Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на [ADDRESS] (далі-спірний будинок) в порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна спадкодавця [PERSON], позивач прийняла спадщину, спірний будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого була спадкодавець [PERSON], нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок, що позбавляє права позивача оформити прийняту спадщину у позасудовому порядку. Відповідно до клопотання від 29 вересня 2014 року представник позивача адвокат [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 23 вересня 2014 року секретар Малокошелівської сільської ради Сальнікова В.В. просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Відповідно до довідки Малокошелівської сільської ради від 15 липня 2014 року спірний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали спадкодавець [PERSON] та наймачі-[PERSON], [PERSON]. Згідно довідки КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 28 травня 2014 року спірний будинок зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого була [PERSON]. Дані обставини підтверджуються також і копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1991 року. Положеннями ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON], як член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратила права на спірний будинок, докази на підтвердження інших членів колгоспного двору станом на час розгляду справи відсутні. Спірний будинок під час технічної інвентаризації згідно довідки КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 28 травня 2014 року не відображений, як самочинне будівництво, технічний паспорт на нього станом на 23 березня 2014 року засвідчує прийняття його до експлуатації, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2014 року право власності на спірний будинок не зареєстроване. Постановою Ніжинської районної державної нотаріальної контори від 05 липня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з відсутністю відомостей щодо всіх співвласників спірного будинку. [PERSON] померла [INFO] в с.Мала Кошелівка Ніжинського району, позивач [PERSON] відповідно до ст.1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом останньої від 02 листопада 1998 року, який станом на час розгляду справи не змінений, не скасований і не визнаний недійсним, прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, докази про відмову останньої від спадщини, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після спадкодавця [PERSON]-відсутні. Як зазначено вище [PERSON], як член колгоспного двору, не втратила права на спірний будинок, тобто даний будинок в цілому входить до складу її спадщини. Відмова нотаріуса в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для визнання права власності на спірний будинок в цілому за позивачем в порядку спадкування після [PERSON]. Позивач скористалася передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно.,

Outcome: approved