Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулися в суд з позовом, який уточнено 26.06.2019 р., до [PERSON] , та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 13.07.2016 року в розмірі 16523,01 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 13.07.2016 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту, на картковий рахунок. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 25.03.2019 року становить 16523,01 грн. і складається з наступних сум: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, 684,51 грн. - заборгованість за просроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11525,50 грн. - нараховано пені за просрочене зобов`язання, 3050 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 763,00 грн. штраф (процентна складова). Крім того, Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1921,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.86, 112), в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення (а.с.4). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.07.2019 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2020 р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.07.2016 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний договір укладено шляхом підписання [PERSON] . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодилася, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.7-24). [PERSON] зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 25.03.2019 р., утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків позивача становить 16523,01 грн. та складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, 684,51 грн. - заборгованість за просроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11525,50 грн. - нараховано пені за просрочене зобовязання, 3050 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 763,00 грн. штраф (процентна складова). Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON] отримала банківську картку № [NUMBER] , дата відкриття 13.07.2016, термін дії до 12/19 р. (а.с. 44). В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача за період з 13.07.2016 року по 25.03.2019 року за рахунком [PERSON] , з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, придбання товарів (а.с. 45). За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідач, відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувалась кредитними коштами, наданими їй АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором б/н від 13.07.2017 року у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500,00 грн., але відповідач не має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів за розміром тіла кредита, оскільки позивачем не заявлені вимоги щодо цього (0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита). Внаслідок чого, відповідач не має заборгованості з нарахованої пені за просрочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафу. Заборгованість за просроченим тілом кредита в розмірі 684,51 грн., суд вважає, не передбачено умовами договору, які, як вбачається з наданих суду матеріалів, не змінювались. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи викладене, у суда відсутні підстави для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1921,00 грн. судового збору. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому слід також відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed