Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

02.08.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 52 271, 75 грн. - різницю між ремонтом пошкодженого транспортного засобу та страховим відшкодуванням, 8 014,30 грн. - втрату товарної вартості транспортного засобу, 37 112,66 грн. - упущеної вигоди, 15 000,00 грн. -моральної шкоди та 1135, 24 грн. - судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 22.04.2017 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Cruze», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - позивач) та транспортного засобу «КІА RIO», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - відповідач). Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення Відповідачем ПДР України та останнього піддано до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців. Зазначає, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача та його транспортного засобу марки «КІА RIO», державний № [NUMBER] була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» згідно полісу ОСЦПВ АБ7974468 від 07.07.2016. Ліміт відповідальності страховика за шкоду , заподіяну майну потерпілого становив -100 000,00 грн., за шкоду заподіяну життю та здоров»ю -200 000, 00 грн., франшиза-1000 ,00 грн. Розмір збитку визначався страховиком на підставі Висновку № 821 експертного дослідження від 26.04.2017, складеного ФОП [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку становила 91410, 07 грн. Позивач зазначає, що оскільки відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія не відшкодовує втрату товарної вартості т/з сума матеріального збитку до виплати становила 83 395,77 грн. (91 410,07 - 8014,30 (втрата товарного виду) = 83 395,77 грн.). Вказує, що в результаті звернення до ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» за даною страховою подією, позивачу було виплачено 60 000,00 грн., тобто за мінусом франшизи у розмірі 1000 ,00 грн. Позивач зазначає, що сума страхового відшкодування у розмірі 61 000,00 грн., 13.06.2017 була узгоджена між позивачем та страховиком на підставі п.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Разом з тим, позивач посилається, що відповідно до проведеної експертизи №821 від 26.04.2017, вартість відновлювального ремонту становить 135 667,52 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст.1192,1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача залишок невідшкодованої шкоди у розмірі 52 271, 75 грн. ( вартість відновлювального ремонту 135 667,52 грн. - 83395,77 грн. = 52 271, 75 грн.). Крім того, просить стягнути з відповідача втрату товарної вартості пошкодженого транспортного засобу у розмірі 8 014,30 грн. та франшизу 1 000 грн. Також позивач посилається на те, що 11.04.2017 року отримав дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та займається підприємницькою роботою у сфері надання послуг з перевезення пасажирів. Зазначає, що внаслідок пошкодження його транспортного засобу він зазнав збитків у формі упущеної вигоди за період з 22.04.2017 -01.06.2017, що становить 37 112, 66 грн. В обґрунтування розміру упущеної вигоди позивач посилався на те, що згідно відомостей з електронного кабінету водія «Еліт Таксі» позивний 407, сукупний його дохід за період 01.06.2017 - 31.07.2017 (включно) становив 58 048,00 грн. Середній заробіток позивача в день становить 951, 61 грн. та розраховується наступним чином: 58 048,00 грн./61 =951,61 грн.; з 22.04.2017 - 01.06.2017 року = 39 днів х 951,61 грн. = 37 112,66 грн. Крім того, посилаючись на вимоги ст.ст. 23,1167 ЦК України просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 15 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити. 02.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 06.11.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 09.02.2018. 06.02.2018 відповідачем до суду подано відзив на позов. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представники в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим та не підтвердженим відповідними доказами у справі. Так, зазначили, що під час визначення показника ринкової вартості (С) автомобіля [NUMBER], не враховано коефіцієнт збільшення (зменшення) ринкової вартості (Сдод), виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складових. Так, коефіцієнт збільшення (зменшення) ринкової вартості (Сдод) визначено рівним 0,00 грн. При цьому, не враховано фактори, що впливають на процент зменшення вартості вказаного автомобіля: експлуатація автомобіля в режимі таксі (про це стверджує у позовній заяві сам позивач) - коефіцієнт -10,00 %; наявність складових частин, які потребують ремонту (у Протоколі огляду транспортного засобу від 26.04.2017 вказано про наявність деформації порогів) - коефіцієнт до -10,00 %. Врахування вказаних коефіцієнтів, на думку представників відповідача, може зменшити ринкову вартість вказаного автомобіля на 20%, тобто близько на 53 000, 00 грн. Крім того, вважають, що відомості, зазначені у розділі "Запасні частини" (арк. 15), явно не відповідають Протоколу огляду транспортного засобу № 821 від 26.04.2017 та доданим до Висновку фототаблицям, а саме:"3284 задній ліхтар пр вт" на суму 2 352 грн.,"4159 підсил вт блок з л" на суму 19 775, 68 грн. Виключення вказаних запчастин з розрахунку може зменшити визначену вартість ремонту вказаного автомобіля більш ніж на 22 000,00 грн. З огляду на вказане та враховуючи ліміт відповідальності страховика, вважають, що розмір матеріальної шкоди повністю покривається страховою виплатою ТДВ « СК «Альфа Гарант». Також вважали, що позов в частині відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди є безпідставним та не доведеним відповідними доказами по справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 22.04.2017 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Cruze», державний № [NUMBER] під керуванням позивача та транспортного засобу «КІА RIO», державний № [NUMBER] під керуванням відповідача. Автомобіль «Chevrolet Cruze», державний № [NUMBER] на праві власності належить позивачу, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вказані вище ДТП та піддано до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача та його транспортного засобу марки «КІА RIO», державний № [NUMBER] була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» згідно полісу ОСЦПВ АБ7974468 від 07.07.2016. Ліміт відповідальності страховика за шкоду , заподіяну майну потерпілого становив -100 000,00 грн., за шкоду заподіяну життю та здоров'ю -200 000, 00 грн., франшиза-1000 ,00 грн. Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно Висновку № 821 експертного дослідження від 26.04.2017, складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку становить 91410, 07 грн. Суд на виконання вимог ст.12 ЦПК України роз'яснено сторонам про право подати до суду клопотання про призначення судової експертизи чи надати висновок експерта в порядку ст.ст.103, 106 ЦПК України. Разом з тим, сторони відмовилися від проведення у справі судової авто товарознавчої експертизи та відповідно відмовилися нести витрати по її оплаті, вважаючи , що по справі подано достатньо доказів, як в обґрунтування позову , так і в обґрунтування заперечень проти позову. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2013 року передбачено, що у разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Враховуючи наведене вище, суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних доказів у справі, а тому приймає до уваги Висновок № 821 експертного дослідження від 26.04.2017 при ухваленні рішення у даній справі. Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Встановлено, що в результаті звернення позивача до ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» за даною страховою подією, позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн., тобто за мінусом франшизи у розмірі 1000 ,00 грн. При цьому, розмір страхового відшкодування визначався, як сума матеріального збитку 91 410,07 - 8014,30 (втрата товарного виду) = 83 395,77 грн. (матеріальний збиток). З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування у розмірі 61 000,00 грн., 13.06.2017 була узгоджена між позивачем та страховиком на підставі п.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується угодою про розмір страхового відшкодування від 13.06.2017. В судовому засіданні позивач пояснив, що узгодження розміру страхового відшкодування у визначеному вище розмірі позивачем було прийнято з огляду на необхідність найскорішого відновлення транспортного засобу та відповідно позивач погоджується з розміром страхового відшкодування та діями страхової компанії. Разом з тим, позивач вважає, що відповідно до Висновку експертного дослідження №821 від 26.04.2017, вартість відновлювального ремонту становить 135 667,52 грн. В своєму позові, позивач на підставі ст.ст.1192, 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача, як винної особи вартість відновлюваного ремонту за мінусом страхової виплати, що становить 52 271, 75 грн.( 135 667,52 грн. - 83395,77 грн. = 52 271, 75 грн.). Суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженнями речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Пунктом 14 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, передбачено відшкодування в повному обсязі збитків, коли відшкодування в натурі неможливе, відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Так, позивач у своєму позові та в судовому засіданні не ставить питання про передачу відповідачу замінених деталей, котрі безумовно мають реальну вартість. До того ж, у відповідності до правової позиції Верховного суду ключовим є саме те, що «були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів…». Разом з тим, позивач не надав доказів проведення ремонтних робіт, не довів факту використання нових деталей або деталей іншої модифікації. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів понесення витрат на ремонт транспортного засобу без його фізичного зносу . Таким чином, суд вважає, що визначення понесених позивачем збитків має визначатися виходячи з розрахунку матеріальної шкоди зазначеного експертом у Висновку №821від 26.04.2017 з урахуванням фізичного зносу. При цьому, згідно п. 7.36 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон'юнктури ринку регіону. Згідно п. 7.38 Методики значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Відповідно до п. 7.39. даної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. У пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 визначено як використання легкового автомобіля в режимі таксі. Позивач, як доказ нанесеної йому майнової шкоди посилається на Висновок №821 експертного дослідження від 26.04.2017р., згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 135667,52 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 83898,02 грн., величина втрати товарної вартості - 8014,30 грн., а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Chevrolet Cruze», державний № [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 91410,07 грн. Зі змісту вказаного вище висновку вбачається, що спеціаліст дійшов висновку про розмір матеріального збитку додавши до вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ще і величину втрати товарної вартості. Однак, відповідно до п. 8.6.2. вказаної вище Методики 8.6.2. величина ВТВ КТЗ не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ; б) якщо легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), а строк експлуатації перевищує: 3,5 роки - для КТЗ виробництва країн СНД; 5 років - для інших КТЗ; в) якщо строк експлуатації вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів перевищує 3 роки для КТЗ виробництва країн СНД та 4 роки - для інших КТЗ; г) якщо строк експлуатації мототехніки перевищує 5 років; ґ) у разі заміни кузова до оцінюваних пошкоджень; д) якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування; е) у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Як встановлено з протоколу огляду тз №821 від 26.04.2017 елементи кузова даного автомобіля мають деформації, а саме: пороги. Отже, у Висновку №821 експертного дослідження від 26.04.2017 помилково розраховано та відповідно нараховано при визначенні розміру матеріального збитку величину втрати товарної вартості. Тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що доведений розмір матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля «Chevrolet Cruze», внаслідок ДТП складає 83898,02 грн., виходячи з наданого розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без нарахування величини втрати товарної вартості. Щодо зауважень представника відповідача у відзиві про не відповідність відомостей про вартість запасних частин у калькуляції і протоколі огляду з фотознімками таких позицій як «3284 задній ліхтар пр вт» та «4159 підсил вт блок з л», суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Так, в протоколі огляду в пункті 8 Протоколу огляду зазначено заміну ліхтаря внутрішнього правого, який має порушення цілісності корпусу, а за позицією 3284 це і є ліхтар задній правий внутрішній. У протоколі огляду в пункті 14 вказано заміну арки зовнішньої лівої по всій площі зі складками. Так, у позиції калькуляції 4159 зазначено код деталі 95218143, який згідно каталожних даних є внутрішньою бічною панеллю, або панеллю заднього крила, або крило заднє внутрішнє. Тому відмінність визначення у протоколі огляду цієї деталі і відображення назви цієї деталі, згідно даних програми «Аудатекс», не може бути підставою не враховувати цю позицію при розрахунку вартості замінюваних запасних частин. Разом з цим, суд вважає, що відповідачем не надано доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову в частині визначення розміру матеріального збитку, який встановлений висновком №821 експертного дослідження від 26.04.2017 та відповідно не надано доказів на його спростування. Як встановлено судом, позивач отримав від страхової компанії ТДВ «СК «Альфа Гарант» страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суду не надано доказів оспорювання сторонами розміру страхового відшкодування, а тому даний розмір страхового відшкодування суд бере до уваги при вирішенні спору у даній справі. Отже, розмір завданої позивачу матеріальної шкоди складає різницю між повним розміром шкоди 83898,02 грн. і страховою виплатою 60 000,00 грн., тобто становить 23898,02 грн.(83898,02 грн.-60 000,00 грн.=23898,02 грн.). Саме така сума відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що для визначення збитків у формі упущеної вигоди обов'язковою умовою є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача шкоди і виникненням у потерпілого збитків, а заявляючи вимогу про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач не довів, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, при цьому, дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли - наслідком таких дій. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 37112, 66 грн. заробітку, як упущеної вигоди не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та недоведені відповідними доказами у справі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у зв'язку з пошкодженням автомобіля у позивача був порушений звичайний спосіб його життя та останній зазнав моральних страждань. Однак суд, з врахуванням обставин справи, та матеріального становища відповідача, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, вважає можливим зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу до 5 000,00 грн. З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial