Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

10 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 26.05.2008 року між позивачем та позичальником [PERSON] укладено Договір кредитну №125, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень). Кредитор свої зобов'язання виконав, надавши грошові кошти Позичальнику. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 21.04.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом - 155210,88грн., за відсотками - 161162,32грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 38223,70грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 74331,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки №125, за умовами якого Поручитель поручається за виконання Позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому та, що Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Вказував на те, що на виконання умов договору Позичальнику та Поручителю була направлена вимога про усунення порушень, що підтверджується доказами відправлення, але на дату додання позовної заяви повідомлення -вимога не виконана. Просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість в розмірі 428928,83 грн., а саме за кредитом - 155210,88грн., за відсотками - 161162,32грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 38223,70грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 74331,93 грн. та стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. Відповідач, [PERSON], в своєму клопотанні вказувала на те, що відповідно до Договору про переведення боргу від 02.03.2009 року перевела свої боргові зобов'язання по Договору кредиту №125 від 26.05.2008 року з себе на [PERSON]. Представник позивача Кесарева Г.І. надала в судовому засіданні пояснення аналогічні, що викладені в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав в судовому засіданні пояснення аналогічні, що викладені в запереченнях на позовну заяву, в своїх запереченнях посилався на те, що останній платіж Позичальник вніс 06.05.2012 року, а Банк звернувся до суду з позовом в 2017 році, тому просив застосувати термін позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі пропущеного строку позовної давності, що останній платіж Позичальник вніс 06.05.2012 року, а Банк звернувся до суду з позовом в 2017 році, тому просив застосувати термін позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причину неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причину неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причину неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що 26.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником [PERSON] укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №125, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень), зі сплатою 18,0% річних та комісій, з графіком змін максимального ліміту заборгованості визначеному в Додатку №2, з кінцевим терміном повернення заборгованості 25.05.2013 року (а.с.5-8). 09.07.2008 року між сторонами укладено Додатковий договір №1 про зміну умов Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №125 від 26.05.2008 року, згідно якого збільшено ліміт заборгованості до 200000,00грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості 25.05.2023 року, з графіком змін максимального ліміту (а.с.9-10). 04.11.2008 року укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №125 від 26.05.2008 року, згідно якої збільшено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 23% річних (а.с.11-12). 26.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки №125 відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов'язалась нести в повному обсязі солідарну відповідальність за виконання позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотки за користування, а також можливих штрафних санкцій, по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №125 від 26.05.2008 року (а.с.16-18). 09.07.2008 року укладено Договір №1 про зміну умов Договору поруки №125 від 26.05.2008 року, відповідно до якої відповідач надав згоду на внесення змін збільшення ліміту кредитної заборгованості (а.с.19-20). З довідки №10.1-87/87-485 від 24.04.2017 року вбачаються суми, які перераховувались [PERSON] на погашення заборгованості перед ПАТ "Укрсоцбанк" за період з 26.05.2008 року по 20.04.2017 року, зокрема, останній платіж датовано 31.03.2014 року (а.с.28-29). 03.05.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» направлялись [PERSON] та [PERSON] рекомендовані листи №1400035456483 та №1400035456513 з вимогою про усунення порушень Вих.№159/17925СІ90080526001 від 30.03.2017 року (а.с.30-32). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" не виконує, в результаті чого у неї утворилась станом на 21.04.2017 року заборгованість за кредитом - 155210,88грн., за відсотками - 161162,32грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 38223,70грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 74331,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд, не приймає до уваги твердження відповідачки, що її борг переведено на третю особу [PERSON] відповідно до Договору про переведення боргу від 02.03.2009 року, оскільки дані обставини не підтверджені жодними доказами та не знайшли свого підтвердження. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором №125 року від 26.05.2008 року, виходячи з наступного. Так, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З п.6.2 Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржника за основним договорам не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі № 6-28цс 14. Згідно п.6.2 договору поруки, укладеного 26.05.2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], порука діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Таким чином, договором поруки укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] від 26.05.2008 року не визначено строк дії. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укрсоцбанк" лише 03.05.2017 року звернулось до поручителя [PERSON] з вимогою про усунення порушень, що підтверджується списком групованих поштових відправлень, зокрема номером рекомендованого листа 1400035456513 (а.с.32) та 10.05.2017 року з даним позовом до суду. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж по даному кредитному договору боржником здійснено 31.03.2014 року. Отже, ПАТ "Укрсоцбанк" пред'явлено вимогу до поручителя [PERSON] про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 125 від 26.05.2008 року, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, зобов'язання за договором поруки, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] від 26.05.2008 року припинились, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з поручителя, слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе перед позивачем зобов'язання, встановлені Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №125 від 26.05.2008 року добровільно не виконує і кредит не повертає, то з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 428928,83 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6433,93 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовити . На підставі викладеного,

Outcome: partial