Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , придбаної під час шлюбу з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що до 15 травня 2019 року він перебував у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 18 жовтня 2018 року. Під час спільного сумісного життя ними було придбано квартиру [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру за їх спільною домовленістю було зареєстровано на дружину - [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється добровільно визнати за ним право власності, в зв`язку з чим, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач - [PERSON] 16 квітня 2019 року надала до суду заява, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. В своїй заяві від 16 квітня 2019 року відповідач просила проводити розгляд справи без її участі. 22 серпня 2019 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій вона також просила суд проводити розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . З урахуванням вимог ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України та заяв сторін про визнання позову, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу. За правилами ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони з 15 травня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 жовтня 2018 року (а.с. 9). Як вбачається з договору № 92 купівлі-продажу нерухомого майна від 03 серпня 2000 року, зареєстрованого Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н", в період шлюбу - 03 серпня 2000 року [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 вересня 2008 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 92 від 03 серпня 2000 року, зареєстрвоаний в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі "Нерухомість-Н" та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно інформації наданої КП "Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська", на підставі архівних паперових носіїв станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) Дані на 04.04.2019 року, в квартирі [ADDRESS] , яка має статус приватизованої, зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач; [PERSON] - син; [PERSON] - колишній чоловік; [PERSON] - син (а.с. 26). Як вбачається з інформації наданої АТ "Райффайзен Банк Аваль" року [PERSON] в системі "Western Union" було здійснено переказ грошових коштів [PERSON] за період з березня 2014 року по квітень 2017 року - 28 588,1 дол. США. Також, згідно даних " Золотая Корона", у жовтні 2016 року та лютому-березні 2019 року [PERSON] здійснив переказ грошових коштів [PERSON] на суму 1100 дол. США та 4200,00 грн. V. Оцінка суду. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частиною першоюстатті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). Таким чином у судовому засідання встановлено, що [PERSON] в період у шлюбі з [PERSON] набули майно - квартиру [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю подружжя та яка в зв`язку з розірванням шлюбу підлягає поділу. А тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Як вбачається з письмових матеріалів справи, ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року було задоволено заяву [PERSON] та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 27 травня 2019 року державним реєстратором Бернацькою В.О. на підставі вищезазначеної ухвали було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . За правилами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 1422,50 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 1422,50 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved