Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

02 січня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернулося до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було видано Наказ від 04.07.2019 р. № 632-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» державним інспектором було проведено перевірку земельних ділянок на території Чумаківської сільської об`єднаної територіальної громади та земельних ділянок у районі с. Новоспаське, с. Нововасилівка, с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Так, при проведенні перевірки, державним інспектором було встановлено факт, що земельна ділянка площею 1,3 га в районі земельної ділянки кадастровий номер 1222386500:02:001:0634 засіяна сільськогосподарськими культурами та використовується [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. У зв`язку з вищезазначеним, державним інспектором було складено Акт обстеження земельної ділянки № 632-ДК/86/АО/10/01/-19 від 16.07.2019 р., Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № [NUMBER] /ДК/628/АП/09/01/-19 від 16.07.2019 р., винесено припис № 632-ДК/0111Пр/03/01/-19 від 16.07.2019 р. та проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що складає 4740,35 грн. Оскільки факт самовільного використання земельної ділянки [PERSON] є доведеним, враховуючи факт відсутності добровільного відшкодування шкоди, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, який прохає задовольнити. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому він вказує, що вказані позивача щодо самовільного використання земельної ділянки, які з`явилися підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу, стягнення шкоди є необґрунтованими та незаконними. Так, згідно рішення Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області відповідно до ст. ст. 12 п. 3, 118, 121 Земельного кодексу України, земельна ділянка передана йому у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,3 га межами с. Т-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Але для того, щоб він став власником (мав право володіти, користуватись та розпоряджатись) відповідно до вимог ст. 126 Земельного кодексу України та оформив право власності відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», йому необхідно виготовити технічну документацію. У зв`язку із вказаними вимогами та в цілях виконання рішення Приютської сільської ради Магдалинівського району проводиться виготовлення документації ДП «Дніпропетровський інститут землеустрою» для отримання кадастрового номеру та рішення про визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку, та тільки після отримання такого рішення буде проводитися державна реєстрація права власності на земельну ділянку згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, йому на законних підставах надана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,3 га, але закріплення права власності та реєстрація згідно вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України знаходиться в стадії оформлення для цього документів. Доказами передання на праві власності та оформлення документів являються рішення Приютської сільської ради Магдалинівського району, висновок відділу держземагенства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, проект Державного Підприємства «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут». По вказаним підставам відповідач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною постанову № 632-ДК/0108/По/08/01/-19 від 24.07.2019 р. старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступника начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Щоголєва М.І. від 24.07.2019 р. та скасування її. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області 06.11.2019 р. по справі 179/1612/19, 2-а/179/14/19 визнана протиправною та скасована постанова № 632-ДК/0108/01/-19 від 24.07.2019 р., яка винесена старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступника начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Щоголєва М.І. Магдалинівський районний суд достеменно встановив, що він володіє земельною ділянкою на законних підставах, так як вона надана рішенням Приютської сільської ради Магдалинівського району, для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,3 га. Тому вважає, що позов є необґрунтованим, незаконним та не підлягає задоволенню. Відповідно ч. 5\~ст. 278 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України,\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Наказом № 632-ДК від 04.07.2019 р. Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки стосовно земельних ділянок на території Чумаківської сільської об`єднаної територіальної громади та земельних ділянок у районі с. Новоспаське, с. Нововасилівка, с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. (а. с. 8) Згідно Актів обстеження земельної ділянки № 632-ДК/86/АО/10/01/-19 від 16 липня 2019 р., та № 632/ДК/628/АП/09/01/1-19 від 16 липня 2019 р., складених державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Вишнивецьким Михайлом Вячеславовичем, відповідно до наявної інформації [PERSON] використовує земельну ділянку площею 1,3 га в районі земельної ділянки кадастровий номер 1222386500:02:001:0634 за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. (а. с. 9, 10) Приписом № 632-ДК/0111Пр/03/01/-19 від 16 липня 2019 р., врученим відповідачу, встановлено, що [PERSON] самовільно займає земельну ділянку площею 1,3 га в районі земельної ділянки кадастровий № 1222386500:02:001:0634, приписано у 30-денний термін усунути виявлені порушення законодавства України. (а. с. 11) Розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 1,3 га. [PERSON] , становить згідно розрахунку 4740,35 грн. (а. с. 12) На відповідача старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступником начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Щоголєвим Максимом Ігоревичем складено протокол про адміністративне правопорушення № 632-ДК/0104П/07/01/-19 за порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. (а. с. 13) та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 632-ДК/0108По/08/01/-19 (а. с. 14). Предметом спору у дані справі є відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного використання земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"\~органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно\~\~п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі встановлені\~статтею 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", до яких належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням (пункт "а"); одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань (пункт "в"). Відповідно до\~статті 9 вказаного Закону,\~державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель. Статтею 10 цього Закону\~передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права власності на землю є:\~\~громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до положень\~статті 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за користування землею - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної комунальної власності, про що зазначено у підпункті\~14.1.147\~пункту\~14.1\~статті\~14 Податкового кодексу України. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів (статті\~156,\~157 Земельного кодексу України). Відповідно до\~статті 152 Земельного кодексу України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша\~статті 1166 Цивільного кодексу України). Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга\~статті 1166 Цивільного кодексу України). Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. Відсутність будь-якого із зазначених елементів виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. Цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відшкодування шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов`язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов`язок із відшкодування шкоди. Вимагаючи відшкодування збитків, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до п.4. Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 "№15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності (підпункту 25-1); складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення (підпункт 25-7); розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку (підпункт 25-8). Згідно Наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27.12.2016 №355 "Про організаційні заходи із здійснення функцій державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів", який був чинний на момент складення акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, було запроваджено в діловодство Держгеокадастру, зокрема, бланк акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства, згідно з додатком 3. \~Разом з цим, до акту перевірки не долучено жодних матеріалів письмових пояснень опитаних осіб, матеріалів фото- і відеофіксації тощо, які б підтверджували правопорушення. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 р. визнано протиправною та скасовано постанову № 632-ДК/0108/По/08/01/-19 від 24 липня 2019 р., винесену старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області заступником начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Щоголєвим Максимом Ігоревичем про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. Провадження у справі про адміністративні правопорушення закрито. Встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення. Таким чином, наведена постанова не може свідчити про доведений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки. Усі інші факти та обставини підлягають доказуванню, тобто повинні бути доведені сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, в загальному порядку. Згідно п.4 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, розмір\~\~шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається: для всіх\~\~категорій\~\~ земель\~\~ (крім\~\~ земель\~\~ житлової\~\~ та\~\~громадської забудови) за такою формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі\~\~(1), де\~\~ Шс\~\~-\~\~розмір\~\~ шкоди,\~\~заподіяної\~\~внаслідок\~\~самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель\~\~за\~\~цільовим\~\~призначенням,\~\~визначений\~\~у\~\~додатку\~\~1,\~\~з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення\~\~ індексації\~\~ грошової\~\~ оцінки\~\~ земель, затвердженого\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року. Отже, основною складовою частиною цього розрахунку є площа самовільно зайнятої земельної ділянки. З актів перевірки та обстеження не вбачається яким чином визначено площу спірної земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За правилами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України\~обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд виходить з того, що ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Сплачений судовий збір віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed