Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] (далі- позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НРП" (далі-відповідач), за вимогами якого просив стягнути з відповідача неустойку за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) у розмірі 1% вартості товару за 17 (сімнадцять) днів прострочення, починаючи з 05.10.2018 по 21.10.2018 у сумі 6 534,46 грн., компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати з оплати правничої допомоги в сумі 1000 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 14.09.2018 він придбав у відповідача ноутбук «ASUS AU N580GD- E4012 8750 H/1GR5/16G/UA», вартістю 38438,00 грн. При передачі вищезазначеного ноутбука у гарантійний ремонт, який тривав із 05.10.2018 по 22.10.2018 він написав заяву про видачу на час ремонту аналогічного товару з обмінного фонду. 11.10.2018 йому було запропоновано отримати з обмінного фонду ноутбук «HP Pavilion Power» від отримання якого він відмовився, оскільки він мав нижчі технічні та фізичні характеристики, аніж придбаний ним ноутбук «ASUS AU N580GD- E4012 8750 H/1GR5/16G/UA», а саме: процесор не восьмого, а сьомого покоління; відео пам`ять не 4Гб, а 2Гб; немає SSD диску і т.д. Оскільки у товарі було виявлено істотні недоліки, 22.10.2018 відповідачем було задоволено його вимоги щодо розірвання договору та повернення коштів, сплачених за товар. Водночас вимоги про виплату неустойки за невидачу аналогічного товару з обмінного фонду, які він заявляв неодноразово (11.10.2018, 22.10.2018, 16.11.2018) залишилися незадоволеними. Так, у відповіді № 28-03/19-89 від 16.10.2018 йому було запропоновано звернутися до магазину та заповнити додаткову заяву, хоча усі вимоги та реквізити він вказав у заяві від 11.10.2018. 22.10.2018 він заповнив відповідну заяву, але обіцяної неустойки так і не отримав. А у відповіді № 28-03/10-135 взагалі вказано, що йому було видано на час ремонту ноутбук аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації), а тому у цій частині зобов`язання продавця були виконані належним чином. В обгрунтування моральної шкоди зазначив, що він був вимушений витрачати власні кошти, зайвий час та психічне здоров`я на відвідування магазину, складання непотрібних додаткових заяв та, нарешті, доведення своєї правоти у суді. Спричинену йому протиправною поведінкою відповідача моральну шкоду, з урахуванням тривалості його моральних страждань, часу на протязі якого він був позбавлений можливості користуватися ноутбуком і, як наслідок, терпіти щоденні душевні страждання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, просив стягнути з відповідача в розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 05.04.2019 було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вимоги позову визнав частково, зазначив, що затримка у видачі товару з обмінного фонду склала 4 дні, а тому не заперечував проти стягнення 1 % відсотка неустойки в розмірі 1 537,52 грн., в іншій частині позову просив відмовити через недоведеність. 05.08.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів викладених у відзиві, через їх безпідставність. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представник відповідача в судовому засіданні просила позов задовольнити частково, посилаючись на доводи викладені у відзиві. Суд, заслухавши виступ представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред`явити одну із вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті. У відповідності до ч. 5 вищевказаної статті, Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (стаття 675 ЦК України). Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв`язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни (стаття 676 ЦК України). 14.09.2018 позивач придбав у ТОВ "НРП" ноутбук «ASUS AU N580GD-E4012 8750H/1GR5/16G/UA», вартістю 38 438,00 грн. /а.с. 9/. Реалізуючи своє право, визначене вищезазначеною нормою Закону України «Про захист прав споживачів» позивач 05.10.2018 звернувся до продавця -ТОВ «НРП» з заявою про проведення гарантійного ремонту придбаного товару та надання на час ремонту ноутбуку із обмінного фонду магазину, з характеристиками та матеріальною цінністю, не нижчими, ніж придбаний ним товар. 09.10.2018 відповідач у відповідь на претензію позивача, зазначив, що вимога позивача про надання товару з обмінного фонду була задоволена, на час ремонту позивачу було запропоновано ноутбук «HP Pavilion Power» /а.с 13/. 11.10.2018 позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій зазначив, що він відмовляється від ноутбуку, який був переданий з обмінного фонду для тимчасового користування на час ремонту, оскільки він має нижчі технічні та фізичні можливості /а.с. 11/. 22.10.2018 договір купівлі-продажу між сторонами було розірвано та повернуто позивачу грошові кошти за придбаний товар, що не заперечувалося сторонами. 22.10.2018 позивач звернувся до позивача з претензією про відшкодування коштів в розмірі 5381,32 грн. за невиконання вимоги про надання товару аналогічної марки /а.с. 12/. 27.11.2018 відповідач у відповідь на претензію позивача про виплату компенсації за затримку виконання вимоги про видачу товару з обмінного фонду повідомив, що позивачу було запропоновано отримати товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі, проте останній відмовився, з огляду на викладене ТОВ «НРП», як продавцем товару були виконані передбачені ЗУ «Про захист прав споживача» вимоги. Зауважив на тому, що за час затримки виконання вимоги позивачу була виплачена компенсація, а тому вимоги заявника в цілому не підлягають задоволенню. Так, частиною 9 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України "Про захист прав споживачів" в перелік товарів, з яких утворюється обмінний фонд, входить в тому числі і персональний комп`ютер. Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України у спірних правовідносинах передбачає обов`язок, зокрема, відповідача, надати позивачу на його вимогу товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. При цьому, терміни «марка» та «модель», зокрема, в контексті характеристик ноутбуків, не є тотожними. Позивачу було запропоновано ноутбук «HP Pavilion Power 15-cd032 ur (2LE39EA)», тоді коли він придбав у відповідача ноутбук «ASUS AU N580GD- E4012 8750 H/1GR5/16G/UA». Відтак, позивачу було запропоновано для отримання ноутбук іншої марки, ніж той, що придбаний ним, іншої моделі, та з іншими характеристиками, які є значно нижчими, зокрема: відеопам`ять 2Гб, замість 4 Гб, процесором 7 покоління, замість восьмого, з відсутнім ssd диском, що не спростовано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача, як споживача на отримання з обмінного фонду товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) було порушено. Таким чином вимога позивача, про стягнення неустойки за період з 05.10.2018 по 22.10.2018 у розмірі 6 534 гривень 46 копійок є законною та обґрунтованою. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст.1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні відносини, а позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань з боку відповідача, позов в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приймаючи до уваги, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню то відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволених вимог. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, зокрема: квитанцію від 14.03.2019 про оплату за надання правової допомоги за договором № 1/14-03-19 від 14.03.2019 року в сумі 1000 гривень, ордер на надання правової допомоги від [PERSON] на [PERSON] . Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial