Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні. У відповідності до ухвали суду про визнання мирової угоди відповідач на користь позивача щомісячно зобов'язався сплачувати аліменти у розмірі 200 грн. Однак на даний час матеріальне становище сторін змінилось, ціни зросли, а утримання дитини потребує додаткових витрат. Позивач вважає, що сума аліментів, яку сплачує відповідач, є недостатньою для утримання дитини, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що взятий на себе обов'язок щодо сплати 200грн. аліментів відповідач належним чином не виконує, вона на теперішній час не має роботи, дитина перебуває на обліку у невролога, потребує лікування. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує, вказує на те, що він ніде не працює, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 095865 від 10.10.2007 року сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки дільниці № 25 КП "Жилкомсервіс" від 06.02.2017 № 497 року місце проживання дитини зареєстровано разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2008 року визнано мирову угоду між сторонами. Закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до визнаної судом мирової угоди [PERSON] зобов'язався перераховувати на рахунок [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний у Харківському МЦЗ з 21.12.2016 року (довідка № 622 від 24.01.2017 року). Згідно копій квитанцій нею оплачуються внески за навчання дитини у ліцеї (а.с. 23). У відповідності до довідки від 20.02.2017 року [PERSON] займається у КЗ "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 6 ХМР" на відділенні дзюдо з 2004 року. Згідно консультаційного висновку невролога від 26.08.2016 року та медичних обстежень (а.с. 33 - 35) у дитини виявлено ознаки внутрішньочерепної гіпертензії, призначено лікування. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 01 січня 2017 року 1 689 грн., з 01 травня 2017 року 1 777 грн., з 01 грудня 2017 року 1 860 грн. З часу укладення мирової угоди між сторонами, по якій була досягнута домовленість про сплату аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн., змінилося матеріальне становище позивача як одержувача аліментів. Вона не працює, що підтверджується довідкою центра зайнятості, втратила джерело доходів, крім того, збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину вказаного віку. При цьому суд приймає до уваги, що призначений судом у 2008 році розмір аліментів на даний час не відповідає потребам дитини; як вбачається з матеріалів справи, у дитини погіршилось здоров'я, [PERSON] потребує додаткового лікування. Суд також враховує, що відповідач має мінливий дохід, як вбачається з копії його трудової книжки працює періодично. У відповідності до роз'яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та збільшення з дня набрання рішенням законної сили розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з 200 грн. до 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial