Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

28 листопада 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 16 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» звернулося до суду з заявою, згідно якої усунуло недоліки первісної позовної заяви. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 28 січня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду № 311805 та підписані Додатки №1,2, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля Daewoo Lanos базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль), та інші механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками на підставі угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за угодою. 28 січня 2011 року на асигнаційному акті [PERSON] було надано право на отримання автомобіля ЗАЗ Ланос. 16 березня 2011 року відповідач [PERSON] отримав автомобіль ЗАЗ ТF69Y, державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , 2011 року випуску зареєстрував його на своє ім`я у Дніпропетровському ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . Відповідно до умов Угоди (ст. 5, п.п. 2.1, 2.3, 2.5, 2.6-2.8 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди) [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (щомісячні чисті внески) та вартість наданих послуг (щомісячні внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. З лютого 2010 року і до грудня 2016 року [PERSON] сплачував щомісячні внески, хоча з порушенням їх розміру (недоплатами), а з січня 2017 року взагалі припинив оплати. Станом на листопад 2019 року в добровільному порядку погасити заборгованість [PERSON] відмовляється, борг не погашений. На виконання умов Угоди відповідачем [PERSON] було здійснено оплату 84,0222% зі 100% чистих внесків (вартості автомобіля) та 102 внески з 120-ти в оплату послуг позивача. Розмір боргу [PERSON] перед позивачем за угодою станом на листопад 2019 року складає 15,9778% від ціни автомобіля, актуальної у листопаді 2019 року та 18 внесків в оплату послуг позивача. Пунктом 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди визначено: «якщо протягом строку дії угоди, постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель автомобіля, зазначеного в Додатку № 1 до Угоди, АвтоПросто зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи а така нова марка та/або модель буде передаватися учасникам, які не отримали попередню модель/марку. Якщо поточна ціна нової марки та / або моделі Автомобіля є щонайбільше на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи». Згідно п. 9.4 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, з метою виконання передбаченого цією статтею механізму різниця в ціні автомобілів розраховується одноразово у процентному відношення, виходячи з поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку № 1 до Угоди, що діяла на момент проведення останнього асигнаційного акту, на якому надавалось право на отримання такого автомобіля, і з поточної ціни нової марки та/або моделі, що діє в наступному за вказаним актом місяці. У листопаді 2017 року ТОВ «Авто Просто» було повідомлено про припинення виробництва (постачання) автомобілів DaewooLanos та позивачем було здійснено заміну автомобіля DaewooLanos на автомобіль Ravon R4, на виконання зобов`язань взятих на себе згідно п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, про що повідомив учасника [PERSON] та в подальшому для розрахунку щомісячних внесків використовував ціну RavonR4 (з врахуванням коефіцієнтом зниження вартості нової моделі на 0,8646129 (213 300,00 грн./246 700,00 грн.), оскільки вартість старої моделі DaewooLanos становила 213 300,00 грн., а нової RavonR4 - 246 700,00 грн. (згідно п. 9.2 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди). Листом від 27 вересня 2018 року за вих. № 619 дистриб`ютор автомобілів Ravon повідомив ТОВ «АвтоПросто» про відсутність в його мережі автомобілів марки Ravon. У жовтні 2018 року відповідно до п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди позивач здійснив заміну автомобіля Ravon R4 на автомобіль Geely Emgrand 7, який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками. Остання відома поточна ціна автомобіля Ravo nR4 станом на жовтень 2018 року складає 272 580,00 грн., а автомобіль GeelyEmgrand 7 - 319 900,00 грн. А тому, коефіцієнт для визначення поточної ціни автомобіля RavonR4 становить 0,8520788 (де 272 580,00 грн./319 900,00 грн. х 100%). Станом на листопад 2019 року, з урахуванням коефіцієнта зниження вартості, поточна ціна автомобіля для розрахунку суми заборгованості визначається так: -поточна ціна автомобіля Geely Emgrand 7 становить 299 900,00 грн. -тому поточна ціна автомобіля Ravon R4 становить 255 538,43 грн. (де 299 900,00 грн. х 0,8520788) -таким чином, поточна ціна автомобіля ЗАЗ Lanos становить 220 941,82 грн. (де 255 538,42 грн. х 0,8646129). Станом на листопад 2019 року загальний розмір заборгованості складає 53 436,46 грн., з яких: чисті внески -35 301,64 грн., що складає 15,9778% від поточної ціни автомобіля (2290 941,82 грн. х 15,9778%) та внесків в оплату послуг - 18 134,82, грн. (( 220 941,82 грн. х 0,38% + 20% ПДВ) х 18 внесків). Відповідно до п.8.2.1.4 ст. 8 Угоди, відповідачем [PERSON] було надано позивачу гарантію забезпечення виконання ним зобов`язань за угодою № 311805 - гарантією поручителя. 11 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпухіною Л.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 161, відповідно до якого поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов`язань, що виникають із Угоди № 311805, а в разі її невиконання відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Згідно п. 4.4. Договору поруки сторони погодили, що строк дії даного договору 31 січня 2023 року. Неодноразові звернення до поручителів з вимогою про погашення заборгованості в позасудовому порядку результатів не дали. У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи статей 16, 509, 526, 530, 553, 554, 625, 901, 903 ЦК України позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» просило суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за Угодою № 311805 від 28 січня 2010 року в розмірі 53 436,46 грн., а також судові витрати по сплаті ним судового збору в розмірі 1921,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме по 640,33 грн. з кожного відповідача. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року, від 26 лютого 2020 року та від 22 травня 2020 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції задоволені, в той же час судові засідання не проводилися та відкладалися у зв`язку з неявкою відповідачів та за клопотанням представника позивача. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» Нагорний А.Є. посилався на обставини, викладені ним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідачів не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28 січня 2010 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду № 311805 та підписані Додатки №1,2, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля DaewooLanos базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль), та інші механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками на підставі угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за угодою. Згідно з додатком № 1 до Угоди № 311805, відповідач [PERSON] вніс плату за послуги, пов`язані зі вступом до системи в розмірі 2505,60 грн. за автомобіль марки Daewoo Lanos за ціною 69 600, 00 грн. Сторони домовились про сплату [PERSON] щомісячного цілого чистого внеску - 0,8333%; щомісячного внеску - 0,065%; плати за послуги, пов`язані з видачею автомобіля за системою у %+ПДВ - 3,00%. В додатку № 2 до Угоди № 311805 викладені Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак. Система придбання в групах полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених угодою. Ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку складових повних внесків та інших платежів, визначених Угодою. Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто [PERSON] виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором (п.2.1 Угоди). Поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою (розділ 1 Додатку № 2 до Угоди). Поточна ціна автомобіля, зазначена в додатку № 1 до Угоди це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена Авто Просто виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором на день укладення угоди (п.2.2 Угоди). Учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в Додатку № 1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак. У цьому випадку АвтоПросто залишає за собою право прийняти або відхилити такий запит в залежності від можливостей постачальника (п.7.1 Угоди). Якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дорожче, ніж модель автомобіля, зазначена в додатку №1, учасник зобов`язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни у відповідному місяці до моменту отримання автомобіля. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного у додатку № 1 до Угоди (п.7.2 Угоди). Якщо обрана учасником марка та/або модель автомобіля коштує дешевше, ніж модель автомобіля, зазначена в Додатку №1 до Угоди, учасник може зробити вибір із наступного, зокрема, зарахувати різницю між цінами автомобілів для послідовного скасування несплачених повних внесків, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотньому порядку, починаючи з останнього повного внеску. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку № 1 до Угоди (п.7.3). Встановлено, що 16 березня 2011 року відповідач [PERSON] отримав автомобіль ЗАЗ ТF69Y, державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , 2011 року випуску зареєстрував його на своє ім`я у Дніпропетровському ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 16 березня 2011 року. 17 березня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. посвідчений договір застави, зареєстрований в реєстрі за № 188, згідно з яким [PERSON] для забезпечення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» щодо виконання ним своїх зобов`язань, передбачених угодою № 311805 від 28 січня 2010 року, Додатком № 1 від 28.01.2010 року, додатком № 2 від 28.01.2010 року, додатком № 3 від 28.01.2011 року, передав в заставу автомобіль ЗАЗ [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) VIN - № [NUMBER] ,Y6DTF69Y0B0266064. 2011 року випуску, колір - світло-сірий,реєстраційний номер [NUMBER] ,зареєстрований Дніпропетровським відділом РЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 16.03.2011 року, який належить на праві власності заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Дніпропетровським відділом РЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 16.03.2011 року. Загальна вартість предмета застави на момент укладення цього договору складає 71 680,00 грн. (п.1.3 договору). Забезпечене заставою зобов`язання заставодавця вважається виконаним за умови своєчасної сплати в сіх щомісячних повних внесків (періодичних платежів) в загальному розмірі 111 387,00 грн., в порядку та строки, передбачені ст. 2 Додатку № 2 до Угоди (п. 1.6 договору). Цей договір діє до повного виконання заставодавцем всіх зобов`язань, передбачених цим Договором, Угодою та Додатками №1,2,3 до Угоди (п. 3.2 договору). Крім того, 11 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпухіною Л.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 161, відповідно до якого, згідно з яким поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» відповідати по зобов`язаннях [PERSON] за Угодою № 311805 від 28 січня 2010 року, Додатком № 1 від 28.01.2010 року, додатком № 2 від 28.01.2010 року, додатком № 3 від 28.01.2011 року. Співпоручителі і кредитор погодились, що розмір забезпечених порукою вимог кредитора до боржника дорівнює сумі всіх повних внесків та інших передбачених Угодою платежів, що підлягають сплаті боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 70 722,58 грн. згідно Додатку № 3 до Угоди. Вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому в ст. 2 Додатку № 2 до Угоди (п. 2.4 договору). Сторони погодили, що протягом дії договору у випадках зміни умов Угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадку зміни розміру зобов`язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов`язань якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов`язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди і не потребують внесення змін до цього договору.На внесення передбачених цим пунктом змін, поручитель надає згоду під час підписання цього договору (п.2.5 договору). Обсяг відповідальності поручителя визначений у п.2.6, п. 2.7 договору поруки. Пунктом 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди визначено: якщо протягом строку дії угоди, постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель Автомобіля, зазначеного в додатку № 1 до угоди, АвтоПросто зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування Поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових Повного внеску для всіх учасників групи а така нова марка та/або модель буде передаватися учасникам, які не отримали попередню модель/марку. Якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля є щонайбільше на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи. Згідно п. 9.4 ст. 9 додатку № 2 до угоди, з метою виконання передбаченого цією статтею механізму різниця в ціні автомобілів розраховується одноразово у процентному відношенні, виходячи з поточної ціни автомобіля, вказаної в додатку № 1 до угоди, що діяла на момент проведення останнього асигнаційного ату, на якому надавалось право на отримання такого автомобіля, і з поточної ціни нової марки та/або моделі, що діє в наступному за вказаним актом місяці. Позивач у позові посилався на те, що у листопаді 2017 року ТОВ «Авто Просто» було повідомлено про припинення виробництва (постачання) автомобілів Daewoo Lanos та ним було здійснено заміну автомобіля Daewoo Lanos на автомобіль Ravon R4, на виконання зобов`язань взятих на себе згідно п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, про що повідомив учасника [PERSON] та в подальшому для розрахунку щомісячних внесків використовував ціну RavonR4 (з врахуванням коефіцієнтом зниження вартості нової моделі на 0,8646129 (213 300,00 грн./246 700,00 грн.), оскільки вартість старої моделі DaewooLanos становила 213 300,00 грн., а нової Ravon R4 - 246 700,00 грн. (згідно п. 9.2 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди), проте на виконання вимог ст. 76, 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів останній суду не надав. Встановлено, що листом від 27 вересня 2018 року за вих. № 619 дистриб`ютор автомобілів Ravon повідомив ТОВ «Авто Просто» про відсутність в його мережі автомобілів марки Ravon. За таких підстав, позивачем у жовтні 2018 року відповідно до п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди було здійснено заміну автомобіля RavonR4 на автомобіль Geely Emgrand 7, який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками. Позивач зазначає, що остання відома поточна ціна автомобіля RavonR4 станом на жовтень 2018 року складає 272 580,00 грн., а автомобіль Geely Emgrand 7 - 319 900,00 грн., тому коефіцієнт для визначення поточної ціни автомобіля RavonR4 становить 0,8520788 (де 272 580,00 грн./319 900,00 грн. х 100%). Станом на листопад 2019 року, з урахуванням коефіцієнта зниження вартості, поточна ціна автомобіля для розрахунку суми заборгованості позивачем визначена, виходячи з наступного: -поточна ціна автомобіля Geely Emgrand 7 становить 299 900,00 грн. -поточна ціна автомобіля Ravon R4 становить 255 538,43 грн. (де 299 900,00 грн. х 0,8520788) -таким чином, поточна ціна автомобіля ЗАЗ Lanos становить 220 941,82 грн. (де 255 538,42 грн. х 0,8646129). В той же час, суд звертає увагу, що на підставі п. 9.1 додатку № 2 до угоди, шляхом застосування поточної ціни нової марки для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи позивач ТОВ «Авто Просто» провело заміну автомобіля Daewoo Lanos на автомобіль RavonR4, а в подальшому здійснило заміну автомобіля RavonR4 на автомобіль Geely Emgrand 7, проте доказів такої заміни, рішення та повідомлення про це відповідача [PERSON] представник позивача на виконання вимог статей 76, 81 ЦПК України суду також не надав. Крім того, в Додатку № 1,2 до Угоди також не зазначено про здійснення заміни автомобіля Daewoo Lanos шляхом застосування поточної ціни нової моделі автомобіляRavonR4та заміни автомобіля RavonR4 на автомобіль Geely Emgrand 7 (який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками)для розрахунку складових повного внеску. Суд також звертає увагу, що в Угоді № 311805 від 28.01.2010 року, Додатку № 1 до Угоди від 28.01.2010 року та Додатку № 2 до Угоди від 28.01.2010 року містяться посилання на Додаток № 3 до Угоди від 28.01.2011 року, в якому відображено стан розрахунків учасника за Угодою, на момент одержання права на отримання автомобіля, який на думку суду є важливим при вирішенні даного спору між сторонами, оскільки Додаток № 3 від 28.01.2011 року, зокрема повинен містити загальну суму грошових зобов`язань учасника [PERSON] на день його підписання, відомості про сплату учасником певної грошової суми, а також відомості щодо наявності заборгованості на день підписання цього додатку та графіку внесків учасника. В той же час в матеріалах справи зазначений доказ відсутній та під час судового засідання представником позивача не долучався, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність позивачем зазначеної суми заборгованості за Угодою. Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд керується наступним. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно проведених позивачем розрахунків станом на листопад 2019 року (з урахуванням зазначеної поточної ціни автомобіля ЗАЗ Lanos, що становить 220 941,82 грн.) загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 53 436,46 грн., з яких: чисті внески - 35 301,64 грн., що складає 15,9778% від поточної ціни автомобіля (2290 941,82 грн. х 15,9778%) та внесків в оплату послуг - 18 134,82, грн. (( 220 941,82 грн. х 0,38% + 20% ПДВ) х 18 внесків). В той же час суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами розмір заборгованості за Угодою № 311805 від 28 січня 2010 року. Так, згідно Додатку № 1 до Угоди ціна автомобіля Daewoo Lanos становить 69 600,00 грн. на день укладення Угоди. Заставна вартість автомобіля ЗАЗ TF69Y0 (Lanos), фактично отриманого позивачем у власність станом на 16 березня 2011 року становить 71 680,00 грн. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на листопад 2019 року поточна ціна автомобіля ЗАЗ Lanos становить 220 941,82 грн., яка визначена за ціною автомобіля Geely Emgrand 7 та RavonR4. Судом встановлено, що згідно розрахунку відповідач [PERSON] сплатив на виконання Угоди 127 812,04 грн., а тому у суду є всі підстави вважати, що навіть при наявності встановлених вище розбіжностей у поточній ціні автомобіля, сума за автомобіль ЗАЗ TF69Y0 (Lanos) [PERSON] виплачена в повному обсязі. Окрім того, суд вважає за потрібне звернути увагу на положення, закріплені у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно яких забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Угодою. Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов`язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.2 Додатку № 2 до Угоди поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника одержати власне автомобіль та обов`язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов`язання. Водночас ТОВ «Авто Просто» зобов`язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до Угоди між ТОВ «Авто Просто» та виробником (дистриб`ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов`язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 Додатку № 2). Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді «Чисті внески» або «Внесок в оплату товару». Відповідно до розд. 1 визначення термінів Додатку № 2 до Угоди «Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску». Згідно з п. 2.6 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв`язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля. Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови Угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов`язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 Додатку № 2 до Угоди). За таких обставин, якщо вважати, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за Угодою сторін є функціонуванням «пірамідальної схеми», це суперечити змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв`язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об`єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов`язань. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Так, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. В той же час,«Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 «ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах («розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до Додатку № 2 Угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг Авто Просто з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 Додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів позивача. Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № справа № 6-14цс13. Судом встановлено, що спірний договір укладено сторонами 28 січня 2010 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що позивач ТОВ «Авто Просто» з моменту внесення змін до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості вважати діяльність, яка здійснюється ТОВ «Авто Просто» легітимною. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Проте, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за Угодою в зазначеному позивачем розмірі, окрім того відсутній дозвіл на здійснення ТОВ «Авто Просто» діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах», у зв`язку з чим вимоги ТОВ «Авто Просто» не підлягає задоволенню. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. За наведених вище підстав та встановлених судом обставин, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Авто Просто» належить відмовити. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати в розмірі 1921,00 грн. покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed