Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

28.05.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 28.09.2007 року в розмірі 23 489,25 грн. та судові витрати у розмірі 234,89 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 28.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В порушення умов Договору, відповідач умови укладеного договору не виконує і станом на 30.03.2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2007 року у розмірі 23 489 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят девять) гривень 25 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7042,20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 11428,58 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 3661,84 штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1106,63 грн. До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погасив, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги в редакції від 28.04.2013 року підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнає, проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, в яких зазначив, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки вказаний строк мав відраховуватися після припинення відповідачем [PERSON] наприкінці 2008 року будь-яких виплат за кредитним договором. З позовом до суду позивач звернувся 28.05.2013 року, тому просить застосувати позовну давність до всіх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за пропуском позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно положень ч.2 ст.260 ЦК України порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-17). Згідно наданих позивачем статутних документів, Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПРИВАТБАНК", про шо зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.25). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з Довідки ЄРДПОУ серії АА № 241170 від 21.07.2009 року (а.с.21-22,24,25). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30.03.2003 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2007 року у розмірі 23 489 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят девять) грн. 25 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7042,20 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 11428,58 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 3661,84 штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1106,63 грн. (а.с.5-9). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки про рух грошових кошів за кредитним договором № б/н від 28.09.2007 року вбачається, що останній платіж за умовами вище вказаного кредитного договору відповідачем [PERSON] проведено в 07.11.2008 року, прострочена заборгованість за вказаним договором виникла 02.12.2012 року, а з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 28.05.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.09.2007 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 28.05.2013 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано. На застосуванні строку позовної давності відповідач [PERSON], в інтересах якого діє представник [PERSON], наполягає, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє позивачу ПАТ КБ «ПриваБанк» у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed