Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.05.2015 р. звернувся до суду із вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС", які протягом розгляду справи скорегував, просить стягнути на його користь 4 800,00 грн. нарахованої, але виплаченої заробітної плати за період з 2.03.2015 р. по 2.06.2015 р., 518,40 грн. компенсації, 1 600,00 грн. завданої моральної шкоди, а всього 7 264,00 грн. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 1.06.2011 р. працює у відповідача на посаді комірника, у період до 28.02.2015 р. вчасно отримував заробітну, проте відповідач без повідомлення причин своїх дій з 2.03.2015 р. не здійснює її виплату, що поставило його у скрутне матеріальне становище, змусило шукати додаткових заробітків до існування. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата працівнику виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено що позивач [PERSON] з 1.06.2011 р. працює у товаристві з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" на посаді комірника складу відділу збуту Південно-Східного регіону, із постійним місцем роботи у місті Донецьку, із посадовим окладом 1 830,00 грн. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС", заперечуючи проти позову [PERSON], свої заперечення обґрунтовує тим, що товариство у зв'язку із тим, що на території Донецької та Луганської областей, у тому числі, у місті Донецьку, проводиться антитерористична операція, враховуючи небезпеку для життя та здоров'я осіб, які знаходяться та/або можуть знаходитись на території антитерористичної операції, починаючи з травня 2014 р., не веде господарської діяльності на вказаних територіях. Встановлено, що наказом товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" №03-од від 2.03.2015 р. працівник [PERSON], який не виходить на роботу у зв'язку із знаходженням його у районі проведення антитерористичної операції, вважати відсутність на роботі з 2.03.2015 р. з поважних причин та за працівником до стабілізації ситуації і повернення його на робоче місце зберігати робоче місце і посаду; цим же наказом працівника, який не виходить на роботу у зв'язку із знаходженням його у районі проведення антитерористичної операції і не має змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпечною для життя і здоров'я табелювати як відсутнього з поважних причин; підстава: лист Міністерства соціальної політики України №7302/0/14-14/13 від 8.07.2014 р. Таким листом Міністерство звернуло увагу Донецької та Луганської обласних державних адміністрацій на збереження місця роботи працівників, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції або залишаються у таких районах, на недопущення їх звільнення. Із пояснень в позовній заяві позивача, заперечень відповідача вбачається, що [PERSON], починаючи з 2.03.2015 р. не виплачується заробітна плата, на час розгляду справи тобто станом на 2.06.2015 р. існує заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 4 800,00 грн. (або 1 600,00 грн. х 3). Враховуючи викладене, суд вважає позов [PERSON] задовольнити, стягнути на його користь заробітну плату за березень, квітень, травень 2015 р. у сумі 4 800,00 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в тій частині, що товариство призупинило нарахування заробітної плати [PERSON] правомірно, при цьому керувалося листом Міністерства соціальної політики України №51/06/186-15 від 2.03.2015 р., оскільки у даному листі Міністерства не зазначено, що товариство має право за власної ініціативи без повідомлення працівника припиняти нарахування та виплату заробітної плати без жодної на те правової підстави, а згідно ст.22 Закону України "Про оплату праці" суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. При таких обставинах вимоги позивача про компенсацію втрати частини заробітної плати є повністю обґрунтованими. Суд, вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, виходить із заборгованості по заробітній платі [PERSON] з урахуванням індексу споживчих цін за травень 2015 р., наданий позивачем розрахунок відповідач не заперечив у в судовому засіданні, й наданим розрахунком сума, яку слід стягнути на користь позивача, складає 518,40 грн. (а.с.227). Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації за нанесену йому моральну шкоду суд знаходить обґрунтованими, оскільки порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, що виразилось у позбавленні можливості забезпечувати себе необхідним для життя. Суд, вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, виходить із наданих [PERSON] доказів в підтвердження своїх вимог, терміну заподіяних страждань, їх характеру, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за березень 2015 р. в розмірі 1 600,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 375,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial