Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], що продовжує навчатися, у розмірі 14 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином 23-річного віку, за умови продовження навчання, починаючи з лютого 2014 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем в них є повнолітній син [PERSON], який продовжує навчатися на третьому курсі денної форми навчання у Немішаївському агротехнічному коледжі Національного університету біоресурсів і природокористування України, у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, тому вона вимушена звернутись з таким позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові, додатково пояснивши, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який є студентом денної форми навчання, а тому працювати та самостійно себе забезпечувати не має можливості, коли відповідач працює на митниці та має стабільний дохід. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами. Відповідач у судове засідання не з'явився, йому були відправлені судові виклики за адресою реєстрації місця проживання, яке перевірялось судом згідно інформації Адресного бюро, проте не вручені адресату з незалежних від суду причин, що згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони, у зв"язку з чим, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та продовжує навчання на на третьому курсі денної форми навчання відділення «Ветеринарна медицина» у «Немішаївському агротехнічному коледжі» Національного університету біоресурсів і природокористування України, зі строком навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року, що підтверджується відоповідним свідоцтвом про народження та Довідкою вказаного навчального закладу за № 664 від 25.04.2014 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на те, що син сторін продовжує навчання у «Немішаївському агротехнічному коледжі» Національного університету біоресурсів і природокористування України на денній формі, тому такий потребує матеріальної допомоги батьків, зокрема і відповідача, який як зазначає позивач, працює та має стабільний заробіток. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан [PERSON], потреби особи даного віку, матеріальний стан [PERSON] та [PERSON], а також обов'язок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення ним повноліття, та вважає, що стягненню на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] підлягають аліменти у розмірі 14 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом, з 12.06.2014 року, тобто з моменту подачі позову до суду та до 30.06.2015 року, тобто до закінчення такого навчання третьою особою, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не з моменту подачі позову до суду, а з лютого 2014 року, то в цій частинні позову суд відмовляє з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, позивачка не вказала та не довела, що нею вживались будь-які заходи щодо одержання вказаних аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. Щодо терміну стягнення аліменті з яким визначився суд, а саме до 30.06.2015 року, тобто до закінчення такого навчання третьою особою, а не до 23 річного його віку за умови подальшого навчання, то в цій частині вимоги позивача є такими, що не грунтуються на законі та є передчасними, оскільки рішення суду не може прийматися з будь-якоюсь можливою подією та передумовою та базуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки такий при подачі позову до суду не було сплачено.

Outcome: partial