Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування моральної шкоди, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що з 12.09.1980 року до 11.03.2015 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», працюючи машиністом електромостового крану. Позивачку звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 05.02.2015 року позивачці були встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії токсикоз-пилової етіології, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність IІ ступеню. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 21.01.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (І\\/ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 21.01.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Відповідно до акту огляду МСЕК від 04.03.2015 року ступінь втрати професійної працездатності становить 60% первинно та встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Отримані позивачкою професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 12000 грн. Представниця позивачки в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала в повному обсязі. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним позивачкою в позовній заяві. Наполягала на задоволенні позовних вимог позивачки. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представниці позивачки, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 12.09.1980 року до 11.03.2015 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», працюючи машиністом електромостового крану. Позивачку звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 352к від 10.03.2015 року(а.с.6). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивачка отримала професійне захворювання. Відповідно до акту № 1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 05.02.2015 року (а.с.7), у [PERSON]було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих та небезпечних виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 04.03.2015 року ступінь втрати професійної працездатності позивачки становить 60% первинно та встановлено третю групу інвалідності безтерміново.(а.с.8). Суд вважає, що публічне акціонерне товариство "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" не створило належних умов праці на робочому місці позивачки, внаслідок чого [PERSON] отримала професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що ПАТ "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" не порушувало законних прав позивачки, оскільки з боку позивачки мало місце неефективне використання засобів індивідуального захисту, які були надані їй відповідачем. Крім того, суд не погоджується з доводами представниці відповідача щодо ненадання позивачкою належних доказів, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання, отриманих у відповідача безумовно свідчать про те, що позивачка відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні, і ці обставини позбавляють її можливості реалізувати певні життєві намагання. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці, в розмірі 12000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial