Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що вона працювала в ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " на посаді заступника директора, наказом ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " № 64-к від 26.07.2013 року її звільнено з посади заступника директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. В порушення вимог Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 116 КЗпП України з нею при звільненні не проведено повного розрахунку всіх сум, що належать їй від підприємства. Вказує на те, що кошти які відповідач повинен був сплатити їй в день звільнення, вона отримала 05.08.2014 року, на виконання виконавчого листа виданого Ужгородським міськрайонним судом 06.02.2014 року у цивільній справі № 308/17714/13-ц про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 31281, 30 гривень. Оскільки при звільненні повного розрахунку з нею проведено не було , з посиланням на норми ст.ст. 116,117 КЗпП України, просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 27.07.2013 року по 04.08.2014 року ( 256 робочих днів) , в розмірі 55549,44 гривень з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 216 гривень 99 коп. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Подав до суду письмові заперечення , які надійшли до суду 06.10.2014 року , в яких просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що рішення Ужгородського міськрайонного суду на виконання якого було видано виконавчий лист від 06.02.2014 року по справі № 308/17714/13-ц про стягнення з ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " на коримть позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень було оскаржено в апеляційному порядку. Судом апеляційної інстанці вищенаведене рішення було залишено без змін. Після чого, МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції з відповідача в примусовому порядку було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень. В той же час, ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року по справі № 6 - 22071 св 14 скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.02.2014 року по справі № 308/17714/13-ц, яким присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень. На думку представника відповідача відсутні обставини, які підтверджують факт виникнення заборгованості по заробітній платі перед позивачем, а отже і відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено по справі, позивач [PERSON] з ДП '' Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою '' перебувала у трудових відносинах на посаді заступника директора. Судом встановлено, що наказом ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " № 64-к від 26.07.2013 року звільнено [PERSON] з посади заступника директора за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України , 01.08.2013 року. /а.с.4/ Підставою видачі наказу ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " № 64-к від 26.07.2013 року була заява [PERSON] про звільнення роботи за власним бажанням. Як встановлено судом , Ужгородським міськрайонним судом 27.11.2012 року у справі № 712/21611/12 було винесено судовий наказ про стягнення з ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 35830,01 гривень. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2013 року визнано укладену між сторонами мирову угоду про погашення заборгованості по виплаті заробітної плати [PERSON], яку було розірвано 19.09.2013 року і вказані факти доведені судовим рішенням Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року по справі № 6 - 22071 св 14 і в силу ст. 61 ЦПК України доведення не потребують . Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом 26.05.2014 року видано виконавчий лист по цивільній справі № 308/17714/13-ц на підставі рішення суду від 06.02.2014 року, яке набуло законної сили 24.04.2014 рку про стягнення з ДП " Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою " на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень /а.с. 5, 6-7,8-9/ Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року по справі № 6 - 22071 св 14 скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.02.2014 року по справі № 308/17714/13-ц, яким присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 31 281, 30 гривень та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.2014 року. Як встановлено судом, повний розрахунок з виплати заборгованості по заробітній платі [PERSON] був проведений 05.08.2014 року, що стверджується даними виписки банківської карти " Приват Банк" [PERSON] за період з 01.08.2014 - 08.08.2014 року /а.с.11/. Крім того, на дані обставини також посилається представник відповідача у письмових запереченнях поданих ним 06.10.2014 року до суду. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Однак як встановлено судом в день звільнення ДП '' Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою '' не провів розрахунок із позивачем [PERSON] у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу . Особи, винні в порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (ст. 265 КЗпП України). Відповідно до положення ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищаеться законом. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України , при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних пацівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15 цс 13 за позовом до Сумського національного аграрного університету про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. З врахуванням викладеного, суд не погоджується із позицією представника відповідача викладеною у письмових запереченнях від 06.10.2014 року про те, що відсутні обставини, які підтверджують факт виникнення заборгованості по заробітній платі перед [PERSON], а отже і відсутні підстави для примусового стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , які вважає хибними, виходячи з наступного. Факт наявної заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] підтверджується судовим наказом виданим Ужгородським міськрайонним судом 27.11.2012 року у справі № 712/21611/12 про стягнення з ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 35830,01 гривень, який є чинним і яким вирішено вимоги про стягнення на користь позивача [PERSON] заборгованості по заробітній платі. В подальшому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2013 року визнано укладену між сторонами мирову угоду про погашення заборгованості по виплаті заробітної плати [PERSON], яку було розірвано 19.09.2013 року. Укладення мирової угоди в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості з заробітної плати є підставою для звільнення ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від відповідальності за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідно до ЗУ " Про виконавче провадження" а не звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України , за порушення своїх обов'язків щодо своєчасної виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні , так як звільнення від відповідальності за ст. 117 КЗпП України передбачене лише у разі відсутності вини підприємства у затримки розрахунку, але такі докази не надані. Згідно довідки ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" № 1006 від 21.08.2013 року , яка міститься в матеріалах справи № 308/17714/13-ц / а.с. 7/ та яка була витребувана судом і оглянута в судовому засіданні, заборгованість ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" перед [PERSON] станом на 15.08.2013 року становить , зокрема реструктуризована заробітна плата - 31281грн.30 коп. Таким чином, факт наявної заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] підтверджено. Як встановлено судом, [PERSON] звільнено з роботи 01.08.2013 року./а.с. 4/ Як встановлено судом повний , остаточний розрахунок з позивачем [PERSON] з виплати їй заборгованості із заробітної плати був проведений 05.08.2014 року./а.с.11/ Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 з відповідними змінами та доповненнями. Згідно довідки виданої ДП '' Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою '' про середньомісячну заробітну плату №917 від 10.07.2014 року розмір середньомісячної заробітної плати що нараховувалась [PERSON] до моменту звільнення складає 2820 гривень 92 коп., розмір середньоденної заробітної плати за один робочий день складає 216 гривні 99 копійок. / а.с. 10/ Кількість днів за час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] за період з 02.08.2013 року по 05.08.2014 року (день фактичного розрахунку) складає: серпень 2013 року - 20 днів, вересень 2013 року - 21 день, жовтень 2013 року - 23 дня, листопад 2013 року - 21 день, грудень 2013 року - 22 дня, січень 2014 року - 21 день, лютий 2014 року - 20 днів, березень 2014 року - 20 днів, квітень 2014 року - 21 день, травень 2014 року - 19 днів, червень 2014 року - 19 днів, липень 2014 року - 23 дня, серпень 2014 року - 2 дня, тобто всього 252 робочих днів. Таким чином середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає : 216 грн. 99 коп. х 252 р.д. = 54681 гривень 48 копійок. У даному випадку позивачем неправильно вираховано кількість робочих днів, протягом яких відбувалися затримки виплати розрахункових. Таким чином, ст. 117 КЗпП України передбачається відповідальність власника або уповноваженого ним органу за невиплату належних звільненому працівникові сум у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України шляхом виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial