Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з січня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що збереження сім'ї неможливо, у зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач вимоги не визнав. Вважав, що між ним та позивачкою моживе примирення, та забереження сім'ї. Ухвалою суду від 06.06.2016 року сторонам надано строк для примирення терміном три місяці (а.с.21). В судовому засіданні 07.09.2016 року позивачка наполягала на розірванні шлюбі. Відповідач заперечував, та стверджував, що він не може вплинути на думку позивачки, та що він застосовував усіх можливих заходів для примирення. Розглянувши подані заяви, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 лютого 2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 14 (а.с.6). Від цього шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких є позивачка та відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно (а.с.7, 8). Миритися позивачка не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, не зважаючи на те, що відповідач має бажання берегти сім'ю. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дітей. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка подала заяву про зміну їй шлюбного прізвища "[PERSON]", яке вона отримала під час реєстрації шлюбу на дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.20). Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці змінити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається "[PERSON]" на дошлюбне првище "[PERSON]". На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved