Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №НЕXRRХ03590035 від 21.07.2007 року у розмірі 22 619,73 грн., з яких: 2013,78 грн. - заборгованість за кредитом; 241,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;- 1765,05 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17046,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);- 1053,32 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: Відповідно до укладеного з Приватбанком договором №НЕXRRХ03590035 від 21.12.2007 року [PERSON] 21.12.2007 року отримала кредит у розмірі 2302,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", у зв'язку з тим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ "Приват Банк" на ПАТ КБ "Приват Банк", про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ "Приват Банк". Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 12.11.2014 року має заборгованість - 22 619,73 грн.,яка складається з наступного: - 2013,78 грн. - заборгованість за кредитом; - 241,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1765,05 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 17046,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1053,32 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заперечень на позов не надіслала. Суд вирішив розглядати справу відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 21.12.2007 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приват Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] було укладено договір №НЕXRRХ03590035, за умовами якого [PERSON] 21.12.2007 року отримала кредит у розмірі 2302,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору за розрахунком банку станом на 12.11.2014 року заборгованість за договором складає 22 619,73 грн., з яких - 2013,78 грн. - заборгованість за кредитом; - 241,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1765,05 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 17046,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1053,32 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач не оспорив розмір заборгованості за кредитним та відсотками, можливість чого суд йому забезпечував, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із розміром основної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягає задоволенню. Вимога про стягнення заборгованості по комісії, задоволенню не підлягає з наступних підстав. У позовній заяві підстави та розмір заборгованості по комісії за користування кредитом не обґрунтовані. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2001року №15-рп/1011, зокрема, визначено, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного розподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Конституційний Суд України виходив із того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об"єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму ( частина перша статті 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману та придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб"єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладання цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю та змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, відсотки за користування кредитом є платою за послуги, а додаткова щомісячна комісія такою не являється. Крім того, згідно з положеннями пунктів 22,23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001року № 2664-ІІІ споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє. Використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов"язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов"язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві для придбання продукції. Згідно частини першої статті 11 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов"язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов"язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Тобто, йде мова тільки за повергнення кредиту та сплату нарахованих відсотків. Вимога про стягнення з відповідача суми штрафу задоволенню не підлягає з наступних підстав. У позовній заяві позивач не обґрунтував ні підстав, ні розміру штрафів. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання Згідно п.5.3 Умов надання споживчого кредиту за порушення клієнтом строків платежів за договором понад 30 діб, клієнт зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 500гривень плюс 5% від суми позову. Штрафу у твердій грошовій сумі стаття 549 ЦК України не передбачає, не передбачає штрафу в процентах від суми позову, а також не передбачає такого штрафу як фіксована частина та процентна складова. В позовній заяві відсутнє посилання за яке конкретне порушення яких саме умов договору банком було нараховано вказаний штраф. На обґрунтування вимоги про стягнення штрафу, позивач не надав до позовної заяви розрахунку заявленого до стягнення штрафу, не вказав порушень, за які нараховано штраф. Крім того, у позовній заяві не зазначено коли нараховано штраф, але відповідно до п.5.3.Умов надання кредиту, з якого виникає право на нарахування штрафу - 30 днів. Кредит видано у грудні 2007року і згідно наданого банком розрахунку відповідач здійснив останній платіж на погашення кредиту у березні 2008року ( а.с.7), тобто з травня 2008 року у банку виникло право на нарахування штрафу, а строк позовної давності відповідно до п.1 ч.2 ст.258ЦК України за стягненнями неустойки встановлений тривалістю в один рік, який давно сплинув, і як спеціальна позовна давність повинна застосовуватися судом незалежно від заяви відповідача. Згідно п. 5.1 Кредитного договору пеня стягується за такі ж самі порушення умов кредитного договору, як і штраф. Таким чином, за одне й теж порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Таким чином, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню як через необґрунтованість, так і через пропуск строку позовної давності сплинув. Як вбачається із наданого суду розрахунку, розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № НЕXRRХ03590035 від 21.12.2007 року розрахована за весь час порушення сплати платежів за договором - з 2007 року і складає 17 046,26 гривень. Як уже зазначалося позовна давність до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України визначена строком в один рік, а тому пеня підлягає стягненню за період з 17.07.2014 року у розмірі 3530,10 гривень. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором загальною сумою 5785,20 грн. (2013,78 грн. - заборгованість за кредитом; 241,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3530,20 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором). У відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із судового збору, пропорційного задоволеним вимогам, але не менше мінімального, визначеного Законом України "Про судовий збір" - 243,60 грн.

Outcome: partial