Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

24 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що 26 листопада 2013 року о 08 год. 00 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення із автомобілем «Міцубісі Паджеро Спорт Інтенс», д.н.з. [NUMBER], належним позивачу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вартість відновлювальних робіт та заміни пошкоджених запчастин автомобіля позивача становила 37 710 грн., втрата товарної вартості належного позивачу автомобіля склала 260 грн. На виконання договору добровільного страхування, укладеного між позивачем та третьою особою, остання сплатила за ремонт автомобіля позивача 36 169, 80 грн. Сума різниці між вартістю відновлюваного ремонту і втратою товарної вартості транспортного засобу, та, відповідно, сумою страхового відшкодування складає 12 409,11 грн., які відповідач відшкодовувати відмовляється. Крім матеріальних збитків, позивачу завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000 грн. Моральна шкода виразилась в тому, що дана дорожньо-транспортна пригода призвела до порушення його нормальних життєвих зв'язків, він терпить пов'язані з цим сильні душевні хвилювання, не може продовжувати активне життя, протягом тривалого часу був позбавлений можливості реалізувати своє право власності та можливості користуватися автомобілем, що також негативно вплинуло на відносини у родині, що пригнічує позивача. У зв'язку з відмовою відповідача від досудового врегулювання спору, позивач був вимушений скористатися послугами адвоката, вартість яких складає 500 грн. У судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримали, наполягали на її задоволенні. Відповідач проти задоволення позову заперечував. У судовому засіданні пояснив, що дійсно 26.11.2013 р. за участю автомобілів, належних сторонам у справі, сталася дорожньо-транспортна пригода, проте швидкість руху автомобілів була незначна, а позивач загальмував раптово. Крім цього, відповідач має поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.11.2013 р., тому відшкодовувати шкоду позивачу має страхова компанія. Також посилався на те, що у травні 2012 р. шлюб позивача розірваний та він самостійно виховує сина [PERSON], 1999 р.н. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Автомобіль MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER] зареєстровано 01.10.2013 р. за [PERSON] (а.с. 46). Автомобіль VOLKSWAGEN POLO д.н.з. [NUMBER] зареєстровано 05.09.2012 р. за [PERSON] (а.с. 48). Судом встановлено, що 26 листопада 2013 року о 08 годині 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген номерний знак [NUMBER] по вул.К.Маркса в м.Павлоград Дніпропетровської області, не витримала безпечну дистанцію дорожнього руху у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Міцубісі номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року у справі № 185/12566/13-п [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, тобто у вчиненні ДТП , яке відбулася 26.11.2013 р. (а.с.6). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідач відмовляється відшкодовувати матеріальну шкоду позивачу у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до замовлення-наряду ПП «Аеліта» № 8824 від 28.11.2013 р. та фіскального чеку від 28.11.2013 р. вартість робіт по зняттю бампера належного позивачу автомобіля MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER] склала 260 грн. (а.с.13). Згідно рахунку ПП «Аеліта» на оплату № 276 від 02.12.2013 р. вартість відновлювального ремонту та заміна пошкоджених деталей становить 37 710 грн. (а.с.7). Згідно довідки ПП «Аеліта» № 16 від 14.02.2014 р., ПРАТ "СК Арсенал Страхування" сплатило 36 169, 80 грн. за ремонт автомобіля позивача (а.с.8). Підставою для вказаної виплати був договір добровільного страхування наземного транспорту № 95313-ТзДп10 від 01.10.2013 р., укладений між позивачем у справі та третьою особою (а.с.9-13). Згідно звіту ПП «НАДЯРА» № 0312 від 03.12.2013 р. втрата товарної вартості транспортного засобу MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER] за наслідками ДТП від 26.11.2013 р. складає 10 868, 91 грн. (а.с.15-37). Судом також враховується, що відповідно до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER] розрахована у сумі 39 526, 03 грн., тобто фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля 37 710 грн. є співпіставною, при цьому навіть склала суму меншу ныж оцінювачна. В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2013 р. між Приватним Акціонерним Товариством « Страхова компанія «Провідна» та відповідачем [PERSON] як страхувальником було укладено договір №АС/ 4689130 поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким автомобіль VOLKSWAGEN POLO д.н.з. [NUMBER], належний відповідачу, є забезпеченим ТЗ (а.с.47). Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає поняття страхового випадку: подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором страхування. Проте, що стосується величини втрати товарної вартості транспортного засобу марки MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER], то ця шкода не покривається полісом відповідача та повинна бути відшкодована самим відповідачем, оскільки згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Так само, згідно п.28.3.11 договору добровільного страхування наземного транспорту № 95313-ТзДп10 від 01.10.2013 р., укладений між позивачем у справі та третьою особою (ПРАТ "СК Арсенал Страхування") страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу. За таких обставин, вартість відновлюваного ремонту є такою, що відшкодована страховиком за виключенням суми франшизи, а відповідач, як особа, винна в дорожньо - транспортній пригоді, зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу MITSUBSHI PAJERO SPORT д.н.з. [NUMBER] в розмірі 10 868, 91 грн., 1540, 20 грн. франшизи та 260 грн. вартості робіт по зняттю бампера. Крім того позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка полягає у спричиненні незручностей, порушенні звиклого способу життя, душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з ДТП. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у сумі 5000 грн. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивача у сумі 500,00 грн. Також позивачем використано право на отримання юридичних послуг та сплачено суму у розмірі 500 грн. за їх надання, що також є витратним для останнього. Як встановлено судом, адвокат [PERSON] надавав позивачу правову допомогу, за яку згідно квитанції від 24.02.2014 р. позивач сплатив 500 грн. ( а.с. 38). Зважаючи на категорію складності даної справи, обсяг зібраних у справі доказів, які потребували попереднього вивчення, кількість складених позивачем процесуальних документів, суд вважає, що витрати на оплату послуг представника позивача за рахунок відповідача мають бути відшкодовані у сумі 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.. До судових витрат, як зазначено в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27.04.2006 р. затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, згідно з додатком. Відповідно до п. 1 додатку, витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. На підставі викладеного,

Outcome: partial