Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернулась в суд із позовом, яким просить стягнути із відповідача вартість пошкодженого ювелірного виробу в сумі 1440 грн. та моральну шкоду , нанесену їй, в зв»язку з порушенням прав споживача в розмірі 1500 грн. Вимоги мотивувала тим, що 28 вересня 2014 року о 13 годині 40 хвилин вона звернулась до відповідача за послугою розкатати весільну обручку , та перед тим, як її віддати, запитала чи не буде ніяких негативних наслідків, пов»язаних із даним видом роботи, на що відповідач її запевнив , що робота ним буде виконана якісно та без жодних пошкоджень. Через хвилину відповідач показав їй обручку , яка тріснула по всій її ширині. При цьому, відповідач, запропонував її запаяти так , що нічого не буде видно, однак, вона відмовилась , так як їй не потрібна запаяна обручна зі стертою пробою виробу. До того ж, робота коштувала 40 грн., та на прохання видати чек, відповідач відмовився. Того ж дня сперечатись їй не було зручно, оскільки на руках була малолітня дитина. На другий день, 29.09.2014 року вона знову звернулась до відповідача з проханням відшкодувати їй ціну виробу, проте, останній відмовився. Посилаючись на норми Закону України »Про захист прав споживача» просить відшкодувати їй збитки. Окрім того, вважає, що незаконними діями відповідача їй також завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює в 1500 грн., та яка полягає у стрессі, душевних стражданнях, хвилюваннях, адже обручка є важливим сімейним атрибутом, внаслідок чого знизився рівень лактації, і її шестимісячній дитині недостатньо грудного молока та як результат -дитина знаходиться у нервовому напруженні та неспокійна. До того ж, їй приходиться витрачати свій час для звернення до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання заявлених нею вимог. Відповідач -фізична особа- підприємець [PERSON] , в судове засідання також не з»явився, повідомляся належно, подав письмові заперечення, згідно яких просить у задоволенні заявлених до нього вимог відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Враховуючи заяву позивача про розгляд справи у її відсутності, заперечення відповідача, суд на місці ухвалив: проводити розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Встановлено, що фізична особа-підприємець [PERSON], займається виробництвом ювелірних і подібних виробів; ремонтом годинників і ювелірних виробів, що підтверджено Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців( а.с.33-34). З матеріалів заяви з»ясовано, що позивач 28.09.2014 року звернулась до відповідача для "розкатки" весільної обручки, тобто для отримання послуги , зокрема договору побутового підряду. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ч.1 ЦК України). Частиною 1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно вимог ч.1 ст.866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ч.2ст.846 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч.3 ст.865 ЦК України, до відносин за договором побутового підряду, не врегульованим цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що сторони перебували у цивільних правовідносинах. Як вбачається з п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. П.17 ч.1 ст.1 зазначеного Закону визначає послугу, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Частина 1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом. Згідно ч. 3 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Продавець (виробник, виконавець), в свою чергу, зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, відповідно до ч.І ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1 та 2 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Заявити про наявність таких доказів і надати їх суду є обов»язком сторін, оскільки законодавець чітко визначив, що тягар доказування покладається на сторони. Будь-яка із сторін не заявила клопотання щодо призначення у даній справі експертизи на підтвердження вимог чи заперечень , тобто неналежного надання послуги, істотних недоліків при проведенні "розкатки " обручки, внаслідок якої вона могла зазнати пошкоджень, а також наявності вини в діях відповідача. Позивач, звертаючись до суду, просить відшкодувати їй вартість пошкодженого ювелірного виробу 1440 грн., що становить вартість її придбання в магазині . Однак , суд не може погодитись з даним визначенням розміру завданої шкоди, оскільки відповідно дана обручка мала місце зносу. Крім того, підставами для виникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є обов'язкова наявність наступних обставин: невиконання або неналежне виконання договору відповідачем; наявність матеріальної шкоди (втрати, псування чи пошкодження речі), спричиненої таким невиконанням (неналежним виконанням) договору, наявність вини відповідача у заподіянні шкоди (в тому числі, у виникненні пошкоджень речі позивача), що спричинена [PERSON] Зазначених обставин при розгляді справи встановлено і підтверджено належними доказами не було. Оскільки, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення з боку відповідача умов договору , не встановлено факту пошкодження обручки, що передана позивачем для проведення "розкатки" , не встановлена вина відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню в повному обсязі. Не підлягають, на думку суду, задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди , з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Згідно із ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди вирішується лише при задоволенні вимог споживача щодо відшкодування матеріальних збитків. Оскільки, як наведено вище, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню, відтак, відсутні і правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. При пред'явленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, з урахування положень ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved