overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.05.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Парищенській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. У зареєстрованому шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживають разом з нею і фактично знаходиться на її утримання та вихованні. Причиною подачі заяви про розірвання шлюбу послужило те, що вона з чоловіком за час подружнього проживання не змогли створити і зберегти сім'ю, так як в них виявилися зовсім різні характери та погляди на сімейні цінності. Відповідач з її думкою не рахувався, жив своїми інтересами, через що між ними все частіше почали виникати сварки та скандали, в ході який він ображав її, також мало місце нанесення їй побоїв. Негативна поведінка відповідача по відношенню до неї призвела до того, що вони у вересні 2014 року припинили спільне проживання і на сьогоднішній день не підтримують жодних сімейних стосунків. Будь-яких спроб відновити подружні стосунки вони обоє не робили, так як втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що за таких обставин зберігати сім'ю надалі немає потреби, примирення між нею та відповідачем неможливе, а тому просить шлюб між ними розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу залишити їй "[PERSON]" та стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, суду пояснила, що примирення між ними позитивного результату не дасть, подружні стосунки між ними остаточно припинені, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", дитину залишити проживати з нею, однак відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення, підтвердивши, що їх сімейні стосунки з позивачем фактично припинені і шлюб носить суто формальний характер, тому також просить їх шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які фактично не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, практивно не підтримують жодних стосунків як подружня пара, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Проти терміну для примирення сторіни категорично заперечують. Неповнолітню дитину від даного шлюбу - [PERSON], [INFO], з врахуванням інтересів самої дитини та відсутності у сторін спору щодо його місця проживання, слід залишити проживати з матір'ю. За згодою позивача суд прийшов до висновку про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]". На підставі ст.ст. 105,110,112,113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

05 серпня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 26 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1548. Від спільного подружнього проживання у них дітей немає. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом погіршились з вини відповідача. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім"ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Відповідач часто без вагомих причин влаштовує безпідставні сварки, скандали, принижує її честь та гідність, що погано впливає на її здоров'я. На протязі останніх років, сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26 серпня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1548 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них дітей немає. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом погіршились з вини відповідача. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім"ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На протязі останніх років, сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою одружились 14 березня 2006 року в Нивочинській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. За час спільного проживання у них з [PERSON] народилось троє дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склались, припинили спільне проживання. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просив шлюб розірвати. Також просив суд відновити йому дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони одружились 14 березня 2006 року в Нивочинській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №2 (а.с.4). У подружжя народилось троє дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6,7,8). Шлюбні відносини між сторонами не склалися, позивач та відповідачка припинили спільне проживання. Сім'я розпалась. Шлюб існує формально. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка також не бажає миритися, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки його подальше збереження є недоцільним та суперечитиме їхнім інтересам. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин після реєстрації розірвання шлюбу позивачу слід змінити прізвище "[PERSON]" на дошлюбне "[PERSON]". На підставі ст.ст. 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що з 23 жовтня 1975 року її призначено на посаду штукатура-маляра в Чадир-Лунгському КСО Республіки Молдова, де 23 жовтня 1975 року було виписано на її ім'я трудову книжку. Під час виписування трудової книжки була допущена помилка. Так в трудовій книжці вказаний рік народження заявниці як "[INFO]", але як зазначила заявниця відповідно до паспорту та інших документів рік її народження вказаний - " [INFO]". На підставі цього в трудову книжку вносилися виправлення, але вони юридичної сили не мають, оскільки ніким не посвідченні. У зв'язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах заявниця не в змозі оформити пенсію, тому вона звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. В судове засідання заявниця не з'явилася, вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності про що надала відповідну заяву. Представники зацікавлених осіб заперечень проти вимог заявниці не мають, про що надали на розгляд суду відповідні заяви та просили розглянути справу за її відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст.158 ЦПК України. У зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даної заяви. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 1975 року [PERSON] було прийнято на посаду штукатура-маляра в Чадир-Лунгський КСО Республіки Молдова. У зв'язку з цим на ім'я заявниці було виписано 23 жовтня 1975 року трудову книжку, під час виписування якої була допущена помилка. Так, з трудової книжки вбачається, що рік народження заявниці вказаний "[INFO]", на підставі цього зроблено виправлення на «[INFO]», але воно ніякого юридичного значення не має, оскільки ніким не посвідчено. Згідно паспорту заявниці серії [NUMBER] виданого 11 березня 1998 року Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області її прізвище, ім'я, по батькові та дата народження вказані - [PERSON], [INFO]. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявниця [PERSON] народилася [INFO]. Крім того, факт про задоволення якого просить заявниця підтверджується довідкою Ганнівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та показами свідків [PERSON] і [PERSON], мешканців с. Ганнівка Тарутинського району Одеської області. За таких обставин суд вважає встановленим факт належності заявниці зазначеної трудової книжки та необхідним її вимоги задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

заявник зазначив, що в листопаді 2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду Малинського району Житомирської області з метою оформлення пенсії. Однак, під час огляду паспорта виданого на ім'я [PERSON], трудової книжки та довідки№13, яка підтверджує особливий характер роботи від 13.07.2009 року, прізвище записане як "Овсейчук Валерий Васильевич". Така розбіжність повязана з різним написанням одного й того ж прізвища у зв'язку з його перекладом на українську мову. Встановлення даного факту пов'язане з відмовою у оформленні заявнику пенсії та неможливістю внести зміни до зазначених документів у зв'язку різним написанням його прізвища у правовстановлюючих документах. В судове засідання заявник не з'явивсь, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Заінтересована особа, представник Управління Пенсійного фонду Малинського району Житомирської області до суду не з'явився, повідомлений належно, будь-яких заяв, клопотань по суті заяви до суду не подав. Відповідно до п.6 ч. 1статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР №1575507 від 03.07.1963 року та паспорта серії ВМ №636213 виданого Малинським РВ УМВС України в Житомирській області від 24.12.1998 року народився 09 червня 1963 року в м. Малин Житомирської області та відповідно до виданої картки платника податків від 07.12.2015 року виданої на підставі повідомлення форми 5-др "Про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб" [PERSON] присвоєно реєстраційний номер. При цьому у трудовій книжці серїі БТ-1 №3837686 від 28.03.1980 року прізвище записано на російській мові як "Овсейчук Валерий Васильевич" на підставі чого було видано довідку №13, яка підтверджує особливий характер роботи або умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії від 13.07.2009 року. Аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для задоволення вимог заяви, так як встановлено, що правовстановлюючі документи трудова книжка серїі БТ-1 №3837686 від 28.03.1980 року виданої на імя "Овсейчук Валерий Васильевич" та довідка №13, яка підтверджує особливий характер роботи або умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії від 13.07.2009 року - на ім'я [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Встановлення даного факту має юридичне значення, бо від нього залежить право заявника на отримання пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 01.08.2008 р. він є власником земельної ділянки площею 3,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області. В даному документі прізвище заявника вказано як "[PERSON]", а ім'я та по-батькові - [PERSON]. У паспорті громадянина України та у свідоцтві про його народження прізвище заявника вказано як "[PERSON]". Заявник вказує, що зазначена у прізвищі помилка перешкоджає йому розпоряджатися належною йому власністю на власний розсуд. Тому, заявник звернувся до суду та просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник заяву підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Від представника заінтересованої особи - Управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та письмові пояснення по суті справи, згідно до яких вони не заперечують проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, заяв про слухання справи за його відсутності до суду не надійшло. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської РДА від 20.09.2007 р. №710, останній є власником земельної ділянки площею 3,50 га; кадастровий номер 56246 837 00 01 002 0143, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER], виданого 13.11.2014 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, та свідоцтва про народження серія [NUMBER], повторно виданого 29.10.2014 року, прізвище заявника вказано як "[PERSON]". На підтвердження вищевказаних фактів в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили правильність написання прізвища заявника та ствердили, що заявник є сусіднім землекористувачем. Проаналізувавши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа УПФУ в Сахновщинському районі Харківської області про встановлення належності документа. На даний час заявниця оформляє пенсію на пільгових умовах в УПФУ в Сахновщинському районі, Харківської області , але при отриманні трудової книжки була допущена помилка при записі ім"я. Таким чином, довести факт належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки заявниці, інакше, ніж в судовому порядку, неможливо. В судове засідання заявниця не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій просить суд слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, УПФУ в Сахновщинському районі Харківської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за потрібне заяву задовольнити. У відповідності з п."в" ч.1 ст.13 Закону України "Про Пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки, серія [NUMBER] ім"я записано, як "[PERSON]". Згідно копії паспорта ім"я заявниці записано - "[PERSON]". Відповідно до вищезазначених доказів, можна вважати, що посадовою особою при внесенні даних до трудової книжки [PERSON] була допущена помилка, замість ім"я "[PERSON]" записано "[PERSON]" Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що необхідно встановити факт належності трудової книжки [PERSON], виписану на ім"я [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

у жовтні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ТОВ ""ТД Інвестбудметал" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 03 травня 2016 року працювала у ТОВ ""ТД Інвестбудметал" на посаді бухгалтера (наказ про прийняття на посаду від 03 травня 2016 року № 2-к). 30 вересня 2016 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Починаючи зтравня 2016 року відповідач припинив виплату заробітної плати. У день звільнення з нею також не був проведений повний розрахунок. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 6 781 грн. 62 коп. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ТОВ ""ТД Інвестбудметал" № 2-к від 03 травня 2016 року позивача було прийнято на посаду бухгалтера (а.с. 7). Відповідно до наказу ТОВ ""ТД Інвестбудметал" № 3-к від 30 вересня 2016 року позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 9). При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні їй кошти не були виплачені. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У довідці ТОВ ""ТД Інвестбудметал" наведено розмір заборгованості перед [PERSON] по виплаті нарахованої заробітної плати за період з 03 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року, який становить 6 781 грн. 62 коп. (а.с. 11). Будь-яких доказів на спростування вимог позивача суду надано не було. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 6 781 грн. 62 коп. невиплаченої заробітної плати. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved