Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира є трьохкімнатною квартирою, яка знаходиться на 21 поверсі 21-типоверхового будинку. Житловий будинок [ADDRESS] обслуговує комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-Сервіс". 19.02.2019 року о 7-00 годин відбулось залиття квартири позивача у зв`язку з проривом труби холодного водопостачання на технічному поверсі, який розташований над квартирою позивача, і який обслуговує відповідач. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою скласти акт про залиття його квартири, але працівники відповідача проігнорували його звернення. Тому він разом з двома мешканцями цього будинку склали акт №1/190219 від 19.02.2019 року про причини залиття та обсяг затопленого у його квартирі. В наслідок залиття в квартирі [ADDRESS] було пошкоджено стіни, стелі, підлога з покриттям в усіх приміщеннях. Згідно звіту №28/19 про оцінку збитків від 13.08.2019 року матеріальна шкода, яка завдана власнику квартири [ADDRESS] її залиттям, складає 120 587 грн. Звернувшись до відповідача, останній відмовляється сплачувати вказану суму, зазначаючи про невинність у даних наслідках, тому просить стягнути її у судовому порядку, а також 5 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у психологічних переживаннях та моральних стражданнях завданих залиттям квартири, та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але у наданому відзиві до суду позов не визнав, пояснивши, що акт про залиття не відповідає вимогам чинного законодавства, так як складений особами, які не мають належної спеціальної освіти, не мають на складання акту повноважень. Крім того, акт був складений позивачем та його сусідами 19.02.2019 року, а з заявою до КП „Житло-Сервіс" [PERSON] звернувся лише 7.03.2019 року. Також до справи надано звіт про оцінку збитків від 13.08.2019 року, до якого додано акт огляду квартири позивача від 9.08.2019 року, щодо якого виникають сумніви, коли саме і в який день відбулось залиття квартири, оскільки між датою залиття і датою огляду минуло майже 6 місяців. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначає ч.1 та ч.2, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом п.8-9, ч.2, ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами встановив наступні факти та правовідносини. Як наголошує ч.1-2, ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 8.08.2005 року (а.с.5), зареєстрованого в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" за №44429 (а.с.5, зворот. бік). Квартира позивача [PERSON] є трьохкімнатною квартирою загальною площею 92,70 м2, жилою площею 56,20 м2, яка знаходиться на 21 поверсі 21-типоверхового будинку. Над квартирою позивача розташований технічний поверх з мережами комунікацій. Вказані обставини не заперечували сторони по справі, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. 19.02.2019 року позивачем [PERSON] та двома його сусідами [PERSON] і [PERSON] був складений акт №1/190219 про те, що 19.02.2019 року через прорив труби холодної водопостачання на технічному поверсі, розташованому над квартирою позивача трапилось залиття холодною водою квартири [ADDRESS] . В наслідок залиття в квартирі [ADDRESS] було пошкоджено стіни, стелі, підлога в усій квартирі (а.с.13-14). Аналогічного змісту пошкодження в квартирі позивача були викладені у акті щодо пошкодження оздоблення квартири внаслідок залиття від 9.08.2019 року, складеного ФО-П [PERSON] (а.с.20, зворот. бік - 21). Згідно п.1, ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно звіту №28/19 про оцінку збитків від 13.08.2019 року, складеного ФО-П [PERSON] , матеріальна шкода, яка завдана власнику квартири [ADDRESS] її залиттям, складає 120 587 грн. (а.с.16-20). За змістом ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як роз`яснює п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Підпункт 4, п.2 цієї ж Постанови наголошує, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року №5 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Ми, комісія в складі головного інженера, виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення і гарячого водопостачання… Суд не може покласти в основу рішення акт №1/190219 від 19.02.2019 року про причини залиття квартири позивача, оскільки він складений не уповноваженими особами, що і підтвердила в судовому засіданні представник позивача (складав його позивач з двома сусідами). Ствердження тієї ж представника позивача про те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про складення акту про залиття його квартири, але останні ігнорували дані звернення, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються датою складання акту про залиття від 19.02.2019 року та датою заяви позивача про звернення його до відповідача 7.03.2019 року, яке відбулось лише через 16 днів після аварії, що відбулась. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність саме відповідача КП „Житло-Сервіс" не знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, так як крім акту про залиття його квартири він будь-яких інших доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України не надав, тому в задоволенні частини позову про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити. У відповідності до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Як зазначає п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окільки суд відмовляє у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, тому суд і відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від першої вимоги. Згідно ст.133; 141 ЦПК України відмовляючи у задоволенні позову позивачу у повному обсязі, не підлягають і задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору. Також в порядку ст.137 ЦПК України суд відмовляє відповідачу у стягненні з позивача 12 400 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки суду не надано документів, які б підтвердили розрахунок між відповідачем і особою, яка надавала таку допомогу.

Outcome: dismissed