Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Колективне виробничо-комерційне підприємство "Побутсервіс" (надалі - КВКП «Побутсервіс») звернулося до Голопристанського районного суду з позовною заявою до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року N 378, в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність громадянину [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер [NUMBER] ) для індивідуального дачного будівництва на території с. З.Порт Голопристанського району; про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.11.2005 [NUMBER] , виданого на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року N 378, зареєстрованого в книзі реєстрації актів про право власності на землю Новофедорівської сільської ради за [NUMBER] , що виданий гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер [NUMBER] ) для індивідуального дачного будівництва на території с. З. Порт Голопристанського району Херсонської області; про витребування у постійне користування Колективного виробничо-комерційного підприємства "Побутсервіс" від добросовісного набувача [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер [NUMBER] ) для індивідуального дачного будівництва на території с. З.Порт Голопристанського району Херсонської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] КВКП «Побутсервіс» було надано у постійне користування 5,8674 га землі для розміщення бази відпочинку «Мрія» відповідно до рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27.09.1996 року №64. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №16. Позивач стверджує, що є законним землекористувачем вказаної земельної ділянки. Рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16.06.2004 року №378 без відома позивача у власність [PERSON] була передана земельна ділянка для індивідуального дачного будівництва площею 0,100 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка є частиною ділянки, що перебуває в постійному користування позивача. На підставі вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт [NUMBER] на право власності на вказану земельну ділянку. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2006, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Ноздрачовою Т.Е., [PERSON] продав, а [PERSON] купив вказану земельну ділянку. На момент звернення з позовом власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,100 га, кадастровий номер [NUMBER] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1-364, виданого 24.12.2013 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою. Позивач вказує, що земельна ділянка площею 0,100 га з кадастровим номером [NUMBER] є частиною земельної ділянки площею 5,8674 га, яка перебуває в постійному користуванні позивача згідно державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] . На думку позивача, приймаючи оспорюване рішення Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області порушила право користування позивача земельною ділянкою на підставі чинного Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] , оскільки згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після вилучення (викупу) їх у порядку, визначеному цим кодексом. Оскільки із постійного користування КВКП «Побутсервіс» спірна земельна ділянка не вилучалась, рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року N 378, в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність громадянину [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер [NUMBER] ) для індивідуального дачного будівництва на території с . З.Порт Голопристанського району має бути визнане незаконним та скасоване, виданий на підставі вказаного рішення державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.11.2005 [NUMBER] - визнаний недійсним, а земельна ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер [NUMBER] - витребувана від останнього набувача на користь позивача. Ухвалою Голопристанського районного суду від 22.05.2017відкрито провадження у справі №654/1222/17 та призначено попереднє судове засідання. У запереченнях на позов представник відповідачки [PERSON] , адвокат Станчук Андрій Юрійович проти задоволення позову заперечував, посилаючись на подання позовної заяви за межами встановленого законодавством трирічного строку позовної давності; посилання у позовній заяві на норми права, що регулюють захист прав власника при відсутності у позивача такого права; відсутність у позивача права постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га. У відповіді на відзив КВКП «Побутсервіс» зазначило про необґрунтованість доводів, викладених у запереченнях на позов та про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. У запереченнях на відповідь на відзив представник [PERSON] наполягав на застосуванні строку позовної давності. 06.06.2017 відповідач [PERSON] , в особі представника за договором адвоката Станчука А. Ю., подала зустрічну позовну заяву до Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс», третя особа: Новофедорівська сільська рада про визнання припиненим права постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» у с. Залізний Порт та про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею від 07.05.1997 року [NUMBER] , виданого КВКП «Побутсервіс» на земельну ділянку площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» у с.Залізний Порт. Зустрічний позов обґрунтований тим, що на теперішній час Державний акт [NUMBER] не відповідає фактично сформованій та зареєстрованій земельній ділянці, що перебуває у користуванні КВКП «Побутсервіс»; право постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га (згідно Держакту ІІ - [NUMBER] ) було припинено у зв`язку з формуванням на її місці нової земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 4,2065 га, а також з підстав, передбачених п.п. «а» та «е» ст. 141 ЗК України, а саме: внаслідок добровільної відмови від права користування земельною ділянкою та набуття іншими особами права власності на жилі будинки, будівлі або споруди, які розташовані на земельній ділянці. Ухвалою Голопристанського районного суду від 07.06.2017 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] та об`єднано в одне провадження з позовом КВКП «Побутсервіс» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки. У відзиві на зустрічну позовну заяву КВКП «Побутсервіс» проти задоволення зустрічного позову заперечувало, посилаючись на його необґрунтованість, а також на те, що позивачка не є суб`єктом, який має право на звернення з позовними вимогами про припинення права постійного користування КВКП «Побутсервіс» та про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею. У відповіді на відзив на зустрічний позов представник [PERSON] , адвокат Станчук А. Ю. важає доводи КВКП «Побутсервіс» хибними, та такими, що ґрунтуються на невірному розумінні вимог зустрічного позову. Ухвалою Голопристанського районного суду від 20.07.2017 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням за клопотанням представника позивача за первісним позовом земельно-технічної експертизи з метою встановлення факту накладання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки загальною площею 5,8674 га, що перебуває в постійному користуванні Колективного виробничо-комерційного підприємства "Побутсервіс" на підставі Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] . 20.11.2017 до суду надійшов висновок експерта від 17.11.2017; ухвалою від 21.11.2017 провадження у справі відновлено. Ухвалою від 06.08.2018 за клопотанням представника позивача за первісним позовом по справі призначено додаткову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою від 23.04.2019 провадження поновлено у зв`язку з отриманням повідомлення експерта про неможливість надання висновку. В судовому засіданні представником позивача за первісним позовом заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку Науково-дослідного інституту судових експертиз №19-350 від 07.06.2019 року, виконаного за заявою КВКП «Побутсервіс» про проведення земельно-технічної експертизи. Представник позивача за первісним позовом підтримала вимоги первісного позову в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених позові; проти задоволення зустрічного позову заперечувала у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю у [PERSON] права вимагати судового захисту в обраний спосіб. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] , надав заяву про визнання висновку Науково-дослідного інституту судових експертиз № 19-350 від 07.06.2019 недопустимим доказом, у задоволенні первісного позову просив відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та з підстав пропуску КВКП «Побутсервіс» строку позовної давності. Зустрічний позов [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач за первісним позовом, [PERSON] , в судове засідання не звився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача за первісним позовом, Новофедорівської сільської ради, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін по справі, які з`явились в судове засідання, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне. к вбачається з Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] , виданого 07.05.1997 року, позивачу за первісним позовом, Колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс», на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27.09.1996 року №64 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 5,8674 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку «Мрія». Вказаний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №16. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Стаття 79 ЗК України визначає, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами. Як встановлено приписами ч.1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ізстаттею 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 N 3613-VI (далі - Закон N 3613-VI), державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до приписів статті 24 Закону N 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Відомості про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 5, 8674 га в с. Залізний Порт , а також про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про право постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5, 8674 га в с. Залізний Порт в матеріалах справи відсутні. Згідно з відомостями публічної кадастрової карти та згідно листа Голопристанського районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області № 359/110-17 від 18.08.2017 у Державному земельному кадастрі за КВКП «Побутсервіс» за адресою [ADDRESS] станом на 17.08.2017 на праві постійного користування обліковується земельна ділянка площею 4,2065 га, для розміщення бази відпочинку «Мрія», кадастровий номер [NUMBER] . При цьому, як зазначено в названому листі, вказана земельна ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, поземельна книга не відкрита, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у Відділі відсутні, у зв`язку з чим Відділом створено заяву про виправлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру. Згідно з ч. 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на 1997 рік) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, з фактом отримання та реєстрації у Новофедорівській сільській раді державного акту [NUMBER] на право постійного користування землею, КВКП «Побутсервіс» набуло права постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного землекористування є безстроковим, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. У відповідності до цієї статті підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій. державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. З огляду на вищенаведене суд не погоджується з доводами представника відповідачки за первісним позовом [PERSON] про припинення права постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га (згідно Державного акту [NUMBER] ) у зв`язку з формуванням на її місці нової земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 4,2065 га, оскільки така підстава припинення права постійного користування не передбачена законодавством. Суд також не погоджується з доводами [PERSON] , викладеними у зустрічному позові, про припинення права постійного користування КВКП «Побутсервіс» внаслідок добровільної відмови від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно з п. «а», «е» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України , підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. В матеріалах справи відсутні відомості, що КВКП «Побутсервіс» зверталося до Новофедорівської сільської ради із заявою про відмову від постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га, або її частиною, як відсутні і відомості про прийняття Новофедорівською сільською радою відповідного рішення про припинення права постійного користування та про вилучення із постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельної ділянки чи її частини, а тому право постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га у зв`язку з добровільною відмовою не припинялося. Щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1ст. 377 Цивільного кодексу України , до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналіз вказаних норм свідчить, що набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є окремою автоматичною підставою припинення права користування земельною ділянкою в момент переходу права власності на такий жилий будинок, будівлю або споруду і не потребує ніяких додаткових дій чи рішень. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.09.2005 Колективне виробничо-комерційне підприємство «Побутсервіс» є єдиним власником нерухомого майна - бази відпочинку «Мрія», розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відомості про право власності КВКП «Побутсервіс» на базу відпочинку «Мрія» внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою 88597179 (а.с. 50-73 т.1). При цьому, згідно Державного акту [NUMBER] цільовим призначенням земельної ділянки площею 5,8674 га є саме розміщення бази відпочинку «Мрія». Отже, матеріалами справи не підтверджується перехід до інших осіб права власності на будівлі належної КВКП «Побутсервіс» бази відпочинку «Мрія» або її частину, а тому не припинилося і право постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га з підстав набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Рішенням ХХУ сесії Новофедорівської сільської ради ХХІУ скликання від 16.06.2004 року №378 у власність [PERSON] надана земельна ділянка для дачного будівництва площею 0,100 га в с. Залізний Порт (п.п.76 п. 1). На підставі вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Залізний Порт , кадастровий номер [NUMBER] . Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010572101995. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Ноздрачовою Т.Е., [PERSON] продав, а [PERSON] купив вказану земельну ділянку. Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84057493 від 03.04.2017 власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,100 га, кадастровий номер [NUMBER] з 24.12.2013 є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1-364, виданого 24.12.2013 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 25 від 13.11.2017 року накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, що належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-364, виданого 24.12.2013 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, на межі земельної ділянки площею 5,8674 га, що перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс» на підставі Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] для розміщення бази відпочинку «Мрія» відповідно до рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27.09.1996 № 64, що підтверджується результатами геодезичних вимірювань контурів земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , додаток № 1 і розташуванням цієї ділянки на земельній ділянці бази відпочинку «Мрія» на кадастровій карті села Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Згідно висновку експерта №19-350 від 07.06.2019 зарезультатами проведеного дослідження в межах наданих матеріалів встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, що належить [PERSON] накладається на земельну ділянку площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія», межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] від 07.03.1997 року, виданим Колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс» відповідно до рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27.09.1996 року №64 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №16. Площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, що належить [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія», межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] від 07.03.1997 року, виданим Колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс» складає 0,0960 га. У заяві про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 19-350 від 07.06.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за заявою КВКП «Побутсервіс», що здійснений завідувачем Херсонського відділення Одеського НДІСЕ МЮ України, судовим експертом 2-го класу Пасєковим Ігорем Вікторовичем, представник [PERSON] посилається на те, що вказаний висновок ґрунтується на матеріалах, які як докази є сумнівними та недопустимими, а, крім того, наданий суду з порушеним вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вимоги до висновку експерта, як до одного із засобів доказування, передбачені ст.102 ЦПК України, відповідно до якої висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 1 статті 106 ЦПК України передбачено право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. Виходячи із наведених вище процесуальних норм судом відхиляються доводи представника відповідачки [PERSON] про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 19-350 від 07.06.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за заявою КВКП «Побутсервіс», оскільки вказаний висновок судового експерта, попередженого відповідно до вимог ст. 70 та ч. 2 ст. 102 КПК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384 та 385 КК України, відповідає встановленим законодавством вимогам. При цьому суд також зазначає, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стверджуючи про невідповідність експертних висновків №25 від 13.11.2017 та №19-350 від 07.06.2019 вимогам процесуального законодавства та про визнання вказаних висновків недопустимими доказами, [PERSON] при цьому у запереченнях на зустрічну позовну заяву та у своєму зустрічному позові не оспорювала факту накладання належної їй на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія», межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] від 07.03.1997 року, не надавала жодних доказів на спростування факту накладання земельних ділянок та не заявляла клопотань про витребування таких доказів. Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка площею 0,100 га в с. Залізний Порт з кадастровим номером [NUMBER] , яка рішенням ХХУ сесії Новофедорівської сільської ради ХХІУ скликання від 16.06.2004 року №378 була передана у власність [PERSON] , накладається на земельну ділянку загальною площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія», межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] від 07.03.1997; площа накладання складає 0,0960 га. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України N449 від 02.04.2002. "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою", в редакції, чинній станом на 2004 рік, встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, на момент прийняття Новофедорівською сільською радою рішення від 16.06.2004 року №378 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,100 га для дачного будівництва в с . Залізний Порт , право постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га в с. Залізний Порт , набуте Колективним виробничо-комерційним підприємством «Побутсервіс» на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27.09.1996 року № 64 та посвідчене Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] не було припиненим. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення №378 від 16.06.2004 року) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку (частини 1,2,3,10 ст. 149 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття рішення № 378 від 16.06.2004 року). Новофедорівською сільрадою не приймалося рішення про вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ПВКП «Побутсервіс», останнє своєї згоди на таке вилучення не надавало; в судовому порядку це питання також не вирішувалося. Новофедорівська сільрада не приймала також і рішень про зміну цільового призначення землі - для індивідуального дачного будівництва замість розміщення бази відпочинку. За змістом статей 92, 95 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог КВКП «Побутсервіс» про визнання недійсним рішення ХХУ сесії Новофедорівської сільської ради ХХІУ скликання від 16.06.2004 року №378 в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки для дачного будівництва площею 0,100 га в с. Залізний Порт. Вимоги про визнання недійсним Державного акту [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний порт , кадастровий номер [NUMBER] , який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010572101995, є похідними від вимог про визнання недійсним рішення про передачу у власність земельної ділянки, у зв`язку з чим також підлягають задоволенню. З приводу заяви представника [PERSON] про застосування до вказаних позовних вимог строку позовної давності суд зазначає наступне. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Водночас, як вбачається з фотододатків до висновку судової земельно-технічної експертизи № 25 від 13.11.2017 року під час огляду земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] на місцевості було встановлено, що вказана земельна ділянка не відгороджена від території КВКП «Побутсервіс», на ділянці відсутня капітальна забудова. Відповідачами за первісним позовом не надано доказів обізнаності КВКП «Побутсервіс» з оспорюваним рішенням, доказів погодження з КВКП «Побутсервіс» меж земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] при її передачі у власність [PERSON] , також не надано доказів використання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] для дачного будівництва та здійснення її забудови, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у КВКП «Побутсервіс» об`єктивної можливості бути обізнаним про факт прийняття Новофедорівською сільською радою оспорюваного рішення, набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] та про її подальше відчуження. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Оскільки земельна ділянка площею 0,100 га за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт , кадастровий номер [NUMBER] є частиною земельної ділянки площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія», межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею [NUMBER] від 07.03.1997 року, виданим Колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс» та вибула із постійного користування останнього поза його волею, позовні вимоги про витребування земельної ділянки від останнього набувача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги зустрічного позову [PERSON] , в особі представника за договором адвоката Станчука Андрія Юрійовича, про визнання припиненим права постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» у с. Залізний Порт та про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею від 07.05.1997 року [NUMBER] , виданого КВКП «Побутсервіс» на земельну ділянку площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» у с. Залізний Порт, судом відхиляються у зв`язку з відсутністю передбачених законом підстав для припинення права постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» у с. Залізний Порт. Крім того, оцінюючи підстави зустрічного позову суд зазначає наступне. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені у статті 152 ЗК України, згідно з якою держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Системний аналіз даних положень законодавства дає підстави для висновку, що при вирішенні питання щодо захисту права власності на земельну ділянку суди повинні встановити зміст і характер його порушення та спосіб захисту, який буде ефективним і забезпечить поновлення порушеного права. Позивач за зустрічним позовом не надала доказів порушення своїх прав фактом отримання КВКП «Побутсервіс» Державного акту на право постійного користування землею [NUMBER] та фактом існування у КВКП «Побутсервіс» посвідченого вказаним актом права постійного користування земельною ділянкою площею 5,8674 га для розміщення бази відпочинку «Мрія» в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. При цьому, [PERSON] як спосіб захисту свого права обрала вимогу про визнання державного акту про право постійного користування земельною ділянкою недійсним, тобто такими, що не породжує правових наслідків з моменту його видачі, проте в обґрунтування вимог послалася на обставини, які виникли вже після видачі цього акту, що виключає можливість задоволення зустрічного позову в обраний спосіб.

Outcome: approved