Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.01.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу, [PERSON] підтвердив згоду щодо прийняття ним будь-якого розміру кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору станом на 17.03.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 12433,68 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. 21.05.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 29.05.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.01.2013 року, останній став клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на його ім`я було відкрито картковий рахунок на який надано кредит в сумі 1500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не вживав заходів щодо повернення кредитних коштів, тому станом на 17.03.2020 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої за розрахунком позивача становить 12433,68 гривень, з яких: 2108,18 гривень заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 2108,18 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 842,54 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 8414,69 гривень нарахована пеня; 1068,27 гривень штрафи. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорена. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договором, на якому базуються правовідносини сторін є - заява-анкета відповідача про отримання кредитних коштів, в якій відсутні домовленості сторін про сплату відповідачем процентів за користування кредитними коштами, не передбачена його відповідальність за невиконання (неналежне виконання умов договору). Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) за результатами перегляду судових рішень у справі по аналогічному спору, про те, що підписана відповідачем анкета-заява не може вважатись договором, який підтверджує обов`язок відповідача сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку про те, що оскільки укладений між сторонами спірний кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена в ньому процентна ставка за користування кредитними коштами, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому позивач вправі вимагати лише виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Вимоги позивача щодо стягнення іншої частини заборгованості є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно платіжного доручення від 26.03.2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривень, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 356,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial