Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила: - визнати недійсним Державний Акт серії ЯД № 012146 на право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею - 1,4134 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що виготовлений та зареєстрований після смерті - [PERSON], яка померла [INFO]; - визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку [NUMBER] - рілля, площею - 1,4134 га, кадастровий № 6820685000:06:003:0006, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Нетечинецької сільської ради, Віньковецького району Хмельницької області, в порядку спадкування, після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Позивачка проживала разом з нею до дня смерті, та здійснила поховання. 22 травня 2007 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла [PERSON] усе своє майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного Кодексу України та в зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавицею, вона вважається такою, що прийняла спадщину. До спадкового майна належить: земельна ділянка [NUMBER], розміром, 1,4134 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Нетечинецької сільської ради, Віньковецького району Хмельницької області. На підставі ст. ст. 1233 - 1235 ЦК України, [PERSON] є прямою та єдиною спадкоємицею усього майна своєї бабусі - за заповітом. За її заявою заведена спадкова справа № 193-2008 року. Також позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі, але за даним документом вона набула лише право на земельну частку(пай), а не право власності на земельну ділянку, оскільки на підставі ст. 334 ЦК України право власності у набувача виникає з моменту його державної реєстрації. У зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку виготовлений та зареєстрований після смерті [PERSON], позивачка з цих причин не має змоги зареєструвати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки після звернення до відділу Держземагенства з заявою про надання їй витягу на дану земельну ділянку було відмовлено з тих підстав, що кадастровий номер на дану земельну ділянку присвоєний на підставі Державного Акту, який виготовлений на ім'я померлої особи. Вирішення спору можливе лише в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала повністю та просила задовольнити. Також пояснила, що Державний акт був виготовлений після смерті спадкодавиці [PERSON], тому за життя вона мала право лише на земельну (пай). На теперішній час позивачка бажає зареєструвати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, але відділом Держземагенства відмовлено у видачі витягу, що унеможливлює реєстрацію права власності реєстраційною службою. У судове засідання 03.02.2015 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились, а тому справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивачка [PERSON] та її представник подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова М.І. Марисик надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи, відділу Держземагентства у Віньковецькому районі, начальник відділу В.А. Павлюк надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просить справу розглянути за відсутності представника відділу. Представник реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, начальник служби І.С. Чайковська надала суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності представника служби та прийняти законне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] у с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області померла бабуся позивачки - [PERSON], яка була власником земельної частки (паю) 1,97 га (в умовних кадастрових гектарах) по колишньому КСП "Світанок" с. Нетечинці. Після смерті [PERSON] на належне їй майно відкрилась спадщина. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом від 22.05.2007 року, посвідченим Нетечинецькою сільською радою 22.05.2007 року, та прийняла спадщину, оскільки згідно довідки Нетечинецької сільської ради № 740 від 12.12.2014 року на день смерті [PERSON] позивачка проживала разом із нею. Крім того, із наданої державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори на запит суду копії спадкової справи, слідує, що за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 193-2008 від 06.03.2008 року, та позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.03.2008 року на спадкове майно, яке складається, зокрема, із права на земельну частку (паю) у землі, що знаходиться у власності колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с. Старі Нетечинці розміром 1,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості) вартістю частки 8924 грн. 49 коп., яке належить спадкодавці на підставі сертифіката серії ХМ № 0287988, виданого Віньковецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області від 16.04.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 412 від 22.05.1997 року. 25.07.2008 року, тобто після смерті [PERSON], на її ім'я Віньковецькою районною державною адміністрацією видано Державний акт серії ЯД № 012146 на право власності на земельну ділянку площею 1,4134 га, що розташована на території Нетечинецької сільської ради. Як вбачається із відповіді відділу Держземагентства у Віньковецькому районі від 12.12.2014 року № 11-04-101/1429, [PERSON] було погоджено та надано дозвіл на виготовлення Державного акта на земельну ділянку за [NUMBER] (рілля), розміром 1,4134 га. Державний акт ЯД № 012146 від 25.07.2008 року було виготовлено на ім'я [PERSON], однак їй не виданий, оскільки остання померла [INFO], тому видати [PERSON] витяг на вищевказану земельну ділянку неможливо. Вартість земельної ділянки складає: 14453,92 грн. станом на 01.01.2014 року з урахуванням коефіцієнту індексації 3.200. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER]; копією паспорта позивачки; копією заповіту, складеного [PERSON] 22.05.2007 року, згідно якого остання заповідає все своє майно [PERSON]; копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287988; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 012146; довідкою Нетечинецької сільської ради № 740 від 12.12.2014 року; матеріалами спадкової справи № 193-2008 від 06.03.2008 року, відкритої після смерті [PERSON], що надана нотаріусом на запит суду. Згідно протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по колишньому КСП "Світанок" на території Нетечинецької сільської Ради Віньковецького району Хмельницької області, затвердженого розпорядженням Віньковецької райдержадміністрації № 232/2007-р від 07 серпня 2007 року, було погоджено та надано дозвіл на виготовлення державного акту [PERSON] на земельну частку (пай) відповідно до земельного сертифіката ХМ 0287988, земельна ділянка [NUMBER] (рілля), розміром 1,4134 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, позивачка як спадкоємець померлої за заповітом, має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши досліджені докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавиця [PERSON] за свого життя набула право на земельну частку (пай) розміром 1,79 га, а право власності саме на земельну ділянку нею набуте не було, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після її смерті. Позивачка, отримавши у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), позбавлена можливості оформити своє право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), оскільки на ім'я померлої вже видано Державний акт на вказану ділянку. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку - серії ЯД № 012146 від 25.07.2008 року, що виданий Віньковецьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 232/2007-р від 07.08.2007 року слід визнати недійсними, у зв'язку з тим, що він виданий після смерті спадкодавиці [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, та зокрема права на земельну частку (пай) розміром 1,79 га, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0287988, спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом,проте не може зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, і у зв'язку з цим суд вважає за необхідне визнати таке в судовому порядку. Визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved