Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в уточненому варіанті якого зазначив, що 2.11.2011 року між ним та третьою особою (надалі позичальник) укладений кредитний договір № 021111-КЛВ за п.1.1 якого позивач надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію. Відповідно до умов кредитного договору та укладених додаткових угоди, строк погашення кредиту продовжений до 31.10.2013 року. На виконання умов кредитного договору позивачем за період з 9.11.2011 року по 11.12.2012 року позичальникові були надані кредитні кошти в загальному розмірі 2880331,45 доларів США. В забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 2.11.2011 року між позивачем та [PERSON] (надалі - заставодавець) укладені договори застави № 021111-КЛВ-Z/4 за якими [PERSON], передав в забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором належне йому майно. Станом на 11.1.2016 року заборгованість боржника за кредитним договором становить 1336537,56 доларів США, що за курсом НБУ 31412237,54 грн. з яких заборгованість за: кредитом - 993546,45 доларів США - 23351021,17 грн.; проценти за користування кредитом 310503,70 доларів США - 7297674,38 грн.; пеня за несплаченим процентами 32487,42 доларів США - 763541,99 грн. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивач, посилаючись на п.4.2. договорів застави: № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року, просить звернути стягнення на предмет застави. Станом на 12.6.2016 року загальна ринкова вартість предмету застави за договорами застави № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року становить 2216348 грн. Посилаючись на кредитний договір № 021111-КЛВ від 2.11.2011 року та договори застави № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року, позивач просить з метою часткового погашення заборгованості позичальника перед позивачем, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу заставного майна з публічних торгів з встановленням початкової вартості майна в розмірі 2216348 грн., згідно звіту оцінки суб'єктом оціночної діяльності. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 33245,22 грн. У зв'язку з тим, що під час дій договорів застави № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року, в порушення п.2.4. договорів застави згідно якого, заставодавець має право володіти та користуватися заставним майном та дії заборони, встановленої самими договорами застави, за договором купівлі-продажу від 19.11.2014 року відбулася переєстрація права власності на заставне майно на [PERSON] вона залучена співвідповідачем по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав недотримання позивачем процедури звернення стягнення, позивачем невизначений загальний розмір вимог та всі його складові. Окрім того, невизнається надана позивачем вартість оцінки заставного майна, оскільки оцінка проведена без огляду оцінюваного майна. В судовому засіданні представник відповідача доводи заперечення підтримав, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] або представник в судові засідання не з'являлися, своєї думки або пояснень з приводу пред'явлених позовних вимог судові не висловили. Від третьої особи - ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології" будь-якої думки з приводу предмету судового розгляду до суд не надходило. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.4.2016 року ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології" оголошено банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура (т.1 а.с.143-145). Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого відсутні заперечення сторін 2.11.2011 року між ПАТ "[PERSON] Дніпро" (кредитор) та ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології" (позичальник) укладений кредитний договір № 021111-КЛВ про надання відновлювальної кредитної лінії. Кредитний договір № 021111-КЛВ від 2.11.2011 року змінювався договорами про зміну: № 1 від 12.12.2011 року; № 2 від 26.4.2012 року; № 3 від 28.5.2012 року; № 4 від 17.8.2012 року та № 6 від 1.11.2012 року (т.1 а.с.11-17,18,19,20-21,22-24,25-34). Остаточний строк виконання позичальником зобов'язань - повернення кредиту та визначених договором платежів 31.10.2013 року (т.1 а.с.25). На виконання умов кредитного договору зі змінами, кредитором позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 2880331,45 доларів США. на підставі меморіальних ордерів (т.1 а.с.35-58). Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З чого суд робить висновок, що кредитором належним чином виконані зобов'язання за кредитним договором № 021111-КЛВ від 2.11.2011 року. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № 021111-КЛВ між позивачем та [PERSON] укладені договори застави № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року, за яким [PERSON] як застоводавець передав заставоутримувачу - позивачеві належне йому майно. За договором № 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року: вантажний сідловий тягач марки DAF ТЕ95ХF, 1998 року випуску, (кузов / шасі) №ХLRTЕ47ХSОЕ467750, реєстраційний №АР0997ВС, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №061266 від 09.01.2008 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; вантажний сідловий тягач марки МАN 460А, 2000 року випуску, (кузов / шасі) №WМАН05ZZZ1G149606, реєстраційний №АР7087ВН, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №105089 від 14.10.2008 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; вантажний сідловий тягач марки МАN 18413РБ8, 2003 року випуску, (кузов / шасі) №WМАН05ZZZ3М360414, реєстраційний №АР2306ВМ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №682330 від 02.06.2010 року, виданим ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; вантажний сідловий тягач марки МАN 18413FLS, 2003 року випуску, (кузов / шасі) №WМАН05ZZZ3М363733, реєстраційний №АР2307ВМ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №128896 від 13.05.2009 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки LAG 0345SТ, 1981 року випуску, (кузов / шасі) №81359, реєстраційний №АР9672ХХ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії АРС №073693 від 10.05.2008 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ZASTA N36, 1998 року випуску, (кузов / шасі) №SU9V365РSW0NС5J52, реєстраційний №АР4605ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії АРС №124975 від 03.04.2009 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп паливоцистерна марки ППЦ CALABRESE, 1999 року випуску, (кузов / шасі) №SТ36ТG36511538603, реєстраційний №АР3289ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії АРС №106912 від 24.10.2008 року, виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ENERGO, 1993 року випуску, (кузов / шасі) №5121, реєстраційний №АР2335ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії АРС №105088 від 14.10.2008 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки NUOVA ОТТ, 1987 року випуску, (кузов / шасі) №ZА938С05506А42497, реєстраційний №АР6378ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії САА №351438 від 21.01.2010 року, виданим ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ENERGO, 2000 року випуску, (кузов/шасі) №SU9NCP326YGEZ5073, реєстраційний №АР7998ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії САЕ №004169 від 29.09.2010 року, виданим Запорізьким ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області (майно 1) (т.1 а.с.59-64,65-66,67-68,69-78,79-83). За договором № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року: вантажний сідловий тягач марки МАN ТGА 410А, 2001 року випуску, (кузов / шасі) №WМАН23ZZZ2М335370, реєстраційний №АР1100ВН, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №105090 від 14.10.2008 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; вантажний сідловий тягач марки МАN 18413 FLS, 2002 року випуску, (кузов / шасі)№WМАН05ZZZ3М359352, реєстраційний №АР2304ВМ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №128895 від 13.05.2009 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; вантажний сідловий тягач марки МАN 18.480, 2004 року випуску, (кузов / шасі) №WМАН05ZZZ05G174525, реєстраційний №АР7949ВО, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №351437 від 21.01.2010 року, виданим ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ZREMB NC 38, 1993 року випуску, (кузов / шасі) №5142, реєстраційний №АР4098ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №574958 від 06.04.2011 року, виданим Запорізьким ВРЕР №3 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ZREMB NC 38, 1993 року випуску, (кузов / шасі) №5131, реєстраційний №АР4096ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії АРС №124784 від 26.03.2009 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області; напівпричіп цистерна марки ENERGO, 1993 року випуску, (кузов / шасі) №5128, реєстраційний №АР5123ХТ, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії САА №013222 від 10.07.2009 року, виданим Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області (майно 2). (т.1 а.с.84-89,90-91,92-93,94-105,106-109). Згідно розрахунку за кредитним договором № 021111-КЛВ від 2.11.2011 року станом на 11.1.2016 року загальний розмір виданого кредиту - 2880331,45 доларів США; сума погашення кредиту 1886785 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 1336537,56 доларів США, що за курсом НБУ 31412237,54 грн. з яких заборгованість за: кредитом - 993546,45 доларів США - 23351021,17 грн.; проценти за користування кредитом 310503,70 доларів США - 7297674,38 грн.; пеня за несплаченим процентами 32487,42 доларів США - 763541,99 грн. (т.1 а.с.110-112). Згідно п.3.2 Договору № 4 від 1.11.2012 року про зміну договору застави № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя в судовому або позасудовому порядку будь-яким із способів, зокрема шляхом продажу предмету застави з публічних торгів (т.1 а.с.102). Згідно із ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При розгляді справи суду не викладено доводів щодо заперечення невизнання факту невиконання зобов'язань боржником за кредитним договором № 021111-КЛВ від 2.11.2011 року. Строк виконання позичальником зобов'язань - повернення кредиту та визначених договором платежів 31.10.2013 року (т.1 а.с.25). На 11.1.2016 року заборгованість за кредитом становить 1336537,56 доларів США (т.1 а.с.110-112). З чого суд робить висновок, що у позивача є всі підстави одержання задоволення за рахунок заставленного майна. Згідно Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового\~рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року у силу застави, згідно зі ст.572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. З чого суд робить висновок, що у позивача є всі підстави одержання задоволення за рахунок заставленого майна. Щодо недотримання позивачем процедури звернення стягнення, суд вважає ці ствердження безпідставними. Разом з тим, суд вважає наступне. Згідно розділу 3 договорів застави 021111-КЛВ-Z/4 від 2.11.2011 року та № 021111-КЛВ-Z/5 від 12.12.2011 року заставодавець зобов'язаний не вчиняти дій, пов'язаних із зміною прав власності на майно. Не вчинювати дій пов'язаних з передачею третім особам прав на майно (в тому числі не заставляти та не передавати в оренду) без письмової згоди заставодержателя. Не проводити переєстрацію майна в органах ДАІ. (т.1 а.с.62,87). Згідно п.2.4 договорів застави заставодавець на період дії договорів має право володіти та користуватися майном відповідно до цільового призначення. (т.1 а.с.61,86). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи встановлено, що заставне майно з 17.5.2016 року змінило власника з [PERSON] на [PERSON] на підставі договору купівлі продажу (т.2 а.с.113-129). Тобто на теперішній час власником заставного майна є особа, яка не є стороною договору застави. Представники позивача зазначають, що позивач, як заставоутримувач не надавав [PERSON] письмової згоди на відчуження заставного майна. Тобто були порушені умови розділу 3 договорів застави, в результаті чого з-за відсутності на то згоди заставоутримувача заставне майно змінило власника, що спричинило порушення права позивача як заставоутримувача на першочергове задоволення. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні не встановлено, що теперішній власник заставного майна - [PERSON] була усвідомлена про перебування майна під заставою, тобто в даному випадку суд вважає [PERSON] добросовісним набувачем і звернення стягнення на заставне майно, власником якого вже є [PERSON] порушить її право. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частині 3 розділу "спори щодо визнання правочинів недійсними" Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового\~рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України, за друге півріччя 2012 року, за змістом частин 1,3 ст.215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законі інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК, ч.2 ст.17 Закону України від 2 жовтня 1992 р. № 2654-ХІІ «Про заставу» заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. У звязку з цим закон прямо покладає на заставодавця обовязок запитати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна, йому кореспондує право заставодержателя на судовий захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди. Відповідно до ст.9 Закону України від 18 листопада 2003 р. № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. У звязку з тим, що спірним договором застави відчуження заставленого майна допускається за згодою заставодержателя, позов заставодержателя про визнання недійсним договору купівлі-продажу заставленого майна, укладеного без його згоди, підлягає задоволенню (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-64ц12). Згідно викладеного в правовій позиції Верховного Суду України, суд вважає, що в даному випадку необхідно було також ставити питання про визнання правочину, на підставі якого відбулася відчуження заставного майна недійсним, оскільки без цього буде порушене право теперішнього власника (неможливість настання наслідків, викладених в ч.1 ст.216 ЦК України), однак така вимога протягом всього розгляду справи не ставилася. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог призведе до порушення прав і інтересів охоронюваних законом прав і інтересів, що є для суду підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed