Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

01.06.2020 року позивач селянське (фермерське) господарство "Нива" (далі - СФГ "Нива") звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права постійного користування земельними ділянками. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішеннями № 9/5 від 12 травня 1992 року та № 4/7 від 26 травня 1995 року Локачинської районної ради народних депутатів Локачинського району Волинської області [PERSON] виділено для ведення фермерського господарства земельні ділянки площею 56,8 га та 43,0 га в постійне користування за рахунок земель запасу Затурцівської та Зубильненської сільських рад, про що було видано державні акти серії ВЛ № 69 та серії ВЛ № 56. 28 грудня 1992 року громадянином України [PERSON] було зареєстроване СФГ «НИВА». З метою використання спірних земельних ділянок за цільовим призначенням - ведення фермерського господарства зазначені земельні ділянки були передані громадянином України [PERSON] до створеного ним СФГ «НИВА», що підтверджується статутними документами СФГ «НИВА». Таким чином, з 28 грудня 1992 року саме створене громадянином України [PERSON] селянське (фермерське) господарство "НИВА" несе обов`язки землекористувача земельною ділянкою площею 56,8 га, що розташована за межами населених пунктів на території Затурцівської сільської ради, та земельною ділянкою площею 43,0 га, що розташована за межами населених пунктів на території Зубильненської сільської ради. Позивач переконаний, що з моменту передачі земельних ділянок до створеного [PERSON] фермерського господарства, як юридичної особи, відбулась заміна землекористувача у відносинах, щодо яких виник спір, а саме: фізична особа - фермер вибув зі спірних правовідносин землекористування, натомість його місце у спірних правовідносин землекористування в силу норм Закону України "Про фермерське господарство" зайняло створене фермерське господарство як землекористувач. Просить визнати право постійного користування за селянським (фермерським) господарством «НИВА» на земельну ділянку в розмірі 56,8 гектарів, що розташована за межами населених пунктів на території Затурцівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер земельної ділянки 0722482400:07:000:1167. Визнати право постійного користування за селянським (фермерським) господарством «НИВА» на земельну ділянку в розмірі 43,0 гектарів, що розташована за межами населених пунктів на території Зубильненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер земельної ділянки 0722482800:04:000:2150. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що право постійного користування на спірні земельні ділянки належить саме СФГ «НИВА», однак рішеннями державного реєстратора Луцької міської ради було відмовлено у реєстрації права постійного користування цими земельними ділянками за позивачем. Зазначені обставини і є підставою для звернення позивача з даним позовом до Локачинського районного суду Волинської області. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що спірними земельними ділянками на даний час користується СФГ "Нива", вони входять до статутного фонду господарства. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із державним актом на право постійного користування землею серії ВЛ №56 від 27 вересня 1995 року [PERSON] на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 26 травня 1995 року № 4/7 надано у постійне користування земельну ділянку площею 43 га, розташовану на території с. Зубильне Зубильненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства, а згідно із державним актом на право постійного користування землею серії ВЛ №69 від 26 березня 1996 року [PERSON] на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 12 травня 1992 року № 9/5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 56,8 га, розташовану на території Затурцівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 41, 42). Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СФГ "Нива" було зареєстроване як юридична особа 28 грудня 1992 року, керівником вказаного СФГ є [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (чинного на час надання спірних земельних ділянок, створення та державної реєстрації СФГ "Нива") селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об`єдналися для роботи в цьому господарстві. Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються й інші документи відповідно до законодавства України. Голова селянського (фермерського) господарства може доручати виконувати свої обов`язки і використовувати права голови одному з членів господарства. Згідно із ч.4 ст. 5 цього Закону громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцеположенням земельної ділянки заяву, яку підписує голова селянського (фермерського) господарства, що створюється. Аналізуючи наведені норми Закону, а також зміст норм статей 9,11,14,16,17,18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (в редакції, що діяла на час надання земельної ділянки і створення фермерського господарства) та зміст норм статей 1,5,7,8,12 Закону України "Про фермерське господарство" № 973 -IV від 19 червня 2003 року (чинного на даний час), вбачається, що після одержання державного акта на право приватної власності чи користування землею, селянське (фермерське) господарство реєструється у раді, що передала у власність або надала у користування земельну ділянку, і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки власника чи землекористувача земельної ділянки здійснює селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Аналогічний висновок зроблений колегією суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 13 березня 2018 року № 348/992/16-ц. У своїй постанові від 23 червня 2020 року № 179/1043/16-ц Верховний Суд також зазначив, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства. Враховуючи наведене, оскільки право постійного користування спірними земельними ділянками було набуте СФГ "Нива" у встановленому законом порядку відповідно до діючих на час його створення норм Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", воно не може бути обмежене чи скасоване. Під час розгляду справи встановлено, що СФГ "Нива" користується вказаними земельними ділянками, відповідач [PERSON] не заперечує права СФГ "Нива" на постійне користування даними ділянками, підстав припинення права користування земельними ділянками СФГ "Нива" з визначених законом підстав у судовому засіданні не встановлено. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки метою позову є подальша реєстрація права постійного користування вищевказаними земельними ділянками за СФГ "Нива", а сам спір між сторонами щодо визнання права постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами 0722482400:07:000:1167 та 0722482800:04:000:2150 фактично відсутній, тому відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України немає підстав для захисту цивільних прав та інтересів СФГ "Нива". Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-160цс16. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову СФГ "Нива" повністю за безпідставністю. В разі незгоди позивача із рішеннями державного реєстратора Луцької міської ради про відмову у реєстрації права постійного користування вищезазначеними земельними ділянками (а.с.48, 49), СФГ "Нива" не позбавлене права оскаржити такі рішення у встановленому законом порядку. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed