Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47285 від 29.03.2021 вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості у розмірі 4730 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь [PERSON] витрати на послуги правничої допомоги адвоката у розмірі 3000 грн.. Позов обгрунтований тим, що їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 66633905 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" суми коштів у розмірі 7192 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В.. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 66633905, представник позивача дійшов до висновку про необхідність звернення до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 47285, виданого 29.03.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Як вбачається з наданої копії виконавчого напису приватного нотаріуса, позивач є боржником за кредитним договором № 572403-А від 31.05.2019 року, укладеним з ПАТ «СС ЛОУН», правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року. Сума заборгованості складає 4730 грн. У той же час, у [PERSON] відсутня будь-яка заборгованість за договором, а сам договір [PERSON] не укладався. Розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" стягувачем не надано. Також залишається незрозумілим та безпідставним зазначення у виконавчому написі, зареєстрованому за № 47285 від 29.03.2021 року приватного нотаріуса Головкіної Я.В. про те, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року, оскільки всі платежі за кредитним договором відбулися. Нотаріус при посвідчення виконавчого напису порушила приписи чинного законодавства України, оскільки договір, на основі якого було вчинено виконавчий напис не був нотаріально посвідченим. Докази направлення [PERSON] вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, а також отримання останньою такої вимоги відсутні, так само, як і відсутні докази направлення [PERSON] договору про відступлення права вимоги, за яким ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги. Таким чином, заборгованість, по якій видано виконавчий напис, є спірною, недоведеною та безпідставною. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно пункту 2 Переліку документів (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 47285 від 29.03.2021 року, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. застосовано не чинні норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. За встановлених обставин, можна дійти висновку, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47285 від 29.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості у розмірі 4730 грн. слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача, адвокат Солдаткін О.С. в судове засідання не явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Треті особи в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлено, що 29.03.2020 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47285, щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості у розмірі 4730 грн.. Як вбачається з наданої копії виконавчого напису приватного нотаріуса, позивач є боржником за кредитним договором № 572403-А від 31.05.2019 року, укладеним з ПАТ «СС ЛОУН», правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року. Сума заборгованості складає 4730 грн.. 27.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66633905 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 47285 від 29.03.2021 року, щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості у розмірі 4730 грн.. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 29.03.2021 року було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14. Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором № 572403-А від 31.05.2019 року, який не був нотаріально посвідчений. Сторона відповідача жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала, зокрема нотаріально посвідченого договору, за яким міг бути вчинений виконавчий напис. Хоча можливості надати докази на обгрунтування своєї позиції відповідач позбавлений не був. Таким чином, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості у розмірі 4730 грн. за вчиненим 29.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. виконавчим написом за кредитним договором № 572403-А від 31.05.2019 року. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з врахуванням чинників по фактичним обставинам, визначеним частиною четвертою вказаної статті. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Солдаткіним О.С. 24.09.2021 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким [PERSON] надана правова допомога із представництва та захисту законних прав останньої, зокрема в судах. Згідно акту про прийняття-передачі наданих послуг від 24.09.2021 року надано юридичні послуги на суму 3000 грн. 00 коп.. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Як вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу адвокатом Солдаткіним О.С. надано наступні юридичні послуги: зустріч, консультація клієнта та узгодження правової позиції; отримання доказів для підготовки позовної заяви, виготовлення копій документів; підготовка та подання позовної заяви. Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, вважає, що адвокатом Солдаткіним О.С. в повній мірі обґрунтовано зазначений затрачений час на надання цих послуг і їх об`єм, а тому визначена сума витрат на правову допомогу є доведеною в повній мірі. Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку до задоволення вимоги про стягнення судових витрат з ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" в розмірі 3000 грн. 00 коп.. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 1362 гривень (908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved