Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працював в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» з 1985 року по 2013 рік. При виконанні трудових обов'язків в шахті 22.09.2012 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму лівої руки. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 10.01.2013 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми на виробництві в розмірі 25 %. Позивач просив суд стягнути з ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на його користь моральну шкоду в сумі 25000 грн. Позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що висновком МСЕК від 10.01.2013 року вперше йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми на виробництві в розмірі 20 %, а 5 % - по втраті працездатності у зв'язку з травмою на виробництві від 06.11.1992 року. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 25000 грн. за моральну шкоду, отриману в наслідок травми на виробництві 22.09.2012 року, після якої була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20 %. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги та їх обґрунтування не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, з'ясувавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» з 1985 року по 2013 рік. При виконанні трудових обов'язків в шахті 22.09.2012 року з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму лівої руки, про що був складений акт № 45 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 10.01.2013 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми на виробництві від 22.09.2012 року на 20 %, а повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми на виробництві 06.11.1992 року на 5 %. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності". Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підпункту "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності", втрачено чинність Законом України від 23.02.2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Крім того, з Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". В судовому засіданні встановлено, що внаслідок виробничої травми пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 6000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial