Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17.11.2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося в суд з позовом до ВДВС Надвірнянського РУЮ, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про виключення майна з акту опису. В судовому засіданні представник позивача вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд виключити з актів опису, складених 26.03.2014 року заступником начальника ВДВС Надвірнянського РУЮ по зведеному виконавчому провадженні від 22.01.2014 року про стягнення з [PERSON] в користь юридичних осіб та держави заборгованості, нерухоме майно яке [PERSON] надав в іпотеку позивачу та інше вищезазначене майно, яке [PERSON] надав в заставу позивачу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник ВДВС Надвірнянського РУЮ в судовому засіданні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не визнав. Суду пояснив, що у ВДВС Надвірнянського РУЮ на примусовому виконанні знаходиться зведене в/провадження про стягнення з [PERSON] в користь юридичних осіб та держави заборгованості. На примусове виконання даного в/провадження, арештоване майно та проведено експертну оцінку. Вважає, що підстав для виключення майна з акту опису у банку немає. Просить суд відмовити ПАТ КБ "Приват Банк" в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника ПАТ КБ "Приват Банк", представника відповідача - ВДВС Надвірнянського РУЮ, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ПАТ КБ "Приват Банк" з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що16.08.2006 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 71КН від 20.11.2007 року, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000 Євро, а також було укладено кредитний договір № 2063/01КН від 27.02.2007 року згідно з яким банк надав кредит [PERSON] в розмірі 35000 Євро. Крім того, було укладено кредитний договір №20КН від 16.08.2006 року відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 65000 Доларів США. З'ясовано також, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2063/01КН позивач та позичальник уклали договір іпотеки зареєстрованим за № 566 від 27.02.2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку банку нерухомість, а саме: приміщення лісопильного цеху, загальною площею 351,2м.кв., яке розташоване за адресою:[ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Назавизівською с/радою 19.05.2004р. на підставі рішення виконавчого комітету №29 від 11.05.2004р. та зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ 19.05.2004р. в реєстровій книзі за №№1,2, реєстраційний №5882318. Відповідно до ст. 6 З-ну України "Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю- [PERSON] на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області по вул.Хмельницького. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 71КН від 20.11.2007 року банк та позичальник уклали договір іпотеки зареєстрований за №5032 від 21.11.2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку позивачу- банку нерухомість, а саме: нежитлове приміщення адміністративного корпусу загальною площею 83 кв.м., вбиральні, воріт, огорожі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно передане в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Також, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №20КН від 16.08.2006 року банк та позичальник уклали договір застави майна №20КН від 21.08.2006 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] надав у заставу сушильну камеру "Больман" тунельного типу з вентиляторами. Крім того, для гарантії виконання зобов'язань за кредитним договором від 06.12.2006 року за № 46КН банк та позичальник уклали договір застави майна №46КН від 06.12.2006 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник надав у заставу фрезерний верстат для багатосторонньої обробки (верстат для профільного фрезерування) тип "Wanig Unimat". Предмет застави знаходиться за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з пояснень представника ВДВС Надвірнянського РУЮ та письмових матеріалів справи у ВДВС Надвірнянського РУЮ на примусовому виконанні знаходиться зведене в/провадження про стягнення з [PERSON] в користь юридичних осіб та держави заборгованості. Актом заступника начальника ВДВС Надвірнянського РУЮ від 26.03.2014 року було описане й арештоване майно по зведеному в/провадженні від 22.01.2014 року про стягнення з [PERSON] в користь юридичних осіб та держави заборгованості. Згідно ч.1 ст. 54 З-ну України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Ч. 4 ст. 54 цього ж закону вказує про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. У відповідності до ч. З ст. 33 З-ну України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З позовом про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки банк, як іпотекодержатель майна, не звертався. Відповідно до ст. З З-ну України "Про іпотеку" право іпотеки виникає з моменту укладання договору іпотеки. В даному випадку, право іпотеки у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло раніше, а постанова про накладення арешту, акт опису та арешту майна були винесена пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Також, станом на 07.11.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ" ПриватБанк" складає 252350,24 Євро, 196512,54 Дол США та 9191,94 грн., що значно перевищує вартість предмету іпотеки. Крім того, згідно ст. З З-ну України "Про іпотеку" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до наведених обставин, вищий пріоритет на передане в іпотеку майно має ПАТ КБ "ПриватБанк". Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Дані обставини не спростовані представником відповідача - ВДВС Надвірнянського РУЮ. Згідно ст. 60 З-ну України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на як накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 З-ну України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержател (іпотекодержателя) звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленим для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно з вимогами ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. Враховуючи пояснення представника позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідача, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, про те, що нерухоме майно, яке [PERSON] надав в іпотеку позивачу може бути виключене з актів опису, в зв'язку з чим позов ПАТ КБ "ПриватБанк", підлягає до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України з [PERSON] в користь ПАТ КБ "ПриватБанк", слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі ст.ст.572, 574, 585, 590 ЦК України ст.16 З-ну України "Про заставу", ст.14 З-ну України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",

Outcome: approved