Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ Кредитпромбанк про припинення дії договору іпотеки, посилаючись на те, що з метою забезпечення зобов'язань TOB ВКФ «Локі-МБК» за кредитним договором №02/030/09-КЛТ від 29.12.2009р., між ПАТ «Кредитпромбанк» та ним був укладений іпотечний договір від 29.12.2009 p., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1494. Предметом іпотеки є квартира № 85, що знаходиться у будинку №1-Б по вул. Ленінградській в м. Миколаєві. В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.03.2013 року за результатами розгляду звіту ліквідатора підприємства - банкрута, було ліквідовано ТОВ ВКФ "Локі-МБК". Оскільки юридична особа ТОВ ВКФ "Локі-МБК" ліквідована, то у відповідності до вимог ст. 609 ЦК України це є підставою для припинення дії кредитного договору від 29.12.2009 року. Згідно витягу з Єдиного державному реестра юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданого державним реєстратором [PERSON] серія АБ №053845 станом на 16.04.2013р. державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Локі-МБК» (код ЄДРПОУ 20860609) - припинена. А відтак, зобов'язання по договору іпотеки від 29.12.2009р. також припиняються на підставі ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку". На підставі викладеного, позивач у вересні 2013 р. звернувся до відповідача із відповідним листом, в якому повідомив вищевикладені обставини та просив подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області заяву про припинення чинності іпотеки та пов'язаних з нею обтяжень. Однак, до теперішнього часу заяву про припинення іпотеки відповідно до форм, які затверджені наказом Мінюсту України від 17.04.2012р. №595/5 (з відповідними змінами та доповненнями) до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області відповідачем не подано. Посилаючись на вищезазначене, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, прийшов до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 29.12.2009 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є відповідач по справі - ПАТ «Кредитпромбанк», і TOB ВКФ «Локі-МБК» був укладений кредитний договір № 02/030/09-КЛТ. З метою забезпечення зобов'язань TOB ВКФ «Локі-МБК» за кредитним договором № 02/030/09-КЛТ від 29.12.2009р., між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 29.12.2009 p., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1494, згідно якого позивач передав в іпотеку відповідачеві належну йому квартиру № 85, що знаходиться у будинку №1-Б по вул. Ленінградській в м. Миколаєві. 28.03.2013 року Ухвалою господарського суду Миколаївської області було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Локі-МБК", визнано вимоги кредиторів, не задоволені відсутністю майна банкрута, погашеними; ліквідовано ТОВ ВКФ "Локі-МБК", зобов'язано ПАТ "Кредитпромбанк" ПАТ КБ "Приваекс-Банк" закрити рахунки, що належать ТОВ ВКФ "Локі - МБК", зобов'язано ліквідатора примірники ліквідбалансу банкрута надіслати на адреси державного реєстратора та Головного управління статистики у Миколаївській області; повноваження ліквідатора припинено. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 16.04.2013 року за серія АБ №053845, виданого державним реєстратором [PERSON] виконавчого комітету Миколаївської міської ради ТОВ ВКФ "Локі-МБК" визнано банкрутом. У відповідності до ст. 1 Закону України Про іпотеку, іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель;майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Зі змісту ст. ст. 546, 572, 575, 589, 590 ЦК України випливає, що виконання зобов'язання може забезпечуватись іпотекою - заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель (позивач) набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України Про іпотеку, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зі змісту положень ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України Про іпотеку слідує, що право іпотеки припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строк дії іпотечного договору. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право іпотеки, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі іпотеки інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним. Так, відповідно до ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смерті. Стаття 61 ч. 3 ЦПК України, вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Судовим розглядом встановлено, що дія кредитного договору припинилась ліквідацією юридичної особи, внаслідок чого припиняється і дія іпотечних договорів. Згідно ч. 1 ст.575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку, іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. У відповідності до ст. 111 ч.5 ЦК України, юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про її припинення. Згідно витягу з Єдиного державному реестра юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданого державним реєстратором [PERSON] серія АБ №053845 станом на 16.04.2013р. державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Локі-МБК» (код ЄДРПОУ 20860609) - припинена. Отже, і припинило дію основне зобов'язання за кредитним договором. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. За такого, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при подачі даного позову судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved