Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», в якому просила стягнути з останнього середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 84930,56 грн., в обґрунтування позову зазначила, що вона з 1976 року по 20.05.2013 року працювала у ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді начальника сортувально-тріпального цеху прядильного виробництва. На день звільнення адміністрація ВАТ "ХБК" з нею не розрахувалась. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі складає 11419,91 грн. В добровільному порядку адміністрація відмовляється погасити заборгованість по заробітній платі, тому вона змушена звернутися за поновленням його порушеного права на оплату праці до суду. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за 1024 дні з 21.05.2013 року по 23.05.2016 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечувала. Представник відповідача повторно у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 29 від 18.06.1976 року прийнята на посаду лаборанта 2 розряду в сировинний відділ ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", наказом № 7 від 05.03.2013 року звільнена з посади у зв'язку з ліквідацією підприємства, що підтверджується копією трудової книжки (арк. справи 15-17). Як вбачається з довідки ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» №4/34/25-1-480 від 20.05.2013 року заборгованість ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" з заробітної плати перед позивачкою складає 9682,10 грн. (арк. справи 18). Згідно довідки 4/34/25-1-422 від 15.05.2014 року, виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» заробітна плата [PERSON] за останні чотири місяці перед звільненням, а саме: січень 2013 року, лютий 2013 року, березень 2013 року та квітень 2013 року склала 0,00 грн., місячний оклад становить 1741,74 грн. (арк. справи 19). Судовим наказом виданим Дніпровським районним судом м. Херсона від 08.06.2012 року стягнуто з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі станом на 12.04.2012 року в сумі 6504,40 грн., судовий наказ набрав чинності 26.06.2012 р. (арк. справи 50). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.07.2012 року стягнуто з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на користь [PERSON] за час простою не звини працівника за період з 01.01.2001 року по 01.08.2008 року в розмірі 4110,10 грн., яка зазначена з утриманням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, зазначене рішення набрало законної сили 20.07.2012 року (арк. справи 51). Відповідно до вимог ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені вище строки при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За приписами ч.3 ст.10, ч.2 ст. 27,ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено наявність заборгованості ВАТ «ХБК» перед нею, розмір середньомісячного заробітку. Відповідачем на день розгляду справи в суді не доведено, що заборгованість перед позивачем погашена, середній заробіток на день звільнення позивача був іншим, ніж 1741,74 грн. на місяць. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону встановлено, що середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Відповідно до ст. 161 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує(виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, розрахунок податкових зобовязань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого з джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем). З довідки № 4/34/25-1-422 від 15.05.2014 року вбачається, що розмір середньомісячної заробітної плати позивача згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року складає 1741,74 грн., внаслідок чого суд вважає вірним розрахунок середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 82,94 грн. Між тим, судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 року по день розгляду справи в суді 16.09.2016 року, складає 829 робочих днів (кількість робочих днів в 2014 та 2015 році складає 494 дня (247 Х 2), в травні 2013 року, з 21.05.2016 року - складала 9 днів, в червні 2013 року 18 днів, в липні 2013 року 23 дні, в серпні 2013 року - 21 днів, в вересні 2013 року 21 день, в жовтні 2013 року 23 дні, в листопаді 2013 року 21 день, в грудні 2013 року 22 дні; в січні 2016 року 19 днів, лютий 2016 року 21 день, березень 2016 року 22 дня, квітень 2016 року 21 день, травень 2016 року 19 днів, червень 2016 року 19 днів, липень 2016 року 22 дні, серпень 2016 року 22 дні, з 01 вересня до 16 вересня 2016 року включно 12 робочих днів). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 68757,26 грн. (82,94 грн. Х 829 робочих днів за час затримки розрахунку). При цьому, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач просила стягнути заробіток за час затримки розрахунку відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, її розрахунок здійснений на час подання позовної заяви, а судом на час ухвалення судового рішення. В звязку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, оскільки позивач під час звернення до суду був звільнений від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial