про поміщення до психіатричного закладу, копію паспорта, копію свідоцтва про народження, посвідчені слідчим Слов`янського ВП. Черговий лікар визнав ці документи достатніми для посвідчення особи та поміщення до психлікарні. При переведенні до Дніпропетровської лікарні було відмовлено в поміщенні [PERSON] до закладу, оскільки на особу не було надано оригіналу паспорту. [PERSON] написав заяву, що він бажає продовжувати лікування в психлікарні м. Слов`янська на загальних засадах. Під час досудового розслідування та судового розгляду [PERSON] та його батько не заперечували проти лікування, про що є відповідні заяви. [PERSON] знаходився в лікарні не за рішенням суду, а за добровільною згодою, таке лікування не передбачає кожні півроку звернення до суду. Після заяви [PERSON] про припинення лікування, його сина було виписано з лікарні. Щодо методики лікування, то вона не ставилась під сумнів, крім того, вона дала позитивний результат. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2018 року задоволено клопотання прокурора про застосування особі, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, [PERSON] запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018 року, яка набула законної сили 18.10.2018 року, до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Захід забезпечення кримінального провадження [PERSON] до набрання даною ухвалою чинності, залишено без змін - «поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». Виконання даної ухвали доручено працівникам Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18.10.2018 року ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року стосовно [PERSON] змінено. В мотивувальній та резолютивній частинах, слова «психіатричний заклад із суворим наглядом» в усіх відмінках і числах, замінено словами «заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом» у відповідних відмінках і числах. В іншій частині ухвалу залишено без змін. 18.10.2018 року [PERSON] звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з письмовою заявою про продовження його лікування в І відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на загальних засадах. Відповідачем надано реабілітаційну карту пацієнта КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» на [PERSON] , де від 08.06.2018 року мається особистий підпис особи про усвідомлену згоду на лікування у психіатричному закладі. 04.12.2018 року законний представник [PERSON] , [PERSON] , звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з проханням дозволити йому обрати комісію або незалежного лікаря-психіатра з метою проведення судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] для обґрунтування необхідності продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 26.04.2019 року, [PERSON] був оглянутий комісійно на ЛКК 25.04.2019 року з метою підготовки відповіді на запит адвоката Павличука В.П. На момент огляду психічний стан [PERSON] покращився, але залишається нестабільним, фон настрою мінливий, галюцінаторно-маячної симптоматики не виявляє, критика до свого стану та скоєного правопорушення не сформована. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не є спеціальним закладом з надання психіатричної допомоги, але відповідно до Наказу №99 від 22.01.2019 року департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації надає допомогу пацієнтам, по відношенню до яких ухвалою суду застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. У відношенні [PERSON] ухвалою суду від 25.07.2018 року застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не надає такий вид примусових заходів і не є виконавцем цієї ухвали суду, тому не може провести огляд лікарсько-психіатричною комісією. 20.05.2019 року [PERSON] звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з письмовою заявою про продовження перебування на загальних засадах в І відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». Вказану заяву написано в присутності [PERSON] , про що на заяві міститься його підпис. 27.05.2019 року [PERSON] звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з заявою про припинення незаконного насильницького застосування психотропних препаратів до [PERSON] , оскільки вони призвели до погіршення стану його здоров`я. Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 29.05.2019 року на заяву [PERSON] , адміністрація лікарні повідомляє, що не є спеціалізованим закладом для надання психіатричної допомоги хворим, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру із суворим наглядом та не є виконавцем ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018 року, тому не може провести [PERSON] комісійний лікарсько-психіатричний огляд. 01.07.2019 року [PERSON] на підставі довіреності уповноважив свого батька [PERSON] бути його представником в усіх установах, організаціях, підприємствах, органах влади, органах внутрішніх справ, прокуратурі, виконавчій службі, суді з питань захисту його прав та інтересів. 12.07.2019 року [PERSON] звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з заявою про переведення його на лікування до міської психіатричної лікарні м. Краматорська Донецької області, на яку отримав відповідь, що адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не заперечує проти його переводу, але для такого переводу до іншого закладу необхідно надати оригінал паспорту або іншого документу, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус. 15.10.2019 року головному лікарю КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Тишкевичем М.О. за його підписом подано заяву з проханням виписати його з відділення у зв`язку з незаконним перебуванням без відповідної ухвали суду. Відповідно до виписки з історії хвороби №981/18 на [PERSON] , останній був доставлений у КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» згідно постанови Слов`янського міськрайсуду від 06.06.2018р., знаходився з 08.06.2018р. по 15.10.2019р. Згідно постанови Слов`янського міськрайсуду Донецької області від 25.07.2018р. пацієнту застосовані примусові заходи медичного характеру в психіатричній установі з суворим наглядом. Адміністрація КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» письмово звернулась до начальника Слов`янського ВП про те, що немає можливості виконати постанову Слов`янського міськрайсуду Донецької області від 25.07.2018р. щодо застосування примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом по відношенню до [PERSON] , оскільки у відділенні немає паспорта пацієнта, є лише довідка про звільнення. Пацієнт був доставлений до лікувальної установи ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», але в зв`язку з відсутністю паспорта у госпіталізації на примусове лікування було відмовлено. [PERSON] категорично відмовляється писати заяву про відновлення паспорта, батько пацієнта також категорично відмовляється сприяти відновленню паспорта. 15.10.2019р. пацієнт виписаний з відділення згідно з його заявою та розпорядженням головного лікаря. Відповідно до витягу з ЄРДР за №62019050000001567 від 17.10.2019 року, 16.10.2019 року до ТУ ДБР у м. Краматорську надійшла заява [PERSON] щодо привласнення його паспорта працівниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про припинення примусових заходів медичного характеру відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю підстав. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 року відмовлено в задоволенні заяви головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про зміну примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричному закладі із суворим наглядом на примусове лікування у відділенні з посиленим режимом спостереження відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю підстав. 18.11.2019 року [PERSON] звернувся до директора Департаменту охорони здоров`я Донецької ОДА зі скаргою на дії адміністрації КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» щодо неналежно оформленого виписного епікризу на його сина [PERSON] . На вказану скаргу [PERSON] Департаментом охорони здоров`я Донецької ОДА було надано відповідь про проведення службового розслідування, в ході якого порушень в курації пацієнта [PERSON] не виявлено, свої права він реалізовує в рамках запобіжного заходу медичного характеру. Позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено що з 02.09.2019 року КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» перебуває в стані припинення, основним видом діяльності вказано діяльність лікарняних закладів, така ж сама інформація надана з сайту ProZorro та [INFO] . Також, надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено що видом діяльності КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» є надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію. Відповідно до наданої позивачем інформації з сайту Opendatabot, КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 19.08.2019 року змінило вид діяльності з «87.20 Надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію» на «86.10 Діяльність лікарняних закладів». Також, позивачем надано роздруківку з сайту Уповноваженого ВРУ з прав людини, де розміщено статтю від 08.08.2019 року про візит начальника Відділу регіонального представництва Уповноваженого ВРУ з прав людини в Донецькій та Луганській областях до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» та виявлені порушення під час перевірки, зокрема, відсутність програм індивідуальної реабілітації, некоректність заповнення планів індивідуальної реабілітації, відсутність ліцензії на психіатричне лікування, порушення розрахунків норм харчування пацієнтів. Відповідно до інформації з сайту Донецької обласної державної адміністрації, до сфери управління обласної ради входить КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська». На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.12.2019 року в частині витребування реєстраційної справи на КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» ГТУЮ у Донецькій області від 24.12.2019 року повідомило, що реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи. На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.12.2019 року в частині витребування реєстраційної справи на КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Слов`янська РДА Донецької області повідомила, що юридичною адресою КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» є м. Слов`янськ, тому відділ державної реєстрації Слов`янської РДА не є володільцем реєстраційної справи зазначеного комунального закладу. Позивачем було повторно заявлено клопотання про витребування реєстраційної справи на КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» у Слов`янської районної державної адміністрації, від якого він відмовився, оскільки вже було надано відповідь. Згідно з відповіддю Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Слов`янської міської ради від 21.05.2020 року суди на підставі п.7 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» безоплатно отримують відомості з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень, визначених законом, виключно в електронній формі через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, крім випадків, передбачених Законом. В зв`язку з викладеним відділ не надав копії документів зазначеної реєстраційної справи. Інших клопотань щодо витребування реєстраційної справи на КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» позивачем не заявлялось. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що відмову у доступі до правосуддя недієздатним особам не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду цих осіб. Таким чином, ЄСПЛ стверджує право звернення до суду самостійно навіть недієздатними особами. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 10.09.2019 року та зазначив, що діє в інтересах [PERSON] , який на момент подачі позову перебував в лікарні. 15.10.2019 року [PERSON] був виписаний з лікарні, що сторонами не оспорюється. Як зазначає позивач, на теперішній час йому невідоме місцеперебування його сина, [PERSON] . Крім того, позивач зазначив, що у судовому порядку [PERSON] не визнаний недієздатним. [PERSON] позиціонує себе саме як позивача по справі, проте його права в даному випадку жодним чином не порушені. [PERSON] недієздатним не визнаний, на теперішній час у лікарні не перебуває, що визнається сторонами по справі, тому він не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав в разі їх порушення. Також, судом зазначається, що до ТУ ДБР з заявою про привласнення паспорта звернувся особисто [PERSON] . Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 року відмовлено в задоволенні заяви саме [PERSON] . Позивачем по справі не зазначено, в чому полягає порушення саме його прав та інтересів як позивача, в позовних вимогах просить визнати незаконними дії відповідача щодо порушення прав свого сина, який є повнолітньою дієздатною особою, який до суду за захистом своїх прав не звертався, та місце перебування якого, як зазначає позивач, на теперішній час невідоме. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed