Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

06.10.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 19.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В порушення умов Договору, відповідач умови укладеного договору не виконує і станом на 27.08.2015 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2006 року у розмірі 25535 грн. 46 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 2 802,07 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 22233,39 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. До теперішнього часу відповідачка [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погасила, від виконання зобовязань ухиляється, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 19.05.2006 року в розмірі 25535,46 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Проте, надав клопотання, в якому просить розглядати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, на їх задоволенні наполягають. Проти винесення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та подала до суду письмові заперечення проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк», в яких зазначила, що 19.05.2006 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого вона отримала в кредит 4\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач видав відповідачу кошти у сумі 4000,00 грн. одноразовим готівковим платежем (з врахуванням суми комісії) 19.05.2006 року - у день видачі кредитної картки «Подія» № 4405 8850 3110 0701, що підтверджується копією картки та чеком банку. Термін дії картки - до липня 2008 року. Відповідач зазначає, що відповідно до п.3.1.1 умов та правил надання банківських послуг карта є дійсною до останнього календарного дня вказаного місяця. З лютого 2007 вона допустила порушення виконання умов договору та перестала сплачувати платежі, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до п.5.4 Умов та Правил…, строк погашення кредиту у повному обсязі відбувається не пізніше останнього дня місяця,зазначеного на кредитній картці. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що строк погашення заборгованості в розмірі 2 802,07 грн. настав 01.08.2008 року, а отже з моменту прострочення сплати тіла кредиту та процентів за користування грошима - 01.08.2008 року до моменту звернення Банку з позовом - 29.09.2015 року встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності - сплив. Крім того, строк позовної давності також сплинув і до додаткових вимог, заявлених позивачем. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» у повному обсязі за пропуском позовної давності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність,допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно положень ч.2 ст.260 ЦК України порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Судом встановлено, що 19.05.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-12). Згідно наданих позивачем статутних документів, Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПРИВАТБАНК", про шо зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.16). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з Довідки ЄРДПОУ серії АА № 241170 від 21.07.2009 року (а.с.14-16). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 27.08.2015 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2006 року у розмірі 25 535 грн. 46 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 2 802,07 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 22 233,39 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові № 134 цс 14 від 01.10.2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Відповідно до п.3.1.1 вказаних Умов, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. З наданої відповідачем копії платіжної картки вбачається, що картка діє до липня 2008 року (до останнього дня місяця). Враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 06.10.2015 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано. На застосуванні строку позовної давності відповідач [PERSON] наполягає, тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє позивачу ПАТ КБ «ПриваБанк» у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed