Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

26.11.2014 позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 10042,11 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у розмірі 1000,00 грн. Позов мотивований тим, що 23.11.2013 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві по вул.. Сирецькій біля будинку 33Г, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «Рено» державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Lancer 2.0»\~державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Даний факт підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року. На час ДТП цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія», у зв'язку з чим, 16.01.2014 року позивач звернувся до останьої із заявою про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків, внаслідок технічних пошкоджень автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0»\~державний номерний знак [NUMBER]. Позивач також зазначає, що відповідно до рахунку № НМРФ-32136 від 26.11.2013 року, виданого ТОВ «Ніколь-Моторс», складає 16 898,40. Відповідно до листа вих.. № 1856 від 11.03.2014 року, одержаного від ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» за підписом Головного фахівця правління врегулювання збитків [PERSON], ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло позитивне рішення щодо виплати громадянину [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 11 674,52 грн. Проте, відповідачем ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» частково здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 2674,00 грн. 13.10.2014 року позивач повторно звернувся до ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» стосовно відшкодування коштів, але на сьогоднішній день відповіді так і не отримано. Позивач вважає, що вказані дії відповідача не відповідають умова договору та положенням закону, оскільки відповідачем не відшкодовані фактично понесені ним витрати. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» 3% річних та пеню за прострочення платежів, які відповідно до законодавства мають бути відшкодовані на його користь. Також позивач вважає, що з відповідача [PERSON] має бути стягнута франшиза в розмірі 1000,00 грн., яка не відшкодовується ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія». В судове засідання позивач та його представник не з'явились, проте через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» свого представника для участі у розгляду справи не направив, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, про причини його неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.11.2013 року о 00 год. 30 хв. в м. Києві по вул.. Сирецькій біля будинку 33Г, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «Рено» державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Lancer 2.0»\~державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Протиправність та винність дій відповідача [PERSON], які полягали у порушення п.п. 1.1 ПДР України та завданні механічних пошкоджень автомобілю «Mitsubishi Lancer 2.0»\~державний номерний знак [NUMBER], причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну позивача встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано стягнення у виді штрафу. Також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 23.11.2013 року відповідач [PERSON] мав чинний поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія». Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Цією ж нормою передбачено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У зв'язку з настанням події з ознаками страхового випадку 16.01.2014 позивачем подано до ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунку № НМРФ-32136 від 26.11.2013 року, виданого ТОВ «Ніколь-Моторс», складає 16 898,40 грн.. Відповідно до листа вих.. № 1856 від 11.03.2014 року, одержаного від ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» за підписом Головного фахівця правління врегулювання збитків [PERSON], ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло позитивне рішення щодо виплати громадянину [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 11 674,52 грн. Проте, відповідачем ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» частково здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 2674,00 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.4 ст. 9 Закону України №1961-IV страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Таким чином, виходячи з вище викладеного, зважаючи на те, що поданими суду доказами доведено факт оплати проведеного ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer 2.0»\~державний номерний знак [NUMBER], суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав для страхового відшкодування шкоди в розмірі 9000,52 грн. Згідно з ст. 36.5 Закону Украни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунком подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до наданного позивачем розрахунку, подвійна облікова ставка НБУ - 2014, що використовується в цьому році дорівнює 13 відсотків, відповідно 13% річних : 365 днів = 0,036%, таким чином розмір пені за прострочення платеів за період з березня 2014 року по листопад 2014 року становить 852,21 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «Українська охороно-страхова компанія» на користь позивача пеню за прострочення платежів в ромрі 852, 21 грн. Крім того, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення штрафних санкцій, передбачених у статті 625 ЦК України , оскільки частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони ( кредитора) , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч.3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі , з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розд.І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення,зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Тому з урахуванням наведеного, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами не можна віднести до грошових зобов`язань, до яких може бути застосована норма ч.2 статті 625 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли виключно з вимог Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким встановлена відповідальність страхової компанії за порушення строків виконання зобов`язань по виплаті страхових сум в разі настання страхового випадку потерпілій особі у вигляді неустойки. Також статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача розміру франшизи в сумі 1000,00 грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача ПрАТ " Українська страхова компанія" на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі98,52 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 10,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial