Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач 17.10.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 27.03.2018 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною зареєстрований у реєстрі за номером 1758, яким звернуто стягнення за кредитним договором №23469061 від 30.08.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 36624,45 грн., сума плати за вчинення виконавчого напису складає 3307,95 грн. В обґрунтування позову зазначив, що здійснений виконавчий напис від 27.03.2018 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню оскільки нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості та трирічний строк пред`явлення вимоги, тощо. Провадження у справі відкрито 19.10.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Рядчою Т.І. Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2018 року у зв`язку з тим, що суддя Рядча Т.І. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із перебуванням на лікарняному, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/20394/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Хайдарова І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 25.10.2018р. справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, через закінчення строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/20394/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 29.01.2019\~року справу\~прийнято до\~провадження судді\~Ус О.В.\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2019 року витребувано у приватного нотаріуса докази по справі та відкладено розгляд справи на 21.06.2019 року. 16.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. подано до суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких було здійснено виконавчий напис. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2019 року задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом №1758 від 27.03.2018 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2019 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. Третя особа в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 30 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №23469061, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 14167,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з терміном повернення до 28.08.2016 року (арк. справи 5-7). 27 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №23469061 від 30.08.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Строк платежу за Кредитним договором №23469061 від 30.08.2013 року настав, боржником не було виконано вимоги стягувача згідно з повідомленням про порушення основного зобов`язання від 22.02.2018 р. Стягнення заборгованості провадиться за період з 26.03.2017 року по 26.03.2018 року. Сума заборгованості складає 33079,50 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10362,84 грн; прострочена заборгованість за комісією 5631,43 грн., прострочена заборгованість за процентами 17085,23 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ "Перший Український міжнародний банк" складає 33079,50 грн. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №1758 (арк. справи 76). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 15.05.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] в ході примусового виконання виконавчого напису №1758 виданого 27.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 33079,50 грн. (арк. справи 8). З наданих приватним нотаріусом документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис вбачається, що для вчинення виконавчого напису банком надано кредитний договір №23469061 та виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. З вказаної виписки з рахунка неможливо встановити чи є заборгованість за кредитним договором дійсно простроченою, не відображено тіло кредиту, відсотки, пеня, тощо, а зазначена прострочена заборгованість не свідчить про безспірність заборгованості, окрім того неможливо встановити коли у Банку виникло право вимоги до Позичальника (арк. справи 100). 22.02.2018 р. за вих. №152 ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" направлено на адресу [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов`язання, в якому зазначено, що борг за наданим кредитом станом на 22.02.2018 р. складає 32536,14 грн. Роз`яснено, що у разі не виконання вищевказаної вимоги банк застосує заходи примусового позасудового стягнення заборгованості, зокрема шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (арк. справи 28). Згідно реєстру поштових відправлень, вказана вимога направлена на адресу [PERSON] (арк. справи 29). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. При вчиненні напису нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. По суті розрахунок заборгованості, підготовлений відповідачем, що є основою виконавчого напису, є відображенням його односторонніх, арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України\~від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;\~в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження\~\~№ 12-5гс21). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження\~№ 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі\~№ 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов задоволенню у повному обсязі. В задоволенні позовних вимог про скасування виконавчого напису нотаріуса слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту прав споживача банківських послуг чинним законодавство не передбачений. Крім того, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, фактично скасовує його чинність з моменту вчинення, а відтак потреба повторно констатувати його нечинність відсутня. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. За приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Рішення в\~повному обсязі\~складене 28\~грудня 2021 року з урахуванням приписів ч. 3 ст. 124 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial