Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2019 року о 06 год. 00 хв. по вул.Польовій в с.Липовий Скиток Васильківського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний [PERSON] автомоібль марки "Мерседес Бенц", державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2019 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини [PERSON] позивачу, як власнику автомобіля "Мерседес Бенц", державний номерний знак [NUMBER] , заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 266 600,61 грн. Страховою компанією було частково відшкодовано заподіяні збитки. Також, позивачем були додатково понесені витрати на оплату проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1700 грн. . В зв`язку з цим позивач просить суд, у відповідності до вимог ст.1187 ЦК України стягнути на його користь з відповідача матеріальні збитки у розмірі 166 601,61 грн., вартість оплати товарознавчого дослідження в сумі 1700 грн та франшизи в сумі 1000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі позовні вимоги підтримав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляд справи, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено з матеріалів справи 06 лютого 2019 року о 06 годині 00 хвилин, в с.Липовий Скиток Васильківського району Київської області по вул.Польовій, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Газ-2705", номерний знак [NUMBER] під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, порушив вимоги п.12.1 ПДР України та здійснив зіткнення з автомоіблем марки "Mercedes-Benz", номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2019 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5). В наслідок ДТП, з вини [PERSON] позивачу, як власнику автомобіля "Mercedes-Benz", номерний знак [NUMBER] , заподіяно шкоду. Відповідно до висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №218/04-19 від 23.04.2019 року, вартість матеріального збитку, спричинена позивачу внаслідок пошкодження автомобіля "Mercedes-Benz", номерний знак [NUMBER] , складає 266 600,61 гривень (а.с. 6-18). Із позовної заяви вбачається, що після отримання страхового відшкодування (відповідно до договору страхування №АН4556730) розмір невідшкодованої шкоди становить: 166 600,61 грн. матеріального збитку, 1700 грн оплата вартості товарознавчого дослідження, 1000 грн. франшизи. Позивач звертався з вимогою до відповідача про відшкодування решти збитків в добровільному порядку, проте останній на вказану пропозицію не реагує На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт завдання шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди та законність вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак, будь-яких письмових доказів на підтвердження наявності збитків у розмірі 1000 грн. франшизи та 1700 грн. витрат на оплату вартості товарознавчого дослідження суду не надано, квитанції про вказані витрати до матеріалів справи не долучені. Відтак, суд прийшов до беззаперечного висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо наявності матеріального збитку у розмірі 166 600,61 грн. підтверджені належними та допустимими доказами та відповідачем не спростовані. Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 166 600,61 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial