Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, а якій зазначила, що після смерті свого батька звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме: садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Відтак просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] померлого [INFO] на вказаний садовий будинок. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 110). Представник Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подав заяву про проведення засідання за його відсутності; розгляд справи довірили на розсуд суду (а.с. 106). Представник Ради садівницьких товариств масиву "Давидівський" подала заяву про проведення засідання за її відсутності; розгляд справи довірили на розсуд суду (а.с. 104). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] (а.с. 9-10). Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В. М. для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається із садового будинку та земельної ділянки № [NUMBER] , [NUMBER] , площею 0,075 га, що знаходяться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, РСТ масиву "Давидівський", с.т. "Фотон", однак отримав відмову у в`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 16). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В. М. від 30 травня 2019 року № 120/02-14 спадкоємцем [PERSON] є його дочка [PERSON] (а.с. 12). Інформація про інших спадкоємців у спадковій справі № 3/2017 до майна померлого [PERSON] відсутня (а.с. 54-103). Згідно з довідкою РСТ масиву "Давидівський" від 18 вересня 2019 року № 162 [PERSON] дійсно був членом СТ "Фотон" в РСТ масиву "Давидівський" і мав у користуванні земельну ділянку № [NUMBER] , [NUMBER] загальною площею 0,075 га. На земельній ділянці є забудова садового будинку, власником якого є [PERSON] ; внески сплачені в повному обсязі (а.с. 17, 27-32). На замовлення позивачки було виготовлено технічний паспорт на садовий будинок у [ADDRESS] станом на 05 листопада 2018 року (а.с. 18-21). Право власності на спірний садовий будинок не зареєстровано (а.с. 23). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого батька, який за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на майно, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved