Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 04 березня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі № 2688 про стягнення з позивача грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» в розмірі 12 652 гривень 00 копійок; - стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Позовна заява обґрунтована тим, що 15 березня 2020 року позивач - [PERSON] отримав поштою від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорожкевич В.Л. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 614939 від 10 березня 2020 року на підставі виконавчого напису № 2688 вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. про стягнення з позивача - [PERSON] суми заборгованості в сумі 12 652 грн. 00 коп. Позивач з вказаним не погоджується, посилаючись на наступне. 06 лютого 2020 року позивач отримав від відповідача ТОВ «Алекскредит» претензію про стягнення коштів на його користь разом з копією кредитного договору, що не має підпису позичальника. Не погодившись з претензією, він написав на неї відповідь зі своїми запереченнями та направив її 17 лютого 2020 року на адресу відповідача, зазначену в претензії. Не дивлячись на заперечення позивача, відповідач звернувся до третьої особи по справі - приватного нотаріуса Колейчика В.В. з заявою про видачу виконавчого напису. Приватний нотаріус, будучи необізнаним про законодавчу заборону вчиняти виконавчі написи на не посвідчених нотаріально кредитних договорах, вчинив напис на кредитному договорі, який не було укладено та який не містить підписів сторін. 16 березня 2020 року позивач здійснив запити приватному виконавцю з проханням про отримання документів на підставі яких було здійснено виконавчий напис, однак відповіді отримано не було. Позивач вважає, що діями відповідача були порушені його права та інтереси, оскільки відповідач посягає на матеріальні права позивача та його грошові кошти. Тим паче, отримавши відповідь на претензію, відповідач не мав права заявляти на безспірність заборгованості. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Від представника позивача - адвоката Скворцової О.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 30.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 1789181, за яким останній отримав кредит в розмірі 7000 гривень з кінцевою датою повернення кредиту 09.01.2019 року /а.с.21-22/. 09.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 1789181 від 30.12.2018 року. Угодою змінено процентну ставку, суму погашення та кінцеву дату погашення кредиту /а.с.43 зв./. 08.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 1789181 від 30.12.2018 року. Угодою змінено процентну ставку, суму погашення та кінцеву дату погашення кредиту /а.с.43/. 28.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 1789181 від 30.12.2018 року. Угодою змінено процентну ставку, суму погашення та кінцеву дату погашення кредиту /а.с.44/. 10.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 1789181 від 30.12.2018 року. Угодою змінено процентну ставку, суму погашення та кінцеву дату погашення кредиту /а.с.44 зв./. 30.01.2020 року за вих. №43860-196/2020-ІМ Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на адресу [PERSON] було направлено претензію, в якій зазначено, що станом на 30.01.2020 року сума заборгованості складає 11 452 грн. 00 коп., з яких: 7 000 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 952 грн. 00 коп. - проценти за критсування кредитом; 3 500 грн. 00 коп. - нарахована пеня /а.с.19, 20/. 17.02.2020 року [PERSON] направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» відповідь на претензію /а.с.10/. 04.03.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 2688 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» суми заборгованості в розмірі 11 452 грн. 00 коп. /а.с.45/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 10.03.2020 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 2688 виданого 04.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем /а.с.13/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 10.03.2020 року було накладено арешт на майно боржника - [PERSON] /а.с.16/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 10.03.2020 року було накладено арешт коштів боржника - [PERSON] /а.с.18/. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст. 12,81,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як зазначалося вище, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Однак, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Колейчик В.В. не отримував від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] , а також суми простроченої заборгованості, комісії, по процентам та строкової заборгованості зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Так, з виконавчого напису не вбачається на підставі якого розрахунку був вчинений напис, його період. Суд вважає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника [PERSON] була відсутня безспірна заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином,

Outcome: approved