Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису № 245404 від 28 червня 2021 року про стягнення з позивача [PERSON] в користь ТОВ "Фінансова компанія Управління Активами" заборгованості в сумі 12\~283,60 гривень таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що за змістом оспорюваного виконавчого напису з [PERSON] пропонується стягнути невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія Управління Активами", якому ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" на підставі Договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року відступило право вимоги за кредитним договором № 3423373 від 04 листопада 2020 року, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем [PERSON] . Проте кредитних договорів з "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" позивач не укладала, жодних боргових зобов`язань перед цим товариством не мала, відповідно, не має таких зобов`язань перед відповідачем. Крім цього, будь-яких вимог щодо усунення порушень за кредитним договором позивач не отримувала. Фактично відповідачем заявлено нотаріусу вимогу по неіснуючому кредиту. Сам же нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, чим порушив вимоги Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У зв`язку із цим вважає вимогу ТОВ "Фінансова компанія Управління Активами" про стягнення заборгованості незаконною, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія Управління Активами" поштовим зв`язком надіслав дві заяви: 1) про врегулювання спору за участю судді; 2) про визнання позовних вимог в порядку ст.206 ЦПК України. Представник позивача в канцелярію суду подала клопотання, у якому позовні вимоги підтримала повністю, проти врегулювання спору за участю судді заперечила та просила провести підготовче засідання за її і позивача відсутності. З огляду на таку позицію представника позивача та положення ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді є неможливим. У зв`язку із цим розгляд справи в підготовчому засіданні судом проведено з урахуванням заяви представника відповідача про визнання позову. Згідно із ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Дослідження змісту позовних вимог та матеріалів справи приводить суд до висновку про їх відповідність положенням ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", п.п.3.2 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому належних та беззаперечних доказів безспірності кредитної заборгованості за оспорюваним виконавчим написом № 245404 від 28 червня 2021 року, що є обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~ Таким чином, враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За викладених обставин судом встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. У питанні розподілу судових витрат по справі суд виходить з такого. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведені процесуальні норми та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 гривень, позивачу слід повернути з державного бюджету, а решту 50 відсотків (454,00 гривень) стягнути з відповідача. Заява про забезпечення позову позивачем подана після подання позову і відкриття провадження у справі, тому сплачений за нею судовий збір в сумі 454,00 гривень підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Крім цього, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 гривень, які належним чином документально підтверджені договором про надання правничої допомоги № 077/21 від 20 вересня 2021 року та додатком № 1 до нього, актом прийому-передачі виконаних робіт від 27 вересня 2021 року, квитанцією № 014 від 27 вересня 2021 року про оплату правничих послуг та відповідачем неоспорені. Отже, всього з відповідача в користь позивача належить стягнути 2\~908,00 гривень.

Outcome: approved