Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] у квітні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Позивач на обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] на інформаційному ресурсі відповідача, сайті: [INFO] за посиланням: [INFO], була поширена публікація під заголовком «[INFO]». Колишній снайпер-доброволець із Тернополя схоже знову втрапив у кримінал. Цього разу «герой» кримінальних хронік був помічений при спробі рейдерського захоплення одного із підприємств в обласному центрі. Раніше [PERSON] вже здобув собі славу одіозного і неоднозначного персонажа своїми висловами та поведінкою як на фронті, так і після демобілізації. І якщо подвиги [PERSON] в зоні АТО є досить сумнівними, то ще більш сумнівними є його так звані «подвиги в цивільному житті». « Подвиги [PERSON] » Перший так званий «подвиг на цивілці» стався 2 роки тому - а саме 22 вересня 2016 року - у місті Кременець, де в місцевому ресторані [PERSON] прострелив гумовою кулею ногу голові Зборівської РДА [PERSON] 22 квітня 2017 року, перебуваючи в стані важкого алкогольного сп`яніння [PERSON] спровокував бійку із застосуванням вогнепальної зброї в ресторані готельного комплексу «Глобус в Тернополі. Головний поліцейський області тоді пообіцяв суворе покарання дебоширу, оскільки під час перегляду відеозапису із камер спостереження ресторану було чітко видно, як [PERSON] розмахує пістолетом серед банкетної зали і цілиться ним в гостей закладу, провокуючи конфлікт. Аби виправдати свою тодішню - негідну воїна поведінку, [PERSON] почав виправдовуватись, що мовляв боровся із якимось «примарними сепаратистами». Кримінальний рецидив. Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення зійшли із рук, влітку 8 червня 2018 року [PERSON] в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром « Теко », що знаходиться по вулиці Острозького . Проте і того разу [PERSON] якимось дивом знову залишився на волі… Шлях від добровольця до «тітушки» На сьогодні, після чисельних приводів в поліцію [PERSON] залишається на волі і нахабно продовжує займатися безчинством і відвертим бандитизмом, підло й ганебно прикриваючись при цьому посвідченням добровольця АТО. За інформацією видання [PERSON] із спільниками займається залякуванням дрібних фермерів Тернопільщини, нав`язливо пропонуючи їм послуги власної охорони, приймає участь у силових бізнес-конфліктах. Також [PERSON] не гидує «підкормитись» і у «опозиційних» політичних сил, які ситуативно наймають його для участі у мітингах та для огульної критики місцевої і центральної влади у численних інтерв`ю. Шкода, що при цьому [PERSON] часто одягає мундир воїна , честь якого він особисто давно зганьбив.» Позивач зазначає, що в даній публікації міститься недостовірна інформація, що містить звинувачення у вчиненні позивачем злочинів та негативна інформація, що принижує честь та гідність позивача, порочить його ділову репутацію, негативно змальовує особу позивача та підлягає спростуванню. Він не є стороною захисту жодного кримінального провадження, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, йому не повідомлялось про підозру, не складались обвинувальні акти, будь-які обмежувальні заходи, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України до нього не застосовуються. Посилаючись на вищенаведене, просить визнати недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність, ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачем [INFO] на інформаційному ресурсі відповідача сайті: [INFO] за посиланням: [INFO], у публікації під заголовком «[INFO]». Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 року в задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.11.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12.02.2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 15 грудня 2020 року зазначена цивільна справа повернута до Дарницького районного суду м.Києва та у встановленому ЦПК України порядку передана у провадження судді Котвицького В.Л. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2020 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2021 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті із викликом сторін. У лютому 2021 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовної вимоги в частині способу захисту порушеного особистого немайнового права, зокрема позивача просив суд зобов`язати відповідача в строк не пізніше місяця з дати набрання законної сили судового рішення у цій справі, спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію шляхом розміщення за власний рахунок у мережі Інтернет, на веб-сайті газети "Голос України" (golos.com.ua) вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, під заголовком "[INFO]". У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просиві відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2018 року на інформаційному ресурсі, а саме: веб-сайті: [INFO] за посиланням: [INFO] була поширена публікація під заголовком « [INFO]». В якій зокрема було зазначено наступне: «Колишній снайпер-доброволець із Тернополя схоже знову втрапив у кримінал. Цього разу «герой» кримінальних хронік був помічений при спробі рейдерського захоплення одного із підприємств в обласному центрі. Раніше [PERSON] вже здобув собі славу одіозного і неоднозначного персонажа своїми висловами та поведінкою як на фронті, так і після демобілізації. І якщо подвиги [PERSON] в зоні АТО є досить сумнівними, то ще більш сумнівними є його так звані «подвиги в цивільному житті». « Подвиги [PERSON] » Перший так званий «подвиг на цивілці» стався 2 роки тому - а саме 22 вересня 2016 року - у місті Кременець, де в місцевому ресторані [PERSON] прострелив гумовою кулею ногу голові Зборівської РДА [PERSON] 22 квітня 2017 року, перебуваючи в стані важкого алкогольного сп`яніння [PERSON] спровокував бійку із застосуванням вогнепальної зброї в ресторані готельного комплексу «Глобус» в Тернополі. Головний поліцейський області тоді пообіцяв суворе покарання дебоширу, оскільки під час перегляду відеозапису із камер спостереження ресторану було чітко видно, як [PERSON] розмахує пістолетом серед банкетної зали і цілиться ним в гостей закладу, провокуючи конфлікт. Аби виправдати свою тодішню - негідну воїна поведінку, [PERSON] почав виправдовуватись, що мовляв боровся із якимось «примарними сепаратистами». Кримінальний рецидив. Вочевидь розуміючи, що всі попередні кримінальні правопорушення зійшли із рук, влітку 08 червня 2018 року [PERSON] в своєму притаманному стилі і зі зброєю в руках знову затіяв розбірки під баром « Теко », що знаходиться на вулиці Острозького. Проте і того разу [PERSON] якимось дивом знову залишився на волі… Шлях від добровольця до «тітушки». На сьогодні, після чисельних приводів в поліцію [PERSON] залишається на волі і нахабно продовжує займатися безчинством і відвертим бандитизмом, підло й ганебно прикриваючись при цьому посвідченням добровольця АТО. За інформацією видання [PERSON] із спільниками займається залякуванням дрібних фермерів Тернопільщини, нав`язливо пропонуючи їм послуги власної охорони, приймає участь у силових бізнес-конфліктах. Також [PERSON] не гидує «підкормитись» і у «опозиційних» політичних сил, які ситуативно наймають його для участі у мітингах та для огульної критики місцевої і центральної влади у численних інтерв`ю. Шкода, що при цьому [PERSON] часто одягає мундир воїна, честь якого він особисто давно зганьбив». Автор вказаної статті не зазначений. Згідно довідки департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 13.03.2019 року № 106/2019-Д-ЦК власником веб-сайту [INFO] є реєстрант доменного імені [INFO] - [PERSON] . Підставою для складання довідки департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 13.03.2019 року № 106/2019-Д-ЦК стало свідоцтво про акредитацію від 22.11.2017 року, видане Об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр». Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є стороною жодного кримінального провадження, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, йому не повідомлялося про підозру, не складались обвинувальні акти, будь-які обмежувальні заходи, передбачені КПК України відносно нього не застосовуються, що підтверджується інформацією, отриманою від Генеральної прокуратури України, Служби Безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України. Отже суд приходить до висновку, що інформація про вчинення кримінальних правопорушень, про які було зазначено у публікації є недостовірною та містить неправдиві дані. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Позивач є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Крім того, він здійснює підприємницьку та волонтерську діяльність. Позивач зазначає, що після опублікованої відповідачем недостовірної інформації, яка доступна для перегляду третім особам, він змушений пояснювати та доводити про свою невинуватість та неправдивість опублікованої інформації. Вказані ту публікації твердження формують у читача негативну думку відносно позивача про вчинення ним кримінальних правопорушень, що завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, як фізичної особи і підприємця. Судом встановлено, що недостовірна інформація, поширена відповідачем, знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет, доступна будь-яким третім особам. Дана інформація, викладена у формі фактичних тверджень, не відповідає дійсності та викладена неправдиво, тобто містить відомості про події, яких не існувало взагалі та є негативною по відношенню до позивача. Поширена інформація стосовно позивача не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, оскільки кожна з викладених в інформації обставин може бути перевіреною фактологічно або документально, зокрема: факти притягнення позивача до кримінальної відповідальності, ініціювання бійок з використанням вогнепальної зброї, які нібито мали місце 22.09.2016 та 22.04.2017, конфлікт з використанням зброї 08.06.2018 , участь у силових бізнес-конфліктах тощо. У своєму відзиві на позов та під час розгляду справи відповідач достовірність поширеної інформації не доводив, ніяких доказів не надав. Доказам на підтвердження достовірності поширеної відповідачем інформації, наданим суду разом із письмовим текстом промови під час судових дебатів, суд оцінку не надає, оскільки за нормою ч. 1 ст. 242 ЦПК у судових дебатах можна посилатися лише на ті обставини і докази, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач опублікував недостовірну інформацію, не маючи на те доказів, яка має негативний характер для позивача, оскільки містить посилання на нібито порушення ним норм чинного законодавства, принципів моралі та неетичну поведінку, а тому вона підлягає спростуванню. У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12.11.2019 року у справі №904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог. Відповідно до пункту 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2003 року №447-р «Про адміністрування домену «.UA» об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (далі - ОП «УМІЦ») створено з метою управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру та системи доменних імен домену верхнього рівня «.UA». [PERSON] стверджує, що інформація, яку він вважає недостовірною, була поширена саме відповідачем, обґрунтовуючи вказане тим, що публікація була викладена без зазначення автора, а власником інформаційного ресурсу (сайту) [INFO], де поширено інформацію, є [PERSON] , що підтверджується довідкою департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» № 106/2019-Д-ЦК від 13.03.2019 року. Підставою для складання довідки департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (далі - УЦПНА) № 106/2019-Д-ЦК від 13.03.2019 року стало свідоцтво про акредитацію від 22.11.2017 року, видане об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр». У постанові від 26.02.2020 року в справі № 742/3812/18-ц Верховний Суд констатував, що ОП «УМІЦ» уповноважено здійснювати адміністрування адресного простору українського сегменту мережі Інтернет і з метою сприяння захисту прав осіб від порушень у мережі Інтернет акредитувало та підтвердило компетентність УЦПНА у здійсненні відповідних функцій щодо українського сегменту мережі Інтернет. Можливість використання довідки УЦПНА, як належний та допустимий доказ при встановленні власника веб-сайту не заперечувалась Верховним Судом і у постанові від 30.07.2019 року в справі № 910/677/18-ц. Крім того, суд враховує наявність свідоцтва про акредитацію виданого ОП «УМІЦ», яким підтверджена компетентність УЦПНА у здійсненні ним функції Центру компетенції адресного простору українського сегменту мережі Інтернет, що полягають у проведенні фіксації і дослідженні змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею, зокрема довідок про власників веб-сайтів або інформацією про їх встановлення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Вказуючи у відзиві на позов, що він є реєстрантом доменного імені, а не власником веб-сайту, [PERSON] не зазначає хто ж є власником відповідного веб-сайту доступ до якого здійснюється через адресу мережі Інтернет, яка складається із зареєстрованого ним доменного імені, чи передавав він повністю або частково іншим особам право користування доменним іменем. Як встановлено у судовому засіданні інформаційний ресурс: [INFO] припинив свою діяльність в мережі Інтернет. У зв`язку з чим позивач змінив вимоги первинного позову і просив суд розмістити спростування поширеної на ресурсі інформації на веб-сайті газети "Голос України" (golos.com.ua). Відповідач проти цього заперечував, посилаючись на те, що [INFO] є інформаційним ресурсом, а газета "Голос України" є державним друкованим засобом інформації, а отже ч. 6 ст. 277 ЦК України на нього не розповсюджується. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити на наступне. Оскільки чинним Цивільним кодексом не врегульовано питання спростування недостовірної інформації, розміщеної на інформаційному ресурсі в мережі Інтернет, у випадку припинення цього ресурсу, суд,

Outcome: approved