Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» та [PERSON] 02.02.2016 року уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ7323824, згідно якого позивач зобовязався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 25.06.2016 року об 11 годині 30 хвилин по польовій дорозі в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер "И 6435 НИ" під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер «ВА 4006 ВА» під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеного ДТП автомобілю потерпілого заподіяно матеріальну шкоду. Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 114544 від 04.08.2016 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю потерпілого склав 16790,06 грн.. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту №ОСГПО-7082323 від 16.09.2016 року складає 16790,06 грн.. Вказане страхове відшкодування виплачене потерпілому на підставі платіжного доручення у повному обсязі. Таким чином, позивачу заподіяно шкоду в розмірі 16790,06 грн.. Постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року, окрім вини [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, також встановлено, що на момент ДТП, відповідач перебував у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 16790,06 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без представника позивача, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року по справі №384/399/16-п пров. № 3/384/189/2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком пятнадцять діб. Постанова набрала законної сили 02.08.2016 року (на зв. а.с.7-а.с.8). У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] 25 червня 2016 року об 11 годині 30 хвилин по польовій дорозі в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, керуючи автомобілем "ВАЗ 2106" н.з. "и 6435 НИ", не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2108» н.з. «ВА 4006 ВА» під керуванням [PERSON], який рухався в протилежному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Заподіяння належному [PERSON] автомобілю механічних пошкоджень також підтверджується довідкою виданою відділенням ДАІ з обслуговування Вільшанського району при УМВС України в Кіровоградській області (на зв. а.с.5) Статтею 22 ЦК України всатновлено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідача була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО», що підтверджується полісом № АІ7323824 (на зв. а.с.4). Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 30.06.2016 року [PERSON] подав заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.5). 30 червня 2016 року був складений акт огляду колісного транспортного засобу належного [PERSON] (а.с.9) Відповідно до звіту № 1114544 від 04 серпня 2016 року матеріальний збиток, завданий власникові «ВАЗ 2108» держномер «ВА 4006 ВА» в результаті його пошкодження при ДТП складає 16790,06 грн. без ПДВ ( на зв. а.с.12-а.с.18) 16 вересня 2016 року позивачем було вирішено видати потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 16790,06 грн., що підтверджується страховим актом від 16 вересня 2016 року № ОСГПО-7082323 (на зв. а.с.18-а.с.19). 21 вересня 2016 року грошові кошти в розмірі 16790,06 грн. були перераховані позивачем потерпілому, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 21 вересня 2016 року та платіжним дорученням №3696 від 21 вересня 2016 року (на зв. а.с.19 та а.с.20). Згідно зі ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем в порядку регресу витрат понесених ним в порядку виплати страхового відшкодування, тому вважає за необхідне задовольнити позов, та стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Кредо» у рахунок відшкодування витрат повязаних зі сплатою страхового відшкодування 16790,06 грн.. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий\~збір\~в розмірі 1600 грн., що підлягає відшкодуванню. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 16970 грн. 06 коп. та судового збору в сумі 1600 грн., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved