Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 23 червня 2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] померла [INFO]. На час відкриття спадщини зобов'язання померлої [PERSON] за кредитним договором залишились не виконаними, а саме: кредит - в сумі 5170,19 грн. 07 травня 2017 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" направив претензію кредитора до Горностаївської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Оскільки після смерті [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, тому спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем, тому, на думку позивача, він прийняв спадщину, до складу якої ввійшли кредитні зобов'язання померлого позичальника перед банком. 29 жовтня 2017 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" направив відповідачеві [PERSON] лист-претензію про погашення заборгованості померлого позичальника, на яку відповідач не відповів. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON], як спадкоємця померлого позичальника, заборгованість за кредитним договором від 23 червня 2006 року в сумі 5170,19 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 20 березня 2018 року (л/с 40) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 10 травня 2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява (л/с 58) про застосування позовної давності. 30 травня 2018 року до суду від позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь на заяву про застосування позовної давності (л/с 65-68, 86-90), якою позивач підтвердив заявлені позовні вимоги. 10 липня 2018 року до суду від позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" надійшли пояснення (л/с 91-93), якими позивач підтвердив заявлені позовні вимоги. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року (л/с 104) відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року (л/с 107) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] підтримала позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору від 23 червня 2006 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], складається із заяви позичальника (л/с 8), Умов та правил надання банківських послуг (л/с 9-14), а також Тарифів банку по обслуговуванню кредитних карт "Універсальна". Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть № 92 від 17 листопада 2014 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горностаївського районного управління юстиції у Херсонській області - л/с 18). На час відкриття спадщини зобов'язання померлої [PERSON] за кредитним договором від 23 червня 2006 року з повернення кредиту залишились невиконаними в сумі 5170,19 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" підготував претензію кредитора, яку згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів (л/с 19-21) направив 07 травня 2017 року до Горностаївської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. При цьому, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду тексту цієї претензії. Позивач надав суду лише повторну претензію кредитора від 13 лютого 2018 року № SAMDN21000006214514 (л/с 22), з якої вбачається, що першу претензію ПАТ КБ "ПриватБанк" направив нотаріусу 22 жовтня 2016 року, але відповіді на неї не надійшло, тому банк повторно звернувся до нотаріуса з претензією кредитора. З листів Горностаївської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 10 травня 2017 року № 168/02-14 (л/с 23) та від 26 березня 2018 року № 124/01-16 (л/с 45) вбачається, що після померлої [PERSON] заведена спадкова справа за № 207/2016 на підставі претензії ПАТ КБ "ПриватБанк". Інформації щодо спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч.3 ст.1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Разом з тим, положення ст.1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 12 квітня 2017 року в цивільній справі № 6-2962. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON], як спадкоємця, заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Проте, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом чи за законом після смерті [PERSON] В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності заповіту на ім'я відповідача, а також, що [PERSON] перебуває в родинних відносинах з померллю [PERSON] та може бути віднесений до спадкоємців першої - п'ятої черги за законом. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті позичальника [PERSON] Так, після смерті [PERSON] до нотаріусу не надходило заяв від спадкоємців про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за претензією ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитора померлого. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду жодних доказів про те, що після смерті позичальника [PERSON] залишилось спадкове майно, в межах вартості якого спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, відповідно до приписів ч.1 ст.1282 ЦК України. Таким чином, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] позивачем не надано, а посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлою, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] та постійно проживав з померлою на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття. Крім того, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив строки, встановлені ст.1281 ЦК України, в межах яких кредитор може реалізувати своє право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Так, позичальник [PERSON] померла [INFO], про що позивачеві було достовірно відомо 22 жовтня 2016 року, так як саме на цю дату банк вказав у своїй повторній претензії кредитора (л/с 22) як на дату складення першої претензії, яка була направлена нотаріусу 07 травня 2017 року та текст якої суду не надано. Отже, ПАТ КБ "ПриватБанк", дізнавшись 22 жовтня 2016 року про відкриття спадщини після смерті [PERSON], відповідно до вимог ч.2 ст.1281 ЦК України мав право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців, тобто в строк до 22 квітня 2017 року. Проте, ПАТ КБ "ПриватБанк" направив претензію кредитора до Горностаївської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області лише 07 травня 2017 року, тобто після закінчення шестимісячного строку. Таким чином, на час звернення кредитора спадкодавця спливли строки, встановлені ч.2 ст.1281 ЦК України, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.4 ст.1281 ЦК України, банк позбавляється права вимог до спадкоємців померлого боржника. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed