Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до ТОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 18.09.2012 року по 29.03.2013 року працювала головним бухгалтером у ТОВ "НВП-Розліт". При звільненні відповідач не провів з нею кінцевого розраханку та не виплатив усіх належних їй сум. 10.06.2013 року Миколаївським районним судом Львівської обалсті було видано судовий наказ про стягнення з ТОВ "НВП -Розліт" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 12918 грн. Враховуючи те, що на даний час відповідач не виплатив нарахованої заробітної плати, тому просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду за захистом порушеного права, тобто з 30.03.2013 року по 25.02.2014 року, в розмірі 20506,32 грн (89,94 грн середньоденний заробіток Х 228 робочих дні). В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в судове засідання повторно не з'явився, хоч повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" , проти чого не заперечила позивачка. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги , дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] з 18.09.2012 року по 29.03.2013 року працювала на посаді головного бухгалтера у ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт". Як вбачається з копії довідки №75 від 13.05.2013 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складала 12918 грн. Спорів з приводу розміру заборгованості між сторонами немає. 29.07.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №447/1811/13-ц виданого 10.06.2013 року про стягнення з ТОВ "НВП-Розліт" в користь [PERSON] заробітної плати в розмірі 12918 грн., що підтверджується копією постанови. Згідно довідки №В-7/09-40/2248 від 25.04.2014 року, виданої ВДВС Миколаївського РУЮ, 28.03.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку із повним фактичним виконанням. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно та не надав суду жодних доказів , які б спростовували вимоги позивачки. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за несвоєчасну виплату звільненому працівникові належних йому сум є : порушення строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина підприємства (власника). Сама по собі відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку, фінансові труднощі роботодавця не виключають його відповідальності щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та не є підставою для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних (неоспорюваних) працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Як встановлено матеріалами справи, день звільнення позивачки з роботи був останнім днем її роботи, а відтак враховуючи, що в цей день з нею не було проведено повного розрахунку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні слід стягувати, починаючи з 30.03.2013 р. по день звернення до суду - 25.02.2014 року (як просить позивачка). Згідно проведеного розрахунку [PERSON] середньоденна її заробітна плата становить 89,94 грн ( (1638,80 грн + 2048,50 грн) - заробітна плата за 2 календарні місяці, що передують звільненню) / (21 дн. + 20 дн. ( кількість робих днів у вказаних місяцях)), кількість днів затримки розрахунку - 228 ( з 30.03.2013 року по 25.02.2014 року), тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 20506,32 грн. (формула розрахунку - середньоденна заробітна плата 89,94 грн. х 228 днів затримки розрахунку). За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а тому з ТОВ "НВП -Розліт" слід стягнути в користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку з 30.03.2013 року по 25.02.2014 року в розмірі 20506,32 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved