Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до Луганського міського центру зайнятості про розірвання трудового договору. В обґрунтування свого позову [PERSON]. посилається на те, що вона працювала на посаді перекладача у фізичної особи-підприємця [PERSON], згідно трудового договору № 12011302935 від 05.09.2013 року. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції, в липні 2014 року вона вимушена була виїхати з м. Луганськ. [INFO] року, народила доньку [PERSON], у зв'язку з чим по теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст. 21 Закону України про працю, трудовий договір є угода між працівником i власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки i відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення i організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ст. 38 Закону України про працю, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. На теперішній час вона проживає у своїх батьків в м. Старобільськ Луганської області, оскільки м. Луганськ є непідконтрольною Україні територією, вона не маю змоги розірвати трудовий договір інакше як через звернення з позовом до суду. Просить суд розірвати трудовий договір N212011302935 зареєстрований Луганським міським центром зайнятості 05.09.2013 року між нею та фізичною особою-підприємцем, [PERSON]. До розгляду справи по суті позивач надала суду уточнену позовну заяву до відповідачів Луганського міського центру зайнятості, фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання трудового договору, в якій не змінюючи підстави позову просила суд розірвати трудовий договір N212011302935 зареєстрований Луганським міським центром зайнятості 05.09.2013 року між нею та фізичною особою-підприємцем, [PERSON]. Крім того, зобов'язати Луганський міський центр зайнятості зняти з реєстраційного обліку трудовий договір № 12011302935 від 05.09.2013 року. Позивач [PERSON]. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач Луганський міський центр зайнятості в особі директор Шуліка О.І. у судове засідання не з'явився, надавши до суду заперечення на позовну заяву, згідно якого Луганський міський центр зайнятості не заперечує проти зняття з реєстрації трудового договору № 12011302933 за умови дотримання сторонами трудового договору Порядку або за рішенням суду, а також просить розглядати справу без участі представника Луганського міського центру зайнятості. Відповідач - фізична особа - підприємець [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, що підтверджується що підтверджується оголошенням про виклик до суду у пресі газеті «Урядовий кур'єр» від 22 серпня 2015 року № 154. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач Луганський міський центр зайнятості висловив думку щодо позову, а відповідач ФОП [PERSON]. не заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, які виходять з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також по зареєстрованому місцю проживання або перебування позивача. 05.09.2013 року [PERSON]. прийнята ФОП [PERSON]. на посаду перекладача за трудовим договором № 12011302935 (а.с.5). У Луганському міському центрі зайнятості 05.09.2013 року був зареєстрований трудовий договір між фізичною особою-підприємцем [PERSON]. та позивачем, найманим працівником (а.с.11). В даний час позивач мешкає на території міста Старобільська Луганської області, і у зв'язку з проведенням на території Луганська антитерористичної операції, вона не має можливості розірвати трудовий договір у відповідному порядку. Відповідно до ст. 38 КЗпП України - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно із Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою" та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються. Згідно із Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного та ч.1 ст.43 Конституції України, ч.1,3 ст. 38, п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України,

Outcome: approved