Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" звернулося 11.12.2013 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь комунального підприємства „Харківські теплові мережі" заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 22862,90 грн. за період з 01.07.2007 р. по 31.10.2013 р. Стягнути з відповідачів на користь комунального підприємства „Харківські теплові мережі" судовий збір в сумі 229,40 грн. Поновити строк позовної давності з моменту звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. В обґрунтування заявленого позову комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" зазначає, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, але не сплачують грошові кошти за отримані послуги, з 01.07.2007 р. по 31.10.2013 р. утворилася заборгованість в розмірі 22862,90 грн. В судове засідання представник позивача комунального підприємства „Харківські теплові мережі" не з'явився, причину неявку суду не повідомив. До суду надійшла заява від [PERSON], яка представляє інтереси комунального підприємства „Харківські теплові мережі" на підставі довіреності № 38 - 2720/374 від 22.07.2010 р., в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов КП „ХТМ" підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 р. № 1407 комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. 07.11.2014 р. до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, в якій він зазначає, що актом ЖЕД - 25 Дзержинського району м. Харкова від 19.09.2002 р. встановлено, що мешканцями квартири [ADDRESS] відключені цілком від системи центрального опалення. На стояках, що залишилися, зроблена теплоізоляція. Також в цій заяві зазначається, що на адресу начальника комунального підприємства «Харківські теплові мережі» [PERSON] звертався із заявою не робити нарахування плати за користування тепловою енергією з жовтня 2002 р. по вищевказаній заяві, оскільки суду копія даної заяви не була надана, тому це твердження суд вважає голослівним. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В обґрунтування своєї позиції [PERSON] в заяві про перегляд заочного рішення посилається на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 р. по справі № 2 - 55/07, яким було встановлено, що мешканці квартири [ADDRESS] відключені цілком від системи центрального опалення, а тому в позові КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено, а тому в розумінні положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Суд не може погодитися з даним твердженням відповідача на підставі наступного. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 р. по справі № 2 - 55/07 (головуючий суддя Аркатова К. В.) у позові КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення і гарячу воду відмовлено. В першому, другому та третьому абзаці третього аркушу рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 р. по справі № 2 - 55/07 зазначається: «Актом ЖЕД - 25 Дзержинського району м. Харкова від 19.09.02 підтверджується, що відповідачі по дійсній справі - мешканці квартири [ADDRESS] відключені цілком від системи центрального опалення. На стояках опалення, що залишилися, зроблена теплоізоляція. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» у своєму листі від 10.10.02 за № 1098/45 не заперечували відключити вищезгадану квартиру від центрального теплопостачання за певних умов (а. 24). На адресу начальника комунального підприємства «Харківські теплові мережі» [PERSON] звертався з заявою не робити нарахування плати за користування тепловою енергією з жовтня 2002 року по вищезгаданій квартирі (а. 21).» Підставою для відмови в позові стало не відключення відповідачів від системи централізованого опалення, а недоведеність позовних вимог позивачем, про що зазначено в останньому абзаці мотивувальної частини рішення: «Оскільки позивачем по дійсній справі не надані безперечні докази наявної заборгованості відповідачів за оспорюваний період, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.» Тобто рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2007 р. по справі № 2 - 55/07 в розумінні положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не може бути доказом того, що вимоги позивача про нарахування за послуги з теплопостачання є неправомірним, у зв'язку з тим, що відповідачі відключилися від системи опалення. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. При вирішенні питання про відключення житлових приміщень від мережі централізованого опалення необхідно керуватися Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 09.12.2005 року за № 1478/11758 (далі - Порядок) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року із змінами затвердженими КМУ № 1268 від 31.10.2007 року (далі Правила). На виконання пункту 25 Правил відповідно до абзацу першого пункту 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійну діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП (пункт 2.1 Порядку). Комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. Після позитивного рішення Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (підпункт 2.2.1 Порядку). Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є неможливість забезпечення, у разі відокремлення приміщення даного споживача (секції, під'їзду) від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, безперебійної роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому. Тобто перехід на індивідуальне опалення здійснюється не за вимогою окремого мешканця багатоквартирного житлового будинку, а при переході на індивідуальне опалення мешканців всього житлового будинку. Таким чином, можна зробити висновок, що для того щоб комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" припинило нарахування та закрило особистий рахунок, повинен бути складений та затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розвитку питань відключення від мереж ЦО акт про відключення приміщення від ЦО. А у разі відмови міжвідомчої комісії з розвитку питань відключення від мереж ЦО спір вирішується в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі не зверталися до компетентних органів для вирішення питання щодо відключення від мережі ЦО, а тому і комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" проводить нарахування за послуги з централізованого опалення відповідно до тарифу. Відповідно до довідки адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 03.01.2014 р. відповідачі: [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Вони є споживачами послуг опалення та гарячої води шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 2195. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20.09.2002 р. [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] купили в наступних частинах: [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] 1/3 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 40,5 кв. м., загальною площею 55,1 кв. м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свирид Наталією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 7952. В свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної в м. Харкові ради від 16.06.2007 р. зазначається, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання від 12.06.2007 р. № 88/4 є власником квартири за адресою: [ADDRESS], частка власності 1/1. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 15006338 від 22.06.2007 р. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], частка власності 1/1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; За ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. За ч. 6 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Федосенка В. В. від 14.06.2013 р. по справі № 638/6687/13 - Ц, номер провадження 2 - Н/638/1652/13 відмовлено у прийнятті заяви комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з опалення та гарячого водопостачання. Заява про видачу судового наказу надійшла до суду 15.05.2013 р. В першому абзаці мотивувальної частини ухвали зазначається, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового про стягнення з боржників заборгованості за послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2002 р. по 31.03.2013 р. у сумі 26314,99 грн. Позивач комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" звернулося до суду з даним позовом, до позову була надана ухвала суду від 14.06.2013 р. про відмову у прийняття заяви про видачу судового наказу № 638/6687/13 - Ц. В своїх позовних вимогах комунальне підприємство „Харківські теплові мережі" просить стягнути заборгованість з теплопостачання з 01.07.2007 р. по 31.10.2013 р., при цьому ці вимоги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, оскільки позовна заява про стягнення заборгованості за період з 01.04.2013 р. по 31.10.2013 р. подана в порушення вимог ч. 3 ст. 118, ч. 6 ст. 119 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України крім цього, заява повертається у випадках, коли: подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу. Тобто позовні вимоги комунального підприємства „Харківські теплові мережі" за надані послуги з теплопостачання за період з 01.04.2013 р. по 31.10.2013 р. подані з порушенням ч. 3 ст. 118 ЦПК України, а тому підлягають поверненню позивачу. За період з 01.07.2007 р. до 31.03.2013 р. відповідачі не сплатили за опалення та гарячу воду 21604,38 грн., що підтверджено наданим розрахунком. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] не наполягав на застосуванні загальної позовної давності встановленої у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, тому суд не вбачає підстав для застосування загальної позовної давності. У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов'язання. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. Заборгованість по оплаті комунальних послуг підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки повнолітні члени сім'ї наймача в силу ст. 64 ЖК України несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях, що випливають з договору найма житлового приміщення. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 21604,38 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 229,40 грн. підлягають стягненню пропорційно з відповідачів.

Outcome: partial