Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 29580,84 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 28.08.2007 року між банком і відповідачем був укладений кредитний договір № Ш2Р/08-2007/12 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком терміном до 15.08.2009. Згідно з умовами кредитного договору Банк не пізніше наступного робочого дня після підписання договору надав позичальнику грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних. Видача кредиту здійснювалась, згідно з умовами кредитного договору, шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок № 26250000213439, відкритий на ім'я [PERSON] за договором банківського рахунку № 5 від 13.07.2007, що відкривається для обліку операцій за платіжними картками. Згідно умов кредитного договору, відповідач взяв на себе зобовязання забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 27.08.2015 року відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 29580,84 грн, які просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не зявився так як не проживає і не зареєстрований за адресою зазначеною в позові , позивач не оплатив оголошення про виклик відповідача, а тому суд приймає рішення при наявних у справі доказах. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 28.08.2007 року між банком і відповідачем був укладений кредитний договір № Ш2Р/08-2007/12 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком терміном до 15.08.2009. Згідно з умовами кредитного договору Банк не пізніше наступного робочого дня після підписання договору надав позичальнику грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних. Видача кредиту здійснювалась, згідно з умовами кредитного договору, шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок № 26250000213439, відкритий на ім'я [PERSON] за договором банківського рахунку № 5 від 13.07.2007, що відкривається для обліку операцій за платіжними картками. У зв'язку з приведенням Статуту Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" 15.03.2010 була проведена державна реєстрація зміни найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк". Згідно умов кредитного договору, відповідач взяв на себе зобовязання забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до умов договору. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав , а тому станом на 27.08.2015 року заборгованість складає 29580,84 грн. з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 6418,86 грн., заборгованість за пенею за прострочений ліміт кредитування 22931,07 грн, заборгованість за комісіями 230,91 грн., відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-14) Позивачу було надіслане повідомлення-вимога про погашення заборгованості (лист № 1397/27-6916-01. від 15.06.2015), яке було залишене без відповіді та задоволення (а.с.4) Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір » який діяв на час звернення до суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах , повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку , від сплати судового збору звільняється , а тому судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави На підставі наведеного та

Outcome: approved