Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Хустської РДА звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей та накладення заборони на відчуження будинку. Посилається на те, що до відповідачі є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO]. У квітні місяці 2015 року дітей було взято на профілактичний облік служби у справах дітей Хустської РДА як таких, що проживають у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до довідок АЗПСМ с. Іза встановлено, що [PERSON] знаходиться на "Д" обліку з діагнозом "затримка психомоторного розвитку", тому 09.06.2015 р. на підставі висновку психолого-медико-педагогічної консультації його було влаштовано до дошкільної групи Хустського навчально-реабілітаційного центру, де дитина перебуває по сьогоднішній день. Молодша дитина - [PERSON] також знаходиться на "Д" обліку Ізянської АЗПСМ, має діагноз "затримка психомоторного розвитку", "гіпотрофія ІІ ступеня", "спастичний тетрапарез з порушенням функції ходи", "системна епілепсія". Розпорядженням голови Хустської РДА № 210 від 05.05.2015 р. малолітнього [PERSON] влаштовано до Обласного будинку дитини м. Свалява. Мати дітей не проявляє до них материнської турботи та ласки, за час перебування дітей у закладі навідала їх всього один раз, батько дітей провідав тільки після того, як заклад скерував до органу опіки і піклування листа про невідвідування дитини, чим батьками грубо порушено вимоги чинного законодавства в частині невиконання ними батьківських обов'язків. Під час зустрічей та бесід з матір'ю працівники ССД рекомендували їй пройти лікування від алкогольної залежності, так як вона систематично з'являється до служби у стані алкогольного сп'яніння. Однак [PERSON] категорично відмовлялась пройти лікування. Батько дітей також схильний до вживання спиртних напоїв, безвідповідальний і стосовно дітей втратив почуття батьківської турботи про них. За час перебування дітей на обліку службою у справах дітей здійснювався контроль за умовами проживання відповідачів та у ході рейдів-перевірок було встановлено, що батьки систематично перебували у нетверезому стані. Відповідачі продовжують зловживати спиртними напоями, належний догляд за дітьми не ведуть, не забезпечують реалізацію основних потреб дитини, участі у житті дітей не приймають. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.07.2016 р. позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Обов'язок щодо утримання дітей лягає на батьків у рівній мірі, а тому позивач вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] також доцільно стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повнолітнього віку. Позивач просить суд позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягувати з відповідачів аліменти на користь малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на їх утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно з кожного до досягнення дітьми повноліття та накласти заборону на відчуження житлового будинку в [ADDRESS] В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить його задоволити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суд не повідомили. У відповідності до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов органу опіки та піклування Хустської РДА підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 17.10.2013 р. та серії [NUMBER] від 23.10.2012 р../а.с. 8, 9/. Відповідачі навчанням та вихованням малолітніх дітей не цікавляться, матеріальної чи моральної підтримки не надають, до виховання ставляться негативно, зловживають алкогольними напоями, дітей не відвідують. Дані обставини стверджується оглянутими в судовому засіданні актом обстеження умов проживання від 29.08.2016 р., характеристиками Ізянської сільської ради /а.с. 13-15/. Згідно висновку органу опіки та піклування Хустської РДА № 01-9/2071 від 19.09.2016 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. /а.с. 5-7/. Відповідно до ст. 164 СК України та роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьків батьківських прав не звільняє його від обов'язків матеріального забезпечення дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] цього обов'язку систематично не виконують без поважних причин. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд дійшов до висновку, що всі наведені ознаки в повній мірі присутні у поведінці [PERSON] та [PERSON], є результатом їх винної поведінки, а тому наявні достатні підстави для позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнення на її користь аліментів в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання накладення заборони відчуження будинку, суд вважає дану вимогу, такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. [PERSON], [PERSON] відповідно паспортних даних зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла (ч. 3-4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»).

Outcome: approved