Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.10.2016 року відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ «Акцент Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент Банк», з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної карти, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.10.2016 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач зобов`язується виконувати його умови. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, отже відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути на його користь з відповідачва загоргованість в розмірі 18220,75 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 15.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку з малозначністю даної категорії справи. При подачі позову представник позивача просив суд розгляд справи проводити за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та не заперечує щодо винесення заочного рішення. На виконання вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем його реєстрації, які відповідач не отримав. Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, 25.08.2020 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада" на 24.09.2020 року. Крім того відповідач була повідомлена належним чином про час та дату судового засідання, призначеного на 24.09.2020 року, проте подала письмове клопотання разом з яким повернула до суду судовий виклик та вказала на свою незгоду з позовними вимогами. За час перебування справи в провадженні іншого судді, відповідач 12.06.2020 року подала письмовий відзив, відповідно до якого позовні вимоги по справі не визнала, вказала, що всі кредити погашає вчасно, однак на даний момент має статус безробітної, але має час згідно договору на погашення заборгованості (а.с.35-36). Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. У відповідності до частини п`ятої даної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наступне. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. АТ "Акцент-Банк" є правонаступником прав та обов`язків ПАТ "Акцент-Банк" на підставі того, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 р. змінено організаційно-правову форму та назву з ПАТ "Акцент-Банк" на АТ " Акцент-Банк", про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ "Акцент-Банк". Судом встановлено, що з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки, відповідач підписала Анкету-Заяву від 11.10.2016 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 5). В заяві вказано, що позичальник згоден з умовами, що анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", складає між ним та банком договір та, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Витяг із Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які надані позивачем до матеріалів справи (а.с.5-11), вбачається, що ними передбачено умови, розмір обов`язкового щомісячного платежу, визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами та визначено обов`язки позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків, а також оплачувати комісії на умовах договору та сплата штрафів, право банку в будь-який час змінити кредитинй ліміт. Згідно розрахунку позивача (а.с. 4), станом на 13.04.2020 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в розмірі 18220,75 грн., з яких: 12691,29 грн.- заборгованість за кредитом; 5529,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Натомість, у Анкеті-Заяві позичальника від 11.10.2016 року не зазначена процентна ставка. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши Витяг з Умов та правила надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною картою "Універсальна", суд встановив на них відсутній підпис відповідача [PERSON] , що свідчить про те що, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, також, що саме з цими Тарифами банку була ознайомлена відповідач [PERSON] під час підписання Анкети-Заяви, а не з іншими. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Витяга з Умов та правила надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною картою "Універсальна" відповідач була ознайомлена і погодилася на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.10.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28.04.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За зазначених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. також зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем [PERSON] представник АТ «Акцент-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Розрахунок заборгованості, як документ, що має аналітично-узагальнюючий характер, за договором №SАМАВWFС00000652758 від 11.10.2016р., номер якого не вказаний в анкеті-Заяві підписаній відповідачем, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 11.10.2016 р., є недостатнім для доведення вимог позову про стягнення заборгованості, оскільки, як зазначено вище, не доведено обставини узгодження сторонами конкретних тарифів щодо спірних платежів, а це унеможливлює перевірку судом правильності застосування процентних ставок, що є предметом спору. У такому разіпідставність нарахування відсотків за коритування кредитом є сумнівною. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником [PERSON] обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, заборгованості за кредитом в розмірі 12691,29 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, в розмірі 1464,10 грн. (12691,29/18220,75х2102). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р., та

Outcome: partial