Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 30.12.2021 надійшов позов, в якому сторона позивача просить зобов`язати Добровеличківську селищну раду Кіровоградської області виділити [PERSON] земельну ділянку в натурі із земель резервного фонду комунальної власності Добровеличківського району Кіровоградської області. Позивач мотивував\~свій позов\~тим,\~щорішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області по справі №387/324/20 від 09.07.2020 визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) КСП "Нива", площею 4,71 га в умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в землях колективної власності КСП "Нива" села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, що розташована на території Липнязької сільської ради Кіровоградської області. З метою виконання рішення, позивач звернулася до Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, однак рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання за № 925 прийнято рішення не виділяти земельну частку ( пай) в натурі [PERSON] у зв`язку з тим, що вільних земельних ділянок нерозділених (не витребуваних), які повинні були знаходитись на території КСП "Нива" не має. Неодноразові звернення позивача до органів влади щодо виділення їй земельної ділянки на підставі вказаного рішення, залишились без задоволення. Належним суб`єктом, який наділений правом розпоряджатися державними (комунальними) землями запасу сільськогосподарського призначення, є Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області, оскільки Липнязька сільська рада ввійшла до складу Добровеличківської ОТГ, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримують повністю та просять слухати справу за їх відсутності. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином. Надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Просить розглядати справу без участі представника. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2021 зобов`язано Добровеличківську селищну раду Кіровоградської області подати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позовних вимог. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з таких підстав. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області\~\~ від\~09.07.2020\~по цивільній\~справі ЄУН387/324/20поновлено [PERSON] строк звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення земельної частки (паю) в натурі. Визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) КСП "Нива", площею 4,71 га в умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в землях колективної власності КСП "Нива" села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, що розташована на території Липнязької сільської ради Кіровоградської області. Рішення суду набрало законної сили 18.08.2020 ( а.с. 6-8). Рішенням Липнязької сільською ради Добровеличківського району Кіровоградською області від 16.10.2020 № 925, вирішено не виділяти земельну частку ( пай) в натурі [PERSON] в зв`язку з тим, що вільних земельних ділянок нерозподілених (не витребуваних), які повинні були знаходитись на території колишнього КСП « Нива», немає ( а.с. 9). Згідно з наказом головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №21-ОТГ від 08.12.2020 встановлено, що Добровеличківській селищній раді Добровеличківського району Кіровоградської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3682,7697 га, які розташовані на територіях Братолюбівської, Липнязької, Троянської, Гнатівської, Карбівської, Марківської , Олександрівської, Тернівської, Новолутківської сільських рад, що увійшли до складу Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с. 41). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. ґ ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) (далі - Закон). Відповідно до\~ст. 1 Закону\~право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону\~передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину. За змістом положень чч. 1, 2\~ст. 3 Закону\~підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Положення\~ст. 5 Закону\~визначають, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; \~\~\~\~\~\~ оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Пунктом 17\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України\~передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі. Згідно з п. 3 Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122\~(далі - Порядок) (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.\~\~\~\~\~\~\~\~ Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Оскільки землі Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області тепер розпайовані та виділені громадянами в натурі (на місцевості), [PERSON] має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу). В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною 2\~ст. 14 Конституції України\~визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року № 2498-VIII\~Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~доповнено ст. 14-1, що визначає особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) і якою повноваження щодо організації розподілу земель, що залишилися у колективній власності, залишені лише за сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані. Пунктом 21\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України\~визначено, що з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні"\~землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним\~Законом\~перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений\~Закон\~є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного\~Закону\~переходять до комунальної власності. За змістом\~ст. 117 ЗК України\~передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. \~Враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства та інформацію надану Добровеличківською селищною радою Кіровоградської області про те, що землі резерву Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області були переведені до земель запасу державної власності, тому належним суб`єктом, що у цьому випадку наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення є Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Саме Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області має відповідати за цим позовом, тобто є належним відповідачем у цій справі. До нього також пред`явлено свої позовні вимоги позивачкою у справі. Відповідно до ч. 11\~ст. 118 ЗК України\~у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначенийзаконом\~або договором (ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України). Оскільки звернення [PERSON] до органів державної влади та місцевого самоврядування щодо виділення земельної ділянки залишені без задоволення, позивачка має право на земельну частку (пай) на підставі належного правовстановлюючого документа при реалізації нею права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому це право підлягає захисту у визначений спосіб. Разом з тим вирішуючи позовні вимоги по суті суд враховує рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області\~\~ від 09.07.2020 у цивільній справі ЄУН387/324/20 відповідно до якого визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) КСП "Нива", площею 4,71 га в умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в землях колективної власності КСП "Нива" села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, що розташована на території Липнязької сільської ради Кіровоградської області, а тому задовольняє позовні вимоги виходячи із преюдиціальності обставин, а саме існування фактів, які встановлені судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Заходи забезпечення позову судом не вживалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial