Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом, в якому посилаючись на ст. 185 СК України, з урахуванням уточнень, просили стягнути з [PERSON] на їх користь додаткові витрати, що були понесені на розвиток [PERSON]В в сумі 7490,27 грн та понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. 01.09.2014 [PERSON] поступив на навчання до Державного університету телекомунікації IV рівня акредитації і в даний час навчається на 3 курсі денного відділення навчально-наукового інституту захисту інформації за напрямком "Системи технічного захисту інформації". У зв'язку з навчанням в університету позивачі понесли наступні витрати: - за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2014 по 30.06.2015 в сумі 4700 грн; - за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2015 по 30.06.2016 в сумі 5700 грн; - за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2016 по 30.06.2017 в сумі 3300 грн; - за проживання в гуртожитку за період з 01.07.2016 по 31.08.2016 в сумі 1420 грн; - на придбання 13.04.2014 ноутбуку Samsung - 4580,53 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] у рівних частках додаткові витрати, понесені ними на розвиток дитини [PERSON] у сумі 7382,86 грн та сплачений ними у справі судовий збір розміром 640 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим, суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] 27.03.2016 виповнилось 18 років і, стягуючи оплату за проживання у гуртожитку за період з 28.03.2016 по 30.06.2016, суд зазначеного не врахував, стягнув витрати на повнолітню дитину, що не передбачено чинним законодавством. Заявник вважає, що позивачами в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факту придбання ноутбуку та аксесуарів до нього саме ними, оскільки в матеріалах справи мається лише чек, з якого не можна встановити, хто саме придбав цей ноутбук. Крім того, не зрозуміло, які саме особливі здібності може розвинути у дитини додаткова гарантія на ноутбук "Мастер Сервіс" за 349 грн, сумка для ноутбука за 254,91 грн та мишка, якщо ноутбук можна використовувати без мишки. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддюдоповідача, пояснення представника відповідача [PERSON], який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції погодився з твердженнями позивачів про те, що їх витрати на оплату проживання [PERSON] у гуртожитку перебувають у прямій залежності з розвитком його здібностей, а придбання ноутбуку, програми та аксесуарів до нього безсумнівно є необхідними для його навчання у Державному університеті телекомунікацій, яке судом розцінюється як безпосередній освітній розвиток дитини. До витрат, 1/2 частина яких підлягає стягненню з відповідача, суд відніс: - оплату за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2014 по 30.06.2015 розміром 4700 грн, яка надійшла 27.08.2014; - оплату за проживання в гуртожитку за період з 01.09.2015 по 30.06.2016 розміром 5700 грн, яка надійшла 15.06.2015; - витрати на придбання ноутбуку Samsung вартістю 3710,90 грн; - витрати на придбання комп'ютерної програми "Мастер Сервіс" на ноутбук Samsung вартістю 349 грн; - витрати на придбання сумки для ноутбуку Dicota Reclaim вартістю 254,91 грн; - витрати на придбання мишки для ноутбука АМ-5200 Petro вартістю 50,91 грн. Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом по справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 березня 2000 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ЕЛ №003011 від 06.08.2013 змінив своє прізвище з "Сич" на "Бржевський" (а.с. 10, 11). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20.11.2006 відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 17). З довідки Державного університету Телекомунікацій № 13 від 28.12.2016 вбачається, що [PERSON] є студентом даного навчального закладу і дійсно проживає у гуртожитку університету за адресою вул. Солом'янська, 7-а з 01.09.2014 та сплачує за проживання за кожен учбовий рік, заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку за ним немає (а.с. 4). Зазначене також підтверджується угодою №186 від 01.09.2015 на право тимчасового проживання студента в гуртожитку Державного університету телекомунікацій та ордером №186 від 01.09.2015 (а.с. 12-16). Згідно вищезазначеної довідки № 13 від 28.12.2016 за проживання в гуртожитку позивачами понесені наступні витрати: - за період з 01.09.2014 по 30.06.2015 оплата у сумі 4700 грн, яка надійшла 27.08.2014; - за період з 01.09.2015 по 30.06.2016 оплата у сумі 5700 грн, яка надійшла 15.06.2015; - за період з 01.07.2016 по 31.08.2016 оплата у сумі 1420 грн надійшла 09.06.2016; - за період з 01.09.2016 по 30.06.2017 оплата у сумі 3300 грн, яка надійшла 09.06.2016. Понесення витрат на проживання у гуртожитку підтверджується також копією ордеру Державного університету телекомунікацій № 186 від 01.09.2015 (а.с. 16), копією квитанції № ПН1696 від 26.08.2014 (а.с. 19), копією квитанції № 0.0.564660133.1 від 09.06.2016 (а.с. 20). Згідно належним чином завіреної копії фіскального чеку ТОВ "Алегро-Прилуки" Магазин Фокстрот від 13.04.2014, що була додана позивачами до позовної заяви, ними були придбані ноутбук Samsung вартістю 3710,90 грн, додаткова гарантія на ноутбук Samsung "Мастер Сервіс" вартістю 349 грн, сумка для ноутбука Dicota Reclaim вартістю 254,91 грн та миша для ноутбука АМ-5200 Petro вартістю 50,91 грн (а.с. 18), всього на загальну суму 4365,72 грн. На підтвердження наявності у позивача [PERSON] здібностей, які потребують розвитку, матеріали справи містять: похвальну грамоту №351 від 31.05.2014 за особливі досягнення у вивченні математики, фізики, інформатики, астрономії, економіки; диплом ІІІ ступеня про нагородження як переможця ІІ етапу Всеукраїнського конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів Малої академії наук України, відділення: технічних наук, базова дисципліна: фізика; грамоту за зайняте ІІІ місце на ІІ етапі Всеукраїнської учнівської олімпіади з основ інформатики 2014 рік; грамоту за зайняте ІІ місце на ІІ етапі Всеукраїнської учнівської олімпіади з фізики 2014 рік; грамоту про нагородження як переможця міського етапу Всеукраїнського конкурсу "Молодь тестує якість" 2014 рік; диплом про нагородження як переможця І етапу (І місце) Всеукраїнського конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів Малої академії наук України у секції "Екологічно безпечні технології та ресурсозбереження" 2014 рік (а.с. 68-73). 27.03.2016 [PERSON] досягнув повноліття. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180). Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Враховуючи, що [PERSON], будучи неповнолітнім, проходив навчання у навчальному закладі, що потребувало додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, а саме необхідністю розвитку його здібностей та навчанні, позивачі надали достатні докази розміру фактично понесених витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача половини понесених позивачами додаткових витрат на проживання в гуртожитку їх спільного сина за періоди з 01.09.2014 по 30.06.2015 та з 01.09.2015 по 27.03.2016, а також на придбання ноутбуку Samsung, додаткової гарантії на ноутбук Samsung "Мастер Сервіс", сумки для ноутбука Dicota Reclaim та мишки для ноутбука АМ-5200 Petro. Посилання апеляційної скарги на недоведеність належними та допустимими доказами факту придбання ноутбуку та аксесуарів до нього саме позивачами, оскільки в матеріалах справи мається лише чек, з якого не можна встановити, хто саме придбав цей ноутбук, не заслуговують на увагу, оскільки копія чеку додана до позовної заяви при поданні її до суду, а оригінал наявний у позивачів. Доводи апеляційної скарги [PERSON] про помилкове покладення половини витрат на придбання додаткової гарантії на ноутбук, сумки та мишки для ноутбука не заслуговують на увагу, оскільки гарантія є зобов'язаннями виготівника (продавця, виконавця) у забезпеченні нормальної роботи (застосуванні, використанні) товару, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного терміну, а аксесуари є необхідними речами при користуванні ноутбуком, зокрема, сумка призначена для здійснення захисту від механічних пошкоджень ноутбука та зручності в його транспортуванні на навчання, беручи до уваги функцію мобільності ноутбука та можливість його використання в зручному для користувача місці, а мишка значно полегшує користування ноутбуком. Однак районний суд дійшов помилкового висновку про віднесення до витрат, що підлягають стягненню з відповідача, оплати за проживання в гуртожитку за період з 27.03.2016 по 30.06.2016 в сумі 1710 грн, 1/2 частина яких становить 855 грн, зважаючи на те, що 27.03.2016 [PERSON] досяг повноліття, а діючим законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню особу. Враховуючи, що оскаржуваним рішенням суду з [PERSON] помилково стягнуто 855 грн, рішення районного суду підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] у рівних частках додаткових витрат, понесених ними на розвиток дитини з 7382,86 грн до 6527, 86 грн (7382,86 грн 855 грн). Частинами 1, 5 статті 88 ЦПК України встановлено, що у випадку якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки сума визначених судом першої інстанції додаткових витрат підлягає зменшенню на 855 грн (855 грн від 7 382,86 грн становить 11,58 %), відповідно підлягає зменшенню сума стягнутого з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] у рівних частках судового збору з 640 грн до 565,89 грн (640 грн 74,11 грн (11,58% від 640 грн)). У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги (на 855 грн, що від 7 382,86 грн становить 11,58 %), з [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] належить стягнути 81,52 грн (704 грн х 11,58%) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial