Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

09.01.2018 до суду надійшов даний позов, в якому Орган опіки та піклування Терешківської сільської ради просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі однієї другої доходів (половина доходів платника), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей . Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], на час обстеження умов проживання перебувала за адресою [ADDRESS] Умови проживання за даною адресою незадовільні, відсутні газ, світло, вода, продукти харчування, необхідні меблі, одяг, взуття для дітей. Мати дітей зловживає спиртними напоями. В зв'язку з невиконанням матір'ю батьківських обов'язків, діти згідно з наказом служби у справах дітей від 26.05.2017 № 25 поставлені на облік дітей, які потрапили у складні життєві обставини. Впродовж 2016-2017 років поведінка матері не покращилась, а тільки погіршилась: мати продовжує вживати алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. Питання про виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно малолітніх дітей розглядалося на засіданні громадської комісії у справах дітей Терешківської сільської ради 15.05.2017. Працівниками Терешківської сільської ради неодноразово з [PERSON] проводилась профілактично-роз'яснювальна робота щодо створення належних умов для утримання та виховання дітей та наслідків невиконання нею батьківських обов'язків. Питання щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON] розглядались на виконкомах Терешківської сільської ради в березні, квітні, вересні, листопаді 2017 року Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 СК України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] не виконує вимоги чинного законодавства. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник органу опіки та піклування Терешківської сільської ради не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник органу опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тершківської сільської ради в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей до судового розгляду по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 13, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2013, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради (а.с.21). [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 7, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2015, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради (а.с.22). [PERSON] народилась [INFO], актовий запис №6, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.12.2016, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради (а.с.23). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб №531 від 28.12.2017, виданої виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, до складу сім'ї [PERSON]/зареєстрованих за адресою [ADDRESS], входять власник [PERSON] (вибула в Київську область), мешканка [PERSON], дочка мешканки [PERSON], син мешканки [PERSON], син мешканки [PERSON], дочка мешканки [PERSON], син мешканки [PERSON], онука мешканки [PERSON], внук мешканки [PERSON], онука мешканки [PERSON], онука мешканки [PERSON], онук мешканки [PERSON], онука мешканки [PERSON] (а.с.24). Згідно з актами обстеження матеріально побутових умов сім'ї від 15.12.2016, 03.01.2017, 10.01.2017, 16.01.2017, 24.01.2017, 03.02.2017, 14.05.2017, за адресою [ADDRESS], [PERSON]. часто залишає дітей без догляду дорослих, не виконує свої батьківські обов'язки, діти брудні, в приміщенні холодно, брудно, накурено. Мати зловживає спиртними напоями, курить. Діти недоглянуті, брудні, не миті. (а.с.13-19). Відповідно до рішення виконавчого комітету Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області №19 від 22.03.2017 [PERSON] було зобов'язано відвідувати своїх дітей в Державних дитячих закладах м.Черкаси, працевлаштуватись, привести в належний стан житловий будинок .посадити город . Про прийняті міри інформувати виконавчий комітет Терешківської сільської ради термін 20.04.2017 року. (а.с.6). Згідно з рішеннямвиконавчого комітету Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області №25 від 20.04.2017було зобов'язано [PERSON] забезпечити дітей необхідними продуктами харчування, постільною білизною, одягом, взуттям, іграшками для повноцінного їх життя . Про прийнятті міри інформувати виконавчий комітет Терешківської сільської ради в термін до 22.05.2017 Попереджено [PERSON] та [PERSON], що в разі невиконання своїх прямих батьківських обов'язків матеріали будуть передані до ради опіки та піклування Шполянської РДА (а.с.7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області №58 від 29.09.2017 було зобов'язано [PERSON] відвідати своїх дітей в дитячих закладах м. Черкаси, привести в належний санітарний стан житлове приміщення, підготовити дитячий одяг, постільну білизну, іграшки, взуття дитяче, зробити запас продуктів харчування до повернення дітей терміном на 1 місяць до 28.10.2017 (а.с.8). Згідно з рішенням виконавчого комітету Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області №63 від 24.11.2017 було вирішено, що є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.9). Відповідно до розпорядження Шполянської районної державної адмністраціїї №153 від 20.05.2017 малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], влаштовано до комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради, терміном на 6 місяців (а.с.10). Згідно з протоколом №2 засідання громадської комісії в справах дітей при виконавчому комітеті Терешківської сільської ради від 15.05.2017 вирішенозобов'язати [PERSON] в термін до 22 травня навести належний санітарний стан у будинку, придбати продукти харчування, постільну білизну, засоби гігієни, інші предмети необхідності. (а.с.11). Відповідно до наказу служби в справах дітей Шполянської районної державної адміністрації №25 від 26.05.2017 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.12). Згідно з повідомленням Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» №435 від 10.04.2018 до служби в справах дітей Шполянської РДА 30.11.2017 закінчується термін тимчасового перебування малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходиться в установі відповідно до розпорядження Шполянської РДА від 30.05.2017 №153 на підставі заяви матері на тимчасове влаштування. За час проживання дитини у закладі з 15.06.2017 мати відвідувала їх три рази, а саме: 26.10.2017, 09.11.2017, 15.11.2017. З того часу до дітей не приходила, життям та здоров'ям не цікавилась, участі в утримані та виховані не приймала. Письмових та усних запитів про дітей на адресу закладу не надходило. Термін тимчасового перебування закінчився 30.11.2017 (а.с.39) Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на час обстеження умов проживання [PERSON] проживала за адресою : [ADDRESS]. Умови проживання за даною адресою незадовільні, відсутні газ, вода, продукти харчування, необхідні меблі, одяг, взуття для дітей, постільна білизна, мати залишала дітей без нагляду, температурний режим в будинку не відповідає нормам. Мати зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працевлаштована, не утримує домашнє господарство, не засаджує город, кошти державної допомоги на дітей використовувала не за призначенням. Від фельдшера сільського ФАПу неодноразово надходили повідомлення щодо неналежного догляду за дітьми. Діти не відвідують дошкільний заклад. Мати не купує дитячі речі, іграшки, не забезпечує дітей необхідним харчуванням. Мати не здійснює догляду за дітьми, не проявляє щодо них материнської турботи та піклування, не виховує та не утримує їх. Не піклується то фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей [PERSON] (а.с.4-5). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов'язку по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 09.01.2018, до повноліття старшої дитини [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 1280,00 грн. на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved