Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", суму в розмірі 500,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 45,52 грн., а всього 545,52 грн., стягнути з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Статус" на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", суму в розмірі 12880,15 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1172,48 грн., а всього 14052,63 грн., посилаючись на те, що 15 листопада 2015 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна", був укладений Договір страхування транспортних засобів № АМ.078497, предметом якого є страхування автомобіля "Great Wall ", державний реєстраційний номер [NUMBER]. 31 травня 2014 р., на а/д H-01 Київ-Знам'янка 19 км 250 м. трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], та автомобіля "ВАЗ 21061", д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 13.06.2014 р. постановою Кагарлицького районного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До ПрАТ СК "ПЗУ Україна" звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування № АМ.078497. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту № 786/14 здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 13 380,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24609 від 2014-07-09. У відповідності зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст. 1188 Цивільного кодексу України, що передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зазначено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.І ст. 1188 ЦК України). На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача [PERSON], була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "СТАТУС" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АС/9020841, укладеного на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за яким відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6. ст. 36 Закону). Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» має сплатитити на користь позивача 12880,15 грн. (13 380,15 грн. як ліміт за полісом мінус 500,00 грн. франшизи), а відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача 500,00 грн. франшизи. Згідно постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2012 № 5028/17/22/2012 та оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 № 01-06/15/2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування", позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів (статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування") позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. ст. 30, 32 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи. Позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами і (або) до кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї обставини; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник відповідача в особі - ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося з відміткою за терміном зберігання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує представник позивача, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 травня 2014 року близько 12 год. 30 хвилин у м. Кагарлику по вул. К. Маркса, [PERSON], рухаючись автомобілем марки ВАЗ - 21061, державний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Great Wall", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху. Тобто, дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ - 21061, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» на підставі полісу АС9020841, та автомобіля марки "Great Wall ", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який був застрахований у АТ «СК «АХА Страхування»» за договором добровільного страхування наземного транспорту АС6483721, внаслідок якого обидва транспортних засоби зазнали механічні пошкодження, підтвердженням чого є довідка № 9393827 про дорожньо транспортну пригоду. Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 вересня 2014 року (справа № 368/1088/14-п) відповідача [PERSON] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту № 786/14 від 31.05.2014 року про визначення вартості матеріального збитку було встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ "Great Wall", державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 21 480 грн. 21 коп. Згідно страхового акту № UA2014053100013/L01/01 від 08.07.2014 року страхове відшкодування за збитки транспортному засобу "Great Wall ", державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 13 380 грн. 15 коп., що підтверджено розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № UA2014053100013/L01/01 та було проведено згідно платіжного доручення № 24609 від 08.07.2014 року в сумі 13 380 грн. 15 коп. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завданий збиток. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Данною нормою матеріального права врегульовані правовідносини між страховиками винної особи та потерпілого або ж між страховиком потерпілого та потерпілим. Оскільки позивач в особі ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не є потерпілим, а особою, до якої перейшло право зворотної вимоги в порядку суброгації. Позивач, сплативши потерпілій особі страхове відшкодування у повному обсязі, набув право зворотної вимоги (в порядку суброгації) до особи, винної у завданні збитків у розмірі фактично сплачених грошових коштів, а до її страховика - в частині, передбаченій ст. ст. 22.1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Статус" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) № АС/9020841, укладеного на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Таким чином, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» має сплатитити на користь позивача 12880,15 грн. (13 380,15 грн. як ліміт за полісом мінус 500,00 грн. франшизи), а відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача 500,00 грн. франшизи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страхових полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що у разі, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються і в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). В абз. 3 п. 16 зазначеної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справсудам роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В абз. 3 п. 24 цієї постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судам роз'яснено, що відповідно дост. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищенаведені обставини та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити на користь позивача 500,00 грн., що є франшизою, а відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» має сплатитити на користь позивача 12880,15 грн., тому позовні вимоги в цій частині суд позивачу задовольняє. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ним понесені судові витрати в сумі 45 грн. 55 коп., а з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Статус»» ним понесені судові витрати в сумі 1 172 грн. 45 коп., яке підтверджено квитанцією про його сплату. На підставі викладеного та

Outcome: approved