Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

17.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №178_030 від 14.06.2013 року. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 178_030 від 14.06.2013. Філія - Луганське обласне управління входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом АТ «Ощадбанк» (далі - Банк, Кредитор). Відповідно до п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 20000,00 гривень, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34 % річних. Кредит надавався на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.06.2016 року на споживчі цілі. Згідно п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 571,43 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за Кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної договором. Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору № 178_030 від 14.06.2013, заявою на видачу готівки № 178_030 від 14.06.2013, банківськими виписками по особовим рахунках Позичальника. Банківські виписки про рух коштів за основним боргом по кредиту та процентами отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС Millennium» (далі - АБС «БАРС») ПАТ «Державний ощадний банк України». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до АБС «БАРС» є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003. Відповідно до абз. 2 п. 2.1. глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Такими виписками по рахункам Позичальника, які внесені до плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, який в свою чергу, затверджений Постановою Правління Національного Банку України від 17.06.2004 р. № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» є: 1) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про кошти, які видані згідно кредитному договору та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по основному боргу. 2) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про облік простроченої заборгованості за основним боргом та суми сплати простроченого боргу. 3) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про суму нарахованих відсотків за кредитом та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по відсоткам. 4) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про суми прострочених відсотків за кредитом та суми сплачених прострочених відсотків. Отже, відповідні виписки по рахунках [PERSON] , за якими обліковується заборгованість за кредитним договором та заява на видачу кредита є належними доказами на підтвердження видачі кредиту та подальшого його обслуговування. Позичальник порушив умови Кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Згідно п.п. 4.3.1., 4.3.4. Кредитного договору Відповідач-1 зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. Відповідно до п. 4.2.2. Кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених договором банк має право стягнути заборгованість за Кредитним договором в примусовому порядку. Відповідно до ст. 546 ЦК України в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено: - договір поруки № 1/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (далі Поручитель, Відповідач-2); - договір поруки № 2/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (далі Поручитель, Відповідач-3). Договір поруки, укладений з [PERSON] та договір поруки, укладений з [PERSON] , є типовими. Номери пунктів та текст договорів відповідають один одному та є ідентичними. Згідно п.п. 2.1., 2.2., 8.2. Договору поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за Кредитним договором, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Позичальник. Поручитель несе відповідальність за невиконання договору, зокрема за завдані Кредитору таким невиконанням збитки, всім своїм майном. У відповідності до п.п. 3.2.2., 3.2.3. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Позичальника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від Позичальника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Крім того, відповідно до п. 10.1.1 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 30 років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за договором поруки. Тобто умовами договору поруки сторони безпосередньо передбачили строк, зі спливом якого припиняється порука, а саме 30 років з моменту підписання договору, тобто договір поруки діє до 14.06.2043. Отже, станом на 19.10.2018 року, в результаті невжиття заходів Позичальником та Поручителями щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за кредитним договором № 178_030 від 14.06.2013 року, яка складає 23282,14 грн. (двадцять три тисячі двісті вісімдесят дві гривні 14 копійок), у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 8955,19 грн.; - проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.01.2016 в розмірі 4829,92 грн.; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з жовтня 2014 по жовтень 2018 в розмірі 5263,51 грн.; - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з вересня 2014 по жовтень 2018 в розмірі 2830,92 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.10.2014 по 19.10.2018 в розмірі 913,39 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 02.07.2014 по 19.10.2018 в розмірі 489,21 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.72-76). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.68). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 14.01.2020 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні судом було встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 178_030 від 14.06.2013(а.с.7-12). Філія - Луганське обласне управління входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом АТ «Ощадбанк» (далі - Банк, Кредитор). Відповідно до п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 20000,00 гривень, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34 % річних. Кредит надавався на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.06.2016 року на споживчі цілі. Згідно п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 571,43 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за Кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної договором. Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору № 178_030 від 14.06.2013(а.с.7-12), заявою на видачу готівки № 178_030 від 14.06.2013(а.с.28), банківськими виписками по особовим рахунках Позичальника(а.с.28-33). Банківські виписки про рух коштів за основним боргом по кредиту та процентами отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС Millennium» (далі - АБС «БАРС») ПАТ «Державний ощадний банк України». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до АБС «БАРС» є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003. Відповідно до абз. 2 п. 2.1. глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Такими виписками по рахункам Позичальника, які внесені до плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, який в свою чергу, затверджений Постановою Правління Національного Банку України від 17.06.2004 р. № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» є: 1) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про кошти, які видані згідно кредитному договору та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по основному боргу (а.с.29). 2) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про облік простроченої заборгованості за основним боргом та суми сплати простроченого боргу (а.с30). 3) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про суму нарахованих відсотків за кредитом та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по відсоткам (а.с.31-32). 4) Виписка по рахунку [NUMBER] за період з 14.06.2013 по 30.12.2016. У виписці зазначена інформація про суми прострочених відсотків за кредитом та суми сплачених прострочених відсотків (а.с.33). Отже, відповідні виписки по рахунках [PERSON] , за якими обліковується заборгованість за кредитним договором та заява на видачу кредита є належними доказами на підтвердження видачі кредиту та подальшого його обслуговування. Згідно п.п. 4.3.1., 4.3.4. Кредитного договору Відповідач-1 зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. Позичальник порушив умови Кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до ст. 546 ЦК України в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено: - договір поруки № 1/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (а.с.13-16); - договір поруки № 2/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (а.с.17-20). Договір поруки, укладений з [PERSON] та договір поруки, укладений з [PERSON] , є типовими. Номери пунктів та текст договорів відповідають один одному та є ідентичними. Згідно п.п. 2.1., 2.2., 8.2. Договору поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за Кредитним договором, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Позичальник. Поручитель несе відповідальність за невиконання договору, зокрема за завдані Кредитору таким невиконанням збитки, всім своїм майном. У відповідності до п.п. 3.2.2., 3.2.3. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Позичальника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від Позичальника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Крім того, відповідно до п. 10.1.1 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 30 років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за договором поруки. Тобто умовами договору поруки сторони безпосередньо передбачили строк, зі спливом якого припиняється порука, а саме 30 років з моменту підписання договору, тобто договір поруки діє до 14.06.2043. Отже, станом на 19.10.2018 року, в результаті невжиття заходів Позичальником та Поручителями щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за кредитним договором № 178_030 від 14.06.2013 року, яка складає 23282,14 грн. (двадцять три тисячі двісті вісімдесят дві гривні 14 копійок), у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 8955,19 грн.; - проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.01.2016 в розмірі 4829,92 грн.; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з жовтня 2014 по жовтень 2018 в розмірі 5263,51 грн.; - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з вересня 2014 по жовтень 2018 в розмірі 2830,92 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.10.2014 по 19.10.2018 в розмірі 913,39 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 02.07.2014 по 19.10.2018 в розмірі 489,21 грн. (а.с.5-6) За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобов`язальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості станом на 19.10.2018 року сума заборгованості за кредитним договором №178_030 від 14.06.2013, складає 13785 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 11 коп., у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 8955,19 грн.; - проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.01.2016 в розмірі 4829,92 грн. Отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені згідно ст.625 ЦК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №178_030 від 14.06.2013 року та з нього підлягає стягненню боргу за кредитом в розмірі 13785 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 11 коп., у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 8955,19 грн.; - проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.01.2016 в розмірі 4829,92 грн. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по за прострочення боргу за кредитом визначено жовтень 2014 року, а кінцевим жовтень 2018 року, а за просрочення процентів за користування кредитом з вересня 2014 року, а кінцевий жовтень 2018 року. Таким чином, збитки від інфляції за простроченим основним боргом складають 5263,51грн., а за процентами 2830,92 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством. Також правильно розраховано 3% річних з 01.10.2014 року по 19.10.2018 року за основним боргом, що становить 913,39 грн. та з 02.07.2014 року по 19.10.2018 року за простроченими відсотками, що становить 489,21 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов`язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором були укладені наступні документи забезпечення: договір поруки № 1/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (а.с.13-16); договір поруки № 2/178_030 від 14.06.2013 з [PERSON] (а.с.17-20). Договір поруки, укладений з [PERSON] та договір поруки, укладений з [PERSON] , є типовими. Номери пунктів та текст договорів відповідають один одному та є ідентичними. Відповідно до п. 10.1.1 Договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 30 років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за договором поруки. Умовами договору поруки сторони безпосередньо передбачили строк, зі спливом якого припиняється порука, а саме 30 років з моменту підписання договору, тобто договір поруки діє до 14.06.2043. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Вказівка в умовах договору поруки про їх дію до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №178_030 від 14.06.2013 року пред`явлено 17.10.2019 року, термін дії кредитного договору до повного погашення боргу, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в солідарному порядку слід задовольнити в повному обсязі. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 07.10.2019 року був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved