Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

В березні 2018 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в особі свого представника [PERSON], яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 04.11.2007 року в сумі 25604,14 грн. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку". Однак, відповідач належним чином не виконував зобов'язань відповідно до умов договору, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2018 р. становить 25604,14 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 15.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04.11.2007 р., виявивши бажання оформити на своє ім'я кредит, [PERSON] заповнив підготовлений ПАТ КБ "Приватбанк" бланк заяви, у якій вказав свої особисті дані та поставив власний підпис. Одночасно з тексту заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Своїм підписом [PERSON] підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування "Приватбанку", а також відкриття\~ карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту на платіжну картку\~ та розміру базової процентної ставки 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки сторони в анкеті-заяві від 04.11.2007 року погодили всі істотні умови договору, в тому числі і щодо його форми, беззастережно засвідчили це власними підписами, а відтак дотримались вимоги закону щодо письмової форми договору. Отже, заява про надання банківських послуг є договором про приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Як зазначено в п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору є безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 даних Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В порушення вимог даних норм Закону і умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань і станом на 31.01.2018 року за ним утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 25604,14 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3445 грн. 73 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом 20462 грн. 97 коп., штраф фіксована частина 500 грн. 00 коп.,\~ штраф процентна складова 1195,44 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проаналізувавши зміст умов та правил надання банківських послуг та умови кредитування з використанням платіжної картки, встановлені в Довідці, суддя приходить до висновку, що умовами договору передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасну оплату послуг передбачених даним договором за кожен день прострочення. У той самий час сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому за таких обставин суд відмовляє в штрафу (фіксована частина). На підставі викладеного та

Outcome: partial