Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь вартість відшкодування матеріального збитку в розмірі 94185,00 грн., витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 1300,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000,00 грн., включно з комісією банку в розмірі 27,00 грн., а також 20000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Крім того, просив вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого при звернені до суду з вказаним позовом розміру судового збору. Позов мотивує тим, що 07 серпня 2020 року о 14:00 год. на вул. Мельника, 16А у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої мало місце зіткнення між автомобілями під керуванням третьої особи [PERSON] (автомобіль марки «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ») та позивача [PERSON] (автомобіль марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] »), внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження та позивачу було завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням його автомобіля. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 19.10.2020 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.11.2020 року, була встановлена винність третьої особи [PERSON] у зазначеному ДТП. Згідно отриманої позивачем у позасудовому порядку інформації встановлено, що власником транспортного засобу «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », яким в момент ДТП керував [PERSON] , є відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Редакція Дебет-Кредит", в якому працює третя особа [PERSON] та ДТП було вчинено останнім в робочий час під час виконання його службових обов`язків. Цивільна відповідальність відповідача ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" на момент ДТП була застрахована у третьої особи Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР № 140898793 від 24.09.2019 року), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », ліміт відповідальності на момент події становить 130000,00 грн., франшиза нульова. Позивач, звернувшись до страховика відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "ПЗУ Україна" із заявою від 02.12.2020 року, отримав від останнього Страховий акт №UA2020080700036/L01/01 від 18.09.2020 року та Розрахунок страхового відшкодування до страхового акту, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування по даній події становить 76000,00 грн. Як зазначив у поданій позовній заяві позивач з таким розміром відшкодування він погодився, про що свідчить його заява від 17.09.2020р. Свою згоду із визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування пояснив тим, що на той момент йому не було відомо і не могло бути відомо реального розміру завданих матеріальних збитків. З метою визначення реального розміру заподіяних позивачу матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням його автомобіля останній 23.09.2020 року звернувся в ТзОВ «Експертиза» щодо виконання судової автотоварознавчої експертизи. Згідно з Висновком №163 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №23 від 23 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan\~Kicks\~1,6і\~5dr\~CVT»,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~державний реєстраційний\~номер « [NUMBER] » від виявлених при обстеженні 23.09.2020р. його пошкоджень внаслідок ДТП 07.08.2020р. в цінах на вказану дату обстеження, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 146445,90 гри; ринкова вартість даного автомобіля на момент огляду 23.09.2020р. в цінах станом на 07.08.2020р. до моменту пошкодження у ДТП становить 378506,68 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових даного автомобіля становить Ез=0,21; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від виявлених при обстеженні 23.09.2020р. його пошкоджень внаслідок ДТП 07.08.2020р., в цінах на вказану дату обстеження, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 122530, 57 грн. За проведення вищевказаної судової автотоварознавчої експертизи позивачем сплачено 3000 грн. Факт сплати позивачем зазначеної суми підтверджується Договором про виконання судової експертизи №23 від 23.09.2020р., що знаходиться при матеріалах Висновку №163 та Квитанцією про оплату від 24.09.2020р., зокрема і комісія банку, що становить 27,00 грн. У зв`язку з тим, що розмір встановленого експертним дослідженням матеріального збитку спричиненого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля набагато більший, аніж розмір виплаченого страховиком Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія "ПЗУ Україна" в розмірі 76000,00 грн., то позивачем 01.12.2020р. було скеровано заяву на адресу ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» про виплату різниці страхового відшкодування, яка залишилась після першої виплати в розмірі 54000,00 грн. (ліміт відповідальності 130000,00 грн. сума першої виплати 76000,00 грн.). Однак, відповіддю №7280-з1 від 24.12.2020р. ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовило позивачу у перегляді рішення та проведення доплати на підставі наданого останнім Висновку №16з від 09 жовтня 2020 року, покликаючись при цьому на положення ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також раніше написану 17.09.2020 року позивачем заяву про згоду на виплату йому страхового відшкодування в розмірі 76000,00 грн. Оскільки провівши відновлювальний ремонт належного на праві власності автомобіля марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », позивачем було здійснено витрати на загальну суму 170185,00 грн. та враховуючи частково компенсовані страховою компанією витрати в розмірі 76000,00 грн., позивач вважає, що різниця між фактично понесеними ним витратами в розмірі 170185,00 грн. та відшкодованими страховою компанією в розмірі 76000,00 грн., підлягають до стягнення порядку ч.2 ст.1187 ЦК України з відповідача ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит", як роботодавця винної у ДТП - третьої особи [PERSON] , в розмірі 94185,00 грн. (170185,00 грн. - 76000,00 грн.). Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 1300,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000,00 грн., включно з комісією банку в розмірі 27,00 грн. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди та оцінюючи розмір такої саме в 20000,00 грн., позивач зазначає про те, що саме у зв`язку із неправомірними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач зазнав моральних страждань через пошкодження свого автомобіля та значного стресу після ДТП. Крім того, на момент ДТП в автомобілі разом із позивачем та його дружиною була їхня малолітня дитина, якій ще не виповнилося 4-х років та яка внаслідок ДТП зазнала стресу, була налякана, позивач з дружиною впродовж тривалого часу заспокоювали її. Крім того, у зв`язку з пошкодженням автомобіля сім`я позивача тривалий час була позбавлена можливості користуватись таким, зокрема їздити на роботу, за покупками, відвозити дитину у дитячий садок тощо, а відтак змушені були користуватись іншими видами транспорту та зважаючи на встановленні в України карантинні обмеження сім`я позивача, на його думку, наражала себе на небезпеку зараження коронавірусом. Так як в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, як матеріальну, так і моральну, на усні вимоги позивача відповідач відмовляється, а тому позивач з метою захисту своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з відповідним позовом, який просив задовольнити. Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 10.02.2021. Ухвалою судді від 15.02.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Ухвалою суду від 30.04.2021 року вжито заходів щодо забезпечення доказів у справі шляхом витребування у ФОП [PERSON] документів на підтвердження придбання [PERSON] запчастин, перелік яких наведений у Акті здачі-прийняття робіт в розділі «При наданні послуг використані наступні запчастини та матеріали (з п.1 по п.29) від 22.01.2021 року згідно договору технічного обслуговування та ремонту автомобіля та поставки автозапчастин для автомобіля марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Витребувані документи згідно ухвали суду скеровано державним виконавцем на адресу суду 18.08.2021 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого [PERSON] позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, 08.04.2021 року скерував на адресу суду відзив на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно поданого відзиву на позов представник відповідача адвокат Канарьова Н.В. просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що заявлений позивачем у позовній заяві розмір заподіяних йому збитків не підтверджений належними та допустимими доказами. Долучені позивачем до матеріалів позовної заяви документи на підтвердження розміру заподіяних збитків: Висновок № 163 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору № 23 від 23.09.2020 р.; Квитанції від 07.08.2020 р та від 13.08.2020 р щодо надання послуг з евакуації автотранспорту; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000006, виданий ФОП [PERSON] , на суму 170185.00 грн, рахунок-фактура № СФ-0000114 від 09.10.2020 р. на суму 170185,00 грн., такими доказами не вважає. Оскільки згідно даних представленого висновку судової автотоварознавчої експертизи № 163, то така проводилась 23.09.2020 року щодо представленого аварійно пошкодженого автомобіля виходячи з припущень, що до ДТП таких пошкоджень не було. Поряд з цим, на момент пошкодження автомобіль експертом не оглядався та будь-яких даних про наявність пошкодження не представлено. Крім того, як зазначив представник відповідача, автомобіль був значно пошкоджений ще незадовго до ДТП, яке мало місце 07.08.2020 р. Вказане, на думку сторони відповідача, стверджується інформацією наявною на офіційному порталі відкритих даних https://data.gov.ua/apps/show/101 - Єдиний державний веб-портал відкритих даних, на якому розміщене посилання на мобільний додаток Автономера України. Згідно наявної на цьому порталі інформації стороною відповідача встановлено, що автомобіль позивача марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », був придбаний на аукціоні в США та ввезений на територію України із значними пошкодженнями частини автомобіля 02.07.2020 року, а вже 25.07.2020 року був поставлений на державну реєстрацію. Крім того, з даних порталу відкритих даних та мобільного додатку до нього, на думку сторони відповідача, у автомобіля були дуже значні пошкодження передньої частини, що підтверджується фото пошкоджень виставленого на аукціон автомобіля. А тому сторона відповідача вважає, що проведений позивачем ремонт автомобіля є попереднім, так як позивачем не представлено доказів виконаних робіт попереднього ремонту автомобіля після аварії на території США. У зв`язку із непредставленням позивачем жодного фінансового документа (електронний розрахунковий документ, інший розрахунковий документ встановленої форми, платіжне доручення тощо) на підтвердження факту сплати ФОП [PERSON] суми в розмірі 170185,00 грн. за проведення відновлювального ремонту автомобіля, сторона відповідача вважає недоведеним факт реального понесення позивачем витрат на придбання запчастин та оплати відновлювального ремонту за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000006 від 22.01.2021 року. Посилаючись на висновки, наведені Верховним судом у постанові від 05.11.2020 р у справі № 753/10416/17, представник відповідача зазначає, що оскільки позивач поніс реальні витрати на ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля, зокрема на придбання запасних частин та оплату робіт на загальну суму 170185,00 грн., а цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами застрахована на суму 130 000,00 грн., то саме страхова компанія має відповідати за завдані збитки в межах страхового ліміту. У зв`язку із цим, на думку сторони відповідача, третя особа, а саме: ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» має бути відповідачем у цій справі з огляду на наведені вище висновки Верховного суду. Адже відповідно до висновку № 163 сума витрат на відновлювальний ремонт має складати 122530,57 грн., що є в межах страхової суми (130000 тис грн. - ліміт відповідальності страхової компанії на момент страхового випадку (ДТП водія Відповідача) вказаний в страховому акті №UA2020080700036/L01/01 від 18.09.2020 року та розрахунку до цього Акту). Оскільки максимальна сума у розмірі 130000,00 грн. не була виплачена, а була виплачена лише частина, то позов має бути заявлений до ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна». Оскільки реально підтвердженими є лише відновлювальні ремонтні роботи на суму 40390,00 грн., то позов до відповідача заявлений безпідставно. ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила суму у розмірі 76000,00 грн., а решта суми, яку просить стягнути позивач, на думку представника відповідача, не підтверджена жодними документами, про що також свідчить й заява подана у страхову компанію. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги у вигляді стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., то представник відповідача у поданому відзиві вказав, що позивач в порушення вимог чинного законодавства у позові не зазначив та не додав належних та обґрунтованих підтверджень, які б могли стверджувати факт заподіяння йому моральної шкоди та розмір її грошового відшкодування в сумі 20000,00 грн. З метою спростування зазначених у поданому стороною відповідача відзиві на позов заперечень щодо заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] 19.04.2021 року скеровано на адресу суду пояснення на відзив. Згідно поданих пояснень позивач [PERSON] зазначив, що дійсно його автомобіль був придбаний на аукціоні в США та був ввезений на територію України із незначними пошкодженнями з лівої сторони передньої частини автомобіля після ДТП, які були усунені вже на території України. Зазначив, що внаслідок ДТП, яка мала місце 07.08.2020 року, була пошкоджена права передня сторона автомобіля, а не ліва. Посилання сторони відповідача на дані Єдиного державного веб-порталу відкритих даних щодо наявності у його автомобіля «значних пошкоджень» передньої частини автомобіля вважає голослівними та такими, що не підтверджені, оскільки відповідачем навіть не представлено фотознімків пошкоджень, на які він посилається. Зазначив, що державна реєстрація його автомобіля 25.07.2020 року відбулась з чітким дотриманням пункту 10 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, згідно якого перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником. Транспортний засіб позивача пройшов відповідну сертифікацію відповідності, що стверджується сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу, що виданий 24.07.2020 року ТзОВ «Центр Авто». Вказане, на думку позивача, свідчить, що на момент державної реєстрації його транспортний засіб знаходився в справному технічному стані, оскільки за умови протилежного, державна реєстрація не могла б відбутись. Крім того, на підтвердження здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », після ДТП, що відбулось 07 серпня 2020 року, позивач [PERSON] долучив до поданих пояснень копію Договору технічного обслуговування та ремонту автомобіля 001/09/1020 від 09 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000006, виданий ФОП [PERSON] , на суму 170185.00 грн, рахунок-фактуру № СФ-0000114 від 09.10.2020 р. на суму 170185,00 грн., а також квитанцію до прибуткового касового ордера №393 від 22 січня 2021 року на підставі Акта №04-0000006. Що ж стосується підтвердження внесення СПД ФОП [PERSON] у книгу доходу прибуткового касового ордера №393 від 22 січня 2021 року, то позивач представив отриману ним 13.04.2021 року від СПД ФО [PERSON] відповідь (Довідку), в якій зазначається, що оскільки податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця ІІІ групи подається один раз на квартал до 20 числа наступного за закінченням кварталу місяця, до якої додається книга обліку доходів і витрат, і єдиний податок у розмірі 5 % сплачується один раз на квартал, то відповідно інформація щодо внесення у книгу доходу прибуткового касового ордера № 393 від 22 січня 2021 року може бути надана після 20.04.2021 року. Заявлену вимогу щодо стягнення відшкодування моральної шкоди підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, відображених у поданій позовній заяві. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві на позов та поясненнях на відзив), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року о 14:00 год. на вул. Мельника, 16А у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої мало місце зіткнення між автомобілями під керуванням третьої особи [PERSON] (автомобіль марки «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ») та позивача [PERSON] (автомобіль марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] »), внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 19.10.2020 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.11.2020 року, [PERSON] було визнано винним у спричиненні 7 серпня 2020 року о 14:00 год. на вул. Мельника, 16А у м. Львові дорожньо-транспортної пригоди, яка полягала в тому, що водій [PERSON] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дороги іншому транспортному засобу марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Згідно отриманої позивачем у позасудовому порядку інформації, яка не оспорюється стороною відповідача у поданому відзиві на позов, встановлено, що власником транспортного засобу «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », яким в момент ДТП керував [PERSON] , є відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Редакція Дебет-Кредит". Крім того, третя особа [PERSON] , який керував в момент ДТП автомобілем марки «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », працевлаштований в ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" та ДТП було вчинено водієм в робочий час під час виконання його службових обов`язків. Встановлено, що цивільна відповідальність відповідача ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" на момент ДТП була застрахована у третьої особи Приватному акціонерному товаристві Страхова Компанія "ПЗУ Україна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР № 140898793 від 24.09.2019 року), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », ліміт відповідальності на момент події становить 130000,00 грн., франшиза нульова. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України\~Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.\~ У зв`язку із вищенаведеним позивач [PERSON] звернувся до страховика відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "ПЗУ Україна" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхової події. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про ліміт відповідальності ПрАТ СК "ПЗУ Україна" в розмірі 130000,00 грн. з нульовою франшизою згідно полісу ЕР № 140898793 від 24.09.2019 року, погодився на виплату йому страхового відшкодування за шкоду завдану водієм застрахованого у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" автомобіля «Subaru OutBack», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », власником якого є відповідач ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит", в розмірі 76000,00 грн., на підтвердження чого написав відповідну заяву, датовану 17.09.2020 року, копія якої долучена самим позивачем до матеріалів справи. Крім того, в зазначеній заяві позивач вказав, що після виплати страхового відшкодування претензій до ПрАТ СК "ПЗУ Україна" мати не буде. Згідно матеріалів справи страховиком ПрАТ СК "ПЗУ Україна" 21.09.2020 року було виплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 76000,00 грн. Вказана обставина не оспорюється жодною зі сторін. З метою визначення реального розміру заподіяних позивачу матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням його автомобіля позивач [PERSON] 23.09.2020 року звернувся в ТзОВ «Експертиза» щодо виконання судової автотоварознавчої експертизи. Згідно наявної в матеріалах справи копії заяви, датованої 21.09.2020 року за підписом позивача [PERSON] встановлено, що така адресована директору ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит» та такою позивач інформував відповідача про необхідність забезпечення прибуття його належного представника щодо присутності 23.09.2020 року при проведенні судової автотоварознавчої експертизи. За результатами проведеного експертного дослідження було складено відповідний висновок. Так, згідно з Висновком №163 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №23 від 23 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan\~Kicks\~1,6і\~5dr\~CVT»,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~державний реєстраційний\~номер « [NUMBER] », від виявлених при обстеженні 23.09.2020р. його пошкоджень внаслідок ДТП 07.08.2020р. в цінах на вказану дату обстеження, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 146445,90 гри; ринкова вартість даного автомобіля на момент огляду 23.09.2020р. в цінах станом на 07.08.2020р. до моменту пошкодження у ДТП становить 378506,68 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових даного автомобіля становить Ез=0,21; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від виявлених при обстеженні 23.09.2020р. його пошкоджень внаслідок ДТП 07.08.2020р., в цінах на вказану дату обстеження, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 122530, 57 грн. Як встановлено судом з представлених позивачем документів, за проведення вищевказаної судової автотоварознавчої експертизи позивачем [PERSON] було сплачено 3000 грн. Факт сплати позивачем зазначеної суми підтверджується Договором про виконання судової експертизи №23 від 23.09.2020р., що знаходиться при матеріалах Висновку №163 та Квитанцією про оплату від 24.09.2020р., зокрема і комісія банку, що становить 27,00 грн. У зв`язку\~з проведеним\~експертним дослідженням\~та встановленням\~розміру заподіяних\~матеріальних збитків,\~які явно\~перевищую розмір\~раніше виплаченого\~21.09.2020\~року страховиком\~ПрАТ СК\~"ПЗУ\~Україна"\~позивачу [PERSON] \~страхового відшкодування\~в розмірі\~76000,00\~грн.,\~позивач [PERSON] повторно звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "ПЗУ Україна" із заявою від 01.12.2020 року про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 54000,00 грн., що становить собою різницю між лімітом відповідальності ПрАТ СК "ПЗУ Україна" в розмірі 130000,00 грн. та фактично уже виплаченою позивачу сумою в розмірі 76000,00 грн. Однак, відповіддю №7280-31 від 24.12.2020р. ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовило позивачу у перегляді рішення та проведення доплати на підставі наданого останнім Висновку №16з від 09 жовтня 2020 року, покликаючи при цьому на положення ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також раніше написану 17.09.2020 року позивачем заяву про згоду на виплату йому страхового відшкодування в розмірі 76000,00 грн. Оцінюючи вказані пояснення сторони позивача та надаючи правової оцінки написаній позивачем [PERSON] 17.09.2020 року заяві про згоду на виплату страхового відшкодування саме в розмірі 76000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Як встановлено судом така заява написана позивачем добровільно та без будь-якого примусу, дійсність такої позивачем не оспорюється, навпаки в своїх письмових поясненнях позивач підтверджує дійсність та правдивість написання такої. А відтак, написавши таку, позивач фактично в добровільному порядку погодив із страховою компанією зменшення ліміту відповідальності такої у разі настання страхового випадку з 130000,00 грн. до 76000,00 грн. У зв`язку із пошкодженням у ДТП належного позивачу [PERSON] на праві власності автомобіля марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », останнім було вжито заходів щодо проведення відновлювальний ремонту такого автомобіля. Зокрема, з цією метою було укладено між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Договір технічного обслуговування та ремонту автомобіля 001/09/1020 від 09 жовтня 2020 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Факт проведення вказаних ремонтних робіт та оплати таких позивачем стверджується долученими позивачем до матеріалів справи наступними документами: Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000006, виданий ФОП [PERSON] , на суму 170185.00 грн, рахунок-фактура № СФ-0000114 від 09.10.2020 р. на суму 170185,00 грн., а також квитанція до прибуткового касового ордера № 393 від 22 січня 2021 року на підставі Акту №04-0000006. Оцінюючи представлені стороною позивача документи суд вважає такі належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту понесення позивачем матеріальних збитків у відповідному розмірі. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст.\~1187\~Цивільного кодексу\~України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 ст.\~1172\~ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.\~1172\~ЦК України суди повинні мати на увазі, що, крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина першастатті 1191 ЦК). З огляду на вказані положення законодавства саме на відповідача ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" покладається обов`язок відшкодувати потерпілій стороні (позивачу у справі) невідшкодовану різницю шкоди заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника. Вказане відповідає правовим позиціям відображеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 654/4218/15-ц (провадження № 61-1192св18), постанові КГС у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 910/20622/17, постанові КГС у складі Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 911/3511/16, постанові КГС у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17, згідно якої шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія-працівника, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме роботодавцем володільцем автомобіля. А відтак посилання сторони відповідача щодо її неналежності як відповідача у справі суд вважає помилковим. Крім того, у відповідності до ст.\~1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що з вини третьої особи [PERSON] , який перебував на момент ДТП з відповідачем ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, частина якої відшкодована страховою компанією, а відтак не відшкодована частина матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Документально встановленими судом та підтвердженими позивачем [PERSON] є понесення останнім матеріальних витрат в розмірі 170185,00 грн., що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Kicks», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (правовий висновок КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17). Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як було зазначено вище, висновком № 163 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №23 від 23 вересня 2020 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля позивача від виявлених при обстеженні 23.09.2020р. його пошкоджень внаслідок ДТП 07.08.2020р., в цінах на вказану дату обстеження, з врахуванням (включенням) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали для ремонту та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт становить 122530,57 грн. Виходячи із наведених вище положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вправі був пред`являти вимогу до страховика про відшкодування вказаної суми, а також 1300,00 грн. витрат на евакуацію автомобіля та 3000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи (на загальну суму 126830,57 грн.), оскільки такі знаходяться в межах ліміту відповідальності страховика (130000 грн.). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, решту суми (понад встановлену вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу) слід стягнути із відповідача на користь позивача. У зв`язку з тим, що третьою особою у справі - ПрАТ СК "ПЗУ Україна" в добровільному порядку відшкодовано позивачу заздалегідь узгоджену сторонами суму страхованого відшкодування в розмірі 76000,00 грн., при цьому позивач в добровільному порядку та з власної волі фактично погодився на зменшення ліміту страхового відшкодування з 130000,00 грн. до 76000,00 грн., а відтак невідшкодована сума в межах ліміту відповідальності страхової компанії (вартість ремонтно-відновлювальних робіт із врахуванням зносу в розмірі 122530,57 грн., 1300,00 грн. витрат на евакуацію автомобіля та 3000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи) покладаються на позивача та не може ставитись у вину відповідачу ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит", а відтак останній не може нести обов`язку по сплаті такої. Поряд з цим, з відповідача ТзОВ "Редакція Дебет-Кредит" на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 47654,43 грн., що становить собою різницю між фактично понесеними позивачем матеріальними збитками у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартістю відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу, що знаходиться в межах ліміту відповідальності страхової компанії (170185,00 грн. - 122530,57 грн.), без витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 1300,00 грн., витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000,00 грн. та без комісії банку в розмірі 27,00 грн., яка не належить до тих матеріальних витрат, які позивач поніс у зв`язку з пошкодженням його автомобіля. Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Стаття 1167\~ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди, в чому така шкода полягала та з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як в задоволенні позовної вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди відмовлено, то судові витрати у вигляді 908,00 грн. судового збору у сплаті такої покладаються на позивача. Так як позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена на 48,37% (47654,43 грн.*100%/98512,00 грн.), то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 476,50 грн. судового збору (985,12грн.*48,37%/100%).

Outcome: partial