Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник" про стягнення не нарахованої заробітної плати, компенсації за не використану відпустку та порушення строків виплати заробітної плати. Позов мотивовано тим, що позивач працювала в ЦВКС "Хмільник" з 20.03.2012 року (наказ № 49 від 20.03.2012 року) по 03.04.2012 року (наказ № 58 від 03.04.2012 року) на посаді економіста ФЕС, за цей період відповідачем не було нараховано та не виплачено їй заробітну плату в сумі 1139 грн., а при звільненні - в порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України компенсацію за 4 календарні дні не використаної відпустки в сумі 373,50 грн. У 2013 році позивач, з 15.08.2013 року (наказ №227 від 15.08.2013 року) по 12.11.2013 року (наказ № 316 від 12.11.2013 року) працювала у ЦВКС "Хмільник" на посаді заступника головного бухгалтера і в листопаді позивачу не нараховано та не виплачено заробітну плату за 1 робочий день - 84,91 грн., а при звільненні - компенсацію за 8 календарних днів не використаної відпустки за вказаний період роботи в сумі 668,54 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ЦВКС "Хмільник" на її користь не донараховану та не виплачену заробітну плату - 1223,91 грн., компенсацію за 12 календарних днів не використаної відпустки - 1042,04 грн., а також, у відповідності до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", постанови Кабінету Міністрів України № 1427 від 20.12.1997 року "Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати" компенсацію в сумі 1527,75 грн., а всього на загальну суму 3793,70 грн. 19.04.2016 року [PERSON] надала суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги, уточнила розрахунки, з урахуванням яких просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3113,75 грн., з яких не донарахована заробітна плата за березень, квітень, травень 2012 року, листопад 2013 року, компенсація за 4 дні не використаної відпустки за період роботи з 20.03.2012 року по 08.05.2012 року, компенсація за 8 днів не використаної відпустки за період роботи з 15.08.2013 року по 12.11.2013 року - 1896,38 грн., компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати - 1217,37 грн. В заяві зазначено, що розрахунки проведено з вирахуванням обов'язкових платежів. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовну заяву, з урахуванням уточнених розрахунків та заяви про зменшення позовних вимог, також надала заяву від 22.04.2016 року, в якій звернула увагу суду на деякі автоматичні помилки у розрахунках, які не впливають на результат розрахунків. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3113,75 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся завчасно і належним чином. На адресу суду 02.03.2016 року надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач зазначив, що в розрахунку зробленому позивачем підрахована заробітна плата до видачі на руки та заробітна плата, яка включає податки та відрахування, які передбачені як дохід до державного бюджету, але не належать до виплати працівнику. Крім того, в таблиці розрахунку № 5 компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за березень 2012 року помилково включено 1120 грн., а належить виплатити 1020 грн. Ухвалою суду від 02.03.2016 року у відповідача витребувано розрахунок, ухвалою від 21.03.2016 року явку представника відповідача визнано обов'язковою, ухвалою суду від 04.04.2016 року у відповідача витребовано довідку про заборгованість по заробітній платі та інших виплатах [PERSON], довідку про середній заробіток [PERSON], належним чином завірені копії табелів, відомостей нарахування заробітної плати. Разом з тим, вимоги ухвал суду відповідачем не виконані, явку представника відповідача в судове засідання не забезпечено. Про причини неявки суд не повідомлено, заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надійшло. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до записів у трудовій книжці БТ-І № 3384431, [PERSON] на підставі наказу № 49 від 20.03.2012 року прийнята в ЦВКС "Хмільник" на посаду економіста ФЕС, на підставі наказу № 58 від 03.04.2012 року, 03.04.2012 року переведена начальником планово-економічної групи ФЕС на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення 3-х років [PERSON], а на підставі наказу № 74 від 08.05.2012 року звільнена 08.05.2012 року, за власним бажанням. На підставі наказу № 227 від 15.08.2013 року [PERSON] прийнята заступником начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера ЦВКС "Хмільник", на підставі наказу № 316 від 12.11.2013 року звільнена за угодою сторін (а.с.6-7). Вказане підтверджується також витягами з наказів ЦВКС "Хмільник": № 49 від 20.03.2012 року (а.с.42), яким також встановлено [PERSON] оклад 1190 грн. на місяць, пільги згідно діючого законодавства, як пенсіонеру за віком, з 20.03.2012 року дозволено доплату у розмірі 50% посадового окладу за складність та напруженість, надано суміщення 50% по посаді начальника планово-економічної групи на період відпустки [PERSON] в розмірі 50% посадового окладу з 20.03.2012 року; № 58 від 03.04.2012 року відповідно до якого [PERSON] з 03.04.2012 року встановлено надбавку за складність і напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу (а.с.43); № 74 від 08.05.2012 року, відповідно до якого [PERSON] звільнена з 08.05.2012 року за власним бажанням, в санаторії працює з 20.03.2012 року, щорічною відпусткою не користувалась (а.с.44); №227 від 15.08.2013 року, відповідно до якого [PERSON] прийнято на роботу заступником начальника ФЄС головного бухгалтера, з окладом 1783 грн. в місяць (а.с.45); № 316 від 12.11.2013 року, відповідно до якого [PERSON] з 12.11.2013 року звільнено за угодою сторін, в санаторії працює з 15.08.2013 року і щорічною відпусткою не користувалась (а.с. 46). Відповідно до ч.6 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Як встановлено в судовому засіданні, зокрема з пояснень [PERSON], довідки УПФ стосовно [PERSON] (а.с.9), у березні 2012 року [PERSON] отримала дохід в сумі 5191,69 грн., що становить розрахунок за попереднім місцем роботи. У період з 20.03.2012 року по 03.04.2012 року, тобто 10 робочих днів, у ЦВКС "Хмільник" їй заробітна плата не була нарахована та не виплачена. Враховуючи розмір окладу та встановлені наказом № 49 від 20.03.2012 року надбавки (1190+595+595=2380 грн.), за вказаний період нарахуванню та виплаті позивачу підлягає заробітна плата в розмірі 1020 грн. (2380:21р.д.х9р.д.=1020) за березень та 119 грн. за квітень 2012 року (2380:20р.н.х1 р.д.=119). Відповідно до довідки УПФ (а.с.9) [PERSON] в листопаді 2013 року отримала дохід 594,33 грн. Однак в листопаді 2013 року [PERSON] відпрацювала 8 робочих днів, а тому розмір її заробітної плати мав становити 679,24 грн. (наказ № 227 від 15.08.2013 року) (1783:21х8=679,24), отже виплаті позивачу підлягає 84,91 грн. (679,24-594,33=84,91). Що стосується виплати грошової компенсації за не використану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 83 КЗпП вона може бути стягнута на вимогу працівника за всі дні не використаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст. 182-1 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Враховуючи вимоги ст. 75 КЗпП України, відповідно до яких щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні, а також відповідно до витягу з колективного договору (а.с.66), враховуючи посади на яких працювала [PERSON] їй передбачено додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів. Як встановлено з витягів із наказів про звільнення від № 74 від 08.05.2012 року, № 316 від 12.11.2013 року [PERSON] щорічними відпустками не користувалась. Враховуючи вищевказані норми трудового законодавства, в день звільнення [PERSON] належало виплатити відповідачем компенсацію за не використані відпустки за період роботи з 20.03.2012 року по 08.05.2012 року та з 15.08.2013 року по 12.11.2013 року. При цьому загальна кількість календарних днів, за виключенням святкових днів, за вказаний період становить 47 та 89 відповідно. Згідно п.п. 2, 3, 5, 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за не використані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за не використані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за не використану відпустку. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад, тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем (а.с. 60-65), оскільки він відповідає вимогам Порядку № 100. Таким чином загальна сума компенсації позивачеві за не використану відпустку за 4 календарні дні за період роботи з 20.03.2012 року по 08.05.2012 року становить 388,92 грн. (2700,53+119грн.:29к.д.=97,23) (97,23х4к.д.=388,92), а за 8 календарних днів за період роботи з 15.08.2013 року по 12.11.2013 року становить 701,52 грн. (87,69х8=701,52). Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п.п. 2-4 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Наданий позивачем уточнений розрахунок (а.с.60-65) проведений у відповідності до вимог п.п. 2-4 Положення, а тому компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1512,26 грн., нарахованої заробітної плати та компенсації за не використану відпустку 2314,35 грн., при цьому без урахування обов'язкових платежів, сума до виплати позивачеві становить 3113,75 грн. (1896,38+1217,37=3113,75). Анатолічна правова позиція наведена в п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці". Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а на користь позивача підлягає стягнення загальна суму 3113,75 грн. Також з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір в сума 551,20 грн.

Outcome: approved