Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач 20 квітня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору №\~DN81AR100130172 від 05\~лютого 2008 року остання отримала кредит у сумі 172\~784,72 грн. У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ\~КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № DN81AR100130172 від 05 лютого 2008 року, відповідно до умов якого остання передала в заставу автомобіль марки «CHEVROLET Еріса», 2007 року випуску, кузов №\~[NUMBER], д/н [NUMBER]. 24.01.2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження із примусового стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості із [PERSON] та оголошено у розшук вищевказаний автомобіль. 08.10.2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ на вказаний автомобіль накладено арешт на виконання вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк». 04.11.2015 року державним виконавцем Новомосковського ВДВС МУЮ на вказаний автомобіль накладено арешт на виконання вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк». Позивач зазначає, що право застави у нього виникло 05.02.2008 року в момент укладення договору застави, а постанови про накладення арешту на майно та розшук майна [PERSON] винесені 04.11.2015 року (ВП\~№48828411), 24.01.2012 року (ВП\~№30839530), 28.03.2012 року (ВП\~№30839530), 08.10.2013 року (ВП №40078419), тобто пізніше ніж укладено вказаний договір застави. Враховуючи викладене позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь будь-яких стягувачів, які не є заставодержателями, у зв'язку із чим, вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 04.11.2015 року старшим державним виконавцем О.О.Рибак Новомосковського ВДВС міськрайонного управління юстиції на користь ПАТ "Дельта Банк" на підставі виконавчого листа № 2-2921 виданого 02.10.2013р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: CHEVROLET Еріса, 2007р.в., кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Скасувати розшук, накладений 04.11.2015 року старшим державним виконавцем О.О.Рибак Новомосковського ВДВС міськрайонного управління юстиції на користь ПАТ "Дельта Банк" на підставі виконавчого листа № 2-2921 виданого 02.10.2013р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, ВП 48828411, а саме з: CHEVROLET Еріса, 2007р.в., кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Звільнити з-під арешту, накладеного 08.10.2013 року старшим державним виконавцем О.В. Кузнецов Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на користь ПАТ "Дельта Банк" на підставі виконавчого листа № 2-2921/2011 виданого 02.10.2013р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: CHEVROLET Еріса, 2007р.в., кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Звільнити з-під арешту, накладеного 24.01.2012 року державним виконавцем М.М. Гвоздецький Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на користь ПАТ "Дельта Банк" на підставі виконавчого листа № 2-2921 виданого 20.01.2012р. Ленінським районним судом м.\~Дніпропетровська, майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: CHEVROLET Еріса, 2007р.в., кузов №\~[NUMBER], державний номер [NUMBER]. Скасувати розшук, накладений 28.03.2012 року державним виконавцем М.М. Гвоздецький Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції на користь ПАТ "Дельта Банк" на підставі виконавчого листа № 2-2921 виданого 20.01.2012р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, ВП 30839530, а саме з: CHEVROLET Еріса, 2007р.в., кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не зявився. Про час, місце та день судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 88). Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавала. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачці із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 50-83,90-92). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 05 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № DN81AR100130172, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 117\~983,40 грн. на придбання транспортного засобу, строком повернення не пізніше 04 лютого 2015 року, зі сплатою відсотків за користування 9,60 % річних (а.с.6-14). В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, [PERSON] передала в заставу банку автомобіль марки «CHEVROLET Еріса», 2007 року випуску, кузов №\~[NUMBER], д/н [NUMBER]. У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], ПАТ «Акцент-Банк», УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року в рахунок погашення за кредитно-заставним договором №\~DN81AR100130172 від 05.20.2008 року, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «CHEVROLET Еріса», 2007 року випуску, кузов №\~[NUMBER], д/н [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 25-26). Згідно\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 18 Закону України «Про заставу»\~передбачено, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно\~ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Як зясовано в судовому засіданні і вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 01.04.2016 року, на майно, що перебуває в заставі накладені арешти, а саме: - ВП № 48828411 від 04.11.2015 року постанова державного виконавця Новомосковського ВДВС МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача\~ПАТ\~«ДельтаБанк»; - ВП №30839530 від 24.01.2012 року постанова державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача\~ПАТ\~«ДельтаБанк»; - ВП №40078419 від 08.10.2013 року постанова державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах стягувача\~ПАТ\~«ДельтаБанк» (а.с. 17-19,20-24). Згідно\~ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно п. 4\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»\~за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі примусового виконання постанов про відкриття виконавчого провадження в процесі та реалізації спірного нерухомого майна, ПАТ КБ «Приватбанк» буде позбавлене можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором, забезпечені згідно договору застави і враховуючи, що обтяження рухомого майна було зареєстровано позивачем раніше виникнення прав третіх осіб щодо даного майна і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги по зверненню стягнення за кредитними договорами за рахунок заставного майна, а тому вимоги підлягають до задоволення. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1\~378,00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved