Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі [PERSON] Державної казначейської служби України в м.Хмельницькому, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що постановою інспектора роти [PERSON] патрульної поліції у м.Хмельницькому [PERSON] від 24.08.2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. Його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що під час керування 24.08.2017 року автомобілем він не мав при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. 04.09.2017 року представником позивача до Хмельницького міськрайонного суду було подано адміністративний позов про визнання цієї постанови незаконною та її скасування із закриттям провадження в справі. Проте, незважаючи на те, що постанова законної сили не набрала, відповідачем її було надіслано до Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області для примусового виконання у подвійному розмірі штрафу - 850грн. Постановою головного державного виконавця від 18.10.2017 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню цієї постанови. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року, позов було задоволено, постанову скасовано із закриттям провадження в справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Постановою заступника начальника Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 25.12.2017 року виконавче провадження з примусового виконання цієї постанови було закінчено у зв'язку із скасуванням судом. Таким чином, під слідством та судом [PERSON] перебував чотири місяці. Незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, незаконним направленням постанови до виконавчої служби для її примусового виконання, йому було завдано моральної шкоди, яка проявилася у стражданнях через порушення звичних для нього життєвих зв'язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, оспорювати незаконну постанову, звертатись до виконавчої служби з проханням закрити незаконно відкрите виконавче провадження по її примусовому виконанню. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює в 12800грн. Крім того, за надання юридичної допомоги у цій справі ним сплачено адвокату 3000грн. З врахуванням наведеного, положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь 12800грн. моральної шкоди та 3000грн. сплачених адвокату за надання правової допомоги, а всього 15800грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задоволити з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] Державної казначейської служби України в м.Хмельницькому заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] Державної казначейської служби України в м.Хмельницькому не вчинило жодних дій, які б призвели до порушення прав позивача та позивачем не надано суду доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та її розміру. Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, а саме, у зв'язку з тим, що вимоги є безпідставними. Оскільки, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, у складі якої функціонує патрульна поліція, яка враховуючи завдання визначені Положенням "Про Департамент патрульної поліції" не входить до переліку органів зазначених в Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а тому дія вказаного Закону на Департамент патрульної поліції не поширюється. Крім того, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2017 року постанову серії БР №723919 від 24.08.2017 року скасовано, однак провадження у справі не закривалось і постанова незаконною не визнавалась. Стосовно направлення постанови до виконавчої служби, то зі змісту постанови вбачається, що вона була отримана [PERSON] в день її винесення і відповідно до ч.2 ст.191 КУпАП набирає законної сили після її вручення особі. Також матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та її розміру. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають враховуючи наступне. Судом встановлено, що 24.08.2017 року відносно [PERSON] складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.. Згідно вказаної постанови позивач 24.08.2017 року керуючи транспортним засобом марки "ZAZ" номерний знак ВХ 7422 А.А. на перехресті вулиць Кам'янецької та третьої Нагірної у м.Хмельницькому став учасником дорожньо-транспортної події та при перевірці документів виявлено відсутність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 "г" Правил дорожнього руху. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року постанову інспектора роти управління патрульної поліції м.Хмельницького серії БР №723919 від 24.08.2017 року про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] складеної за ознаками ч.1 ст.126 КУпАП скасовано за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що суд оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає, що при таких обставинах постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року вказану постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року залишено без змін. Постановою головного державного виконавця Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 18.10.2017 року ВП № 54924540 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №723919 від 24.08.2017 року, виданої УПП і м.Хмельницькому про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 850 грн. 25.12.2017 року постановою заступника начальника відділу Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вказане виконавче провадження було закінчено, у зв'язку з тим, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2017 року № 685/17029/17 постанову УПП у м.Хмельницький №723919 від 24.08.2017 року скасовано. Вказані обставини підтверджуються: постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року, постановою головного державного виконавця Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 18.10.2017 року, постановою заступника начальника відділу Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 25.12.2017 року. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог у позовній заяві посилається на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності та незаконне направлення постанови до виконавчої служби для її примусового виконання. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянину внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення (п.п.4 п.1 ст.2 вказаного Закону). Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету здійснюється за рахунок державного бюджету. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року скасовано постанову інспектора роти управління патрульної поліції м.Хмельницького серії БР №723919 від 24.08.2017 року про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] складеної за ознаками ч.1 ст.126 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Проте, питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення судом не вирішувалось. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 1,5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про Національну поліцію», Положення про Департамент патрульної поліції - Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відповідно [PERSON] патрульної поліції в м.Хмельницькому, інспектором якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування. У ст.5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено перелік органів, оперативні підрозділи яких можуть здійснювати оперативно-розшукову діяльність. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється. А отже, відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України не може бути субєктом відповідальності в рамках правовідносин, що регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Щодо доводів позивача про заподіяння йому шкоди внаслідок незаконного направлення постанови до виконавчої служби для її примусового виконання, то слід врахувати, що вищевказаним Законом не передбачено право особи на відшкодування шкоди, внаслідок незаконного направлення постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу до виконавчої служби для її примусового виконання. У\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Згідно ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. У правовому висновку Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 вказано, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174\~ЦК України\~відповідно. Відповідно до\~статті 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі\~статтею 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. \~Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження порушення відповідачами звичних для нього життєвих зв'язків, докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя, звернень до виконавчої служби, а також позивачем необґрунтовано з посиланням на докази його доводи щодо перебування під слідством та судом 4 місяці та відповідно розмір заподіяної йому моральної шкоди. Сам факт скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Держави України в особі [PERSON] Державної казначейської служби України в м.Хмельницькому, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed