Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Правовідносини по даній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.11.2014 року (а.с. 3 зворотна сторінка). Рішенням Краматорського міського суду від 03.03.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.11.2014 року у виконкомі Шабельківської селищної ради м. Краматорськ Донецької області, актовий запис № 43. (а.с. 40) Сторони мають\~доньку,\~[PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 серпня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 12 серпня 2016 року (а.с. 5). На підставі зазначеного рішення суду позивачем був отриманий виконавчий лист, який був предявлений до відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції для примусового виконання. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду від 01.08.2016 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь позивачки та про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Відповідач з 27.08.2014 року по 15.05.2018 року працював на підприємстві Приватне мале підприємство "Лоцмен", а з 13.08.2018 року по 11.09.2018 року у ТОВ "ББК Торг", що підтверджується записами у трудовій книжці відповідача (а.с. 25 - 26) З наданої відповідачем довідки ПЛП «Лоцмен» вбачається, що [PERSON] у період з вересня 2016 року по травень 2018 року працював експедитором та мав заробіток, з якого щомісячно утримувалися аліменти на утримання дитини (а.с. 27 - 34). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] по виконавчому листу Краматорського міського суду по справі № 2/234/4683/16 від 01.08.2016 року на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку заборгованість станом на 30.09.2018 року становить 12 419,57 грн. (а.с. 6) Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196\~СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. \~ \~ \~ \~Сторонами у судовому засіданні розмір заборгованості не оспорювався. \~ \~ \~ \~При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. \~ \~ \~ \~У п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196\~СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. \~ \~ \~ \~Таким чином, виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України\~повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з серпня 2014 року по травень 2018 року працював експедитором у ПМП "Лоцмен". На момент стягнення аліментів, а саме: серпень 2016 року, відповідач працював у ПМП "Лоцмен", куди для виконання рішення суду був направлений виконавчий лист. З вересня 2016 року по травень 2018 року бухгалтерією підприємства перераховувались позивачці аліменти, однак аліменти утримувалися не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментам. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла через ухилення від їх сплати відповідачем.\~Позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо несплати аліментів \~ \~ \~ \~ Враховуючи\~те,\~що вини\~[PERSON]\~у виникненні\~заборгованості за\~період часу\~з 18.07.2016\~року по\~15.05.2018\~рік не\~має,\~тому і\~відсутні підстави\~для стягнення\~з нього\~пені за\~прострочення сплати\~аліментів,\~оскільки неустойка за весь час прострочення сплати аліментів з урахуванням вимог\~ст.\~196\~СК України стягується тільки при наявності вини особи, яка сплачує аліменти. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання доньки за період з 18.07.2016 року по 15.05.2018 року не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання доньки за період з 16.05.2018 року по 30.09.2018 року, то суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно трудової книжки вбачається, що відповідач [PERSON] був працевлаштований у ТОВ "ББК Торг" з 13.08.2018 року по 11.09.2018 року (а.с. 26) Однак, згідно розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що відповідач з 16.05.2018 року по 30.09.2018 року не сплачував аліменти на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду від 01.08.2016 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь позивачки та про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів, відповідач до 15.05.2018 року сплачував аліменти на користь позивачки на утримання його дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] під час виникнення заборгованості по аліментам за період часу з 16.05.2018 року по 30.09.2018 року був працевлаштований з 13.08.2018 року по 11.09.2018 року, отримував доходи, знав про відкрите виконавче провадження та про те, що йому щомісячно необхідно сплачувати аліменти за рішенням суду, однак аліменти не сплачував. Відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за період часу з 16.05.2018 року по 30.09.2018 рік не надано. Враховуючи те, що наявна вина [PERSON] у виникненні заборгованості за період часу з 16.05.2018 року по 30.09.2018 рік, тому є підстави для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів за зазначений період. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Еp=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де Еp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. \~ \~ \~ \~Пеня за заборгованість по сплаті аліментів , нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. \~ \~ \~ \~Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. \~ \~ \~ \~Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263\~ЦПК України. \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму,виходячи з наступного розрахунку: \~ сума неустойки (пені) з 16 травня 2018 року: нарахована сума аліментів 1020,52 грн. х 1% (пені) х 138 дні (16.05.2018 року по 30.09.2018 року) = 1408,32 грн.; сума неустойки (пені) за червень 2018 року: нарахована сума аліментів 1977,25 грн. х 1% (пені) х 122 дні (01.06.2018 року по 30.06.2018 року) = 2 412,25 грн.; сума неустойки (пені) за липень 2018 року: нарахована сума аліментів 2043,75 грн. х 1% (пені) х 92 дні (01.07.2018 року по 31.07.2018 року) = 1 880,25 грн.; сума неустойки (пені) за серпень 2018 року: нарахована сума аліментів 2043,75 грн. х 1% (пені) х 61 дні (01.08.2018 року по 31.08.2018 року) = 1 246,69 грн.; сума неустойки (пені) за вересень 2018 року: нарахована сума аліментів 2043,75 грн. х 1% (пені) х 30 дні (01.09.2018 року по 30.09.2018 року) = 613,13 грн.; Всього сума пені за період часу з 16.05.2018 року по 30.09.2018 року становить 7 560,51 грн. \~ \~ \~ \~ На підставі вказаного суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18, оскільки сума пені за період часу з 16.05.2018 року по 30.09.2018 року розрахована вірно та становить 7 560,51 грн., а тому саме сума пені в розмірі 7 560,51 грн. підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Враховуючи,\~що при\~звернені до\~суд позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору,\~\~позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави судовий збір в сумі 429,05 грн.

Outcome: partial