Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

23 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Державний ощадний банк України" до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 549 від 18 серпня 2008 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, розмір якої станом на 17.05.2016 року становить 4 988,20 грн. та 1 450,00 грн. судових витрат. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 18 серпня 2008 року між банком та відповідачем було укладено договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою № 549 від 18 серпня 2008 року, відповідно до якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом у сумі 5 000,00 грн., строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії картки, яка була передана відповідачу. За користування кредитом відповідач зобов'язувалась сплачувати відсотки у розмірі 26% до 25 числа щомісячно, у випадку перевищення витратного ліміту стягується плата за користування кредитними коштами у розмірі 35 % річних. Також вказує, що відповідно до претензії ПАТ"Державний ощадний банк України" від 16.03.2014 року № 26-10/172 відповідач була проінформована про існування заборгованості та про необхідність її повернення 18.03.2015 року, однак на даний час не погасила таку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, прохав їх задовольнити та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства, викликаною в судове засідання, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача [PERSON], суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 18 серпня 2008 року між ВАТ "Ощадбанк" (нині ПАТ "Державний ощадний банк України") та [PERSON] було укладено договір № 549 від 18 серпня 2008 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, розмір якої станом на 17.05.2016 року становить 4 988,20 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії БПК (платіжної картки) та на період необхідний для завершення розрахунків. При перевипуску БПК кредитна лінія відновлюється. Відповідно до п. 7.2.1. кредитного договору Позичальник зобовязувався щомісячно до 25 числа сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору Банк має право вимагати від Клієнта належного виконання зобовязань за кредитним договором. Позичальник, за користування кредитом, зобов'язується сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах визначених умовами цього Договору та додатком № 1 до нього. Відповідно до п. 3.1.7. кредитного договору Банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з претензії філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" від 16.03.2014 року № 26-10/172 відповідач була проінформована про існування заборгованості та про необхідність її повернення, яку отримала 18.03.2015 року, але дана претензія була проігнорована. Із розрахунку заборгованості за договором № 549 від 18 серпня 2008 року вбачається те, що станом на 17.05.2016 року залишок кредитної заборгованості становить 4 988,20 грн. Так, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту відповідачами у суду не має. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за цим договором та факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у строки визначені сторонами, то суд дійшов до висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Також, враховуючи факт домовленості сторін щодо розміру пені у випадку порушення зобов'язання, суд вважає, що такі вимоги є теж обґрунтованими та підлягають до задоволення. Одночасно,

Outcome: approved