Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 08 січня 2008 року. Від шлюбу з відповідачем у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.03.2010 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вона, позивач відновила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Зазначає, що син знаходиться на повному її утриманні. Відповідач тривалий час (з 2008 року) не бачив сина, не приїжджав до нього, не спілкувався та не бере жодної участі в його вихованні. Протягом 12 років відповідач жодного разу не поцікавився станом здоров`я сина, як виховується та навчається останній. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, жодної матеріальної допомоги з часу реєстрації шлюбу на утримання сина не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, одягом, не відвідує його в навчальному закладі, не цікавиться шкільними справами. Вказує, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання, жодних перешкод в спілкуванні сина з батьком вона не чинила. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та уточнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та не подав відзив на позов. Представник третьої особи Печеніжинської ОТГ Коломийського району в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Враховуючи пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, суд доходить висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 08 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєструвано шлюб у Княждіврській сільській раді Коломийського району. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № 1 від 08.01.2008 р.(а.с.7 ) Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 березня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати з матір ю дитини позивачем по справі [PERSON] (к.п. [PERSON] )(а.с.8) Позивач після розірвання шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.10) Згідно довідки про склад сім`ї Печеніжинської селищної ради ОТГ села Кийданці № 523 від 21.08.2018 р. неповнолітній син [PERSON] проживає з матір`ю, позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Як зазначила позивач, відповідач тривалий час, з 2008 року не бачить їхнього сина, не спілкується з нею, не бере жодної участі в його вихованні та утриманні . Відповідач [PERSON] як батько учня 5 класу [PERSON] жодного разу не відвідував школу і не цікавився шкільними справами свого сина, що стверджується копією характеристики, виданої директором Кийданецької загальноосвітньої школи I-II ступенів, Об`єднаної територіальної громади Коломийського району (а.с. 13) З акту складеного в.о. старости села Кийданці 24.07.2018 року в присутсності сусідів [PERSON] та [PERSON] та депутата [PERSON] , вбачається, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги і не займається вихованням сина [PERSON] (а.с.12) Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Однак таким правом відповідач не користується, самоусунувшись від нього. І таке ухилення від виконання свого обов`язку він здійснює свідомо, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, він взагалі не спілкується з дочкою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, при розгляді даної категорії справ, перш за все, необхідно враховувати інтереси дитини. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. рішення у справі МакМайкла, п. 87). У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив суду, що батько його [PERSON] з ним взагалі не спілкується та ним не цікавиться, в школу не приходить. Беручи до уваги вищенаведене, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , складеного на підставі рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради від 09.10.2018 року (а.с.15), з якого вбачається, що з часу припинення спільного проживання позивача та відповідача, батько дитини перестав брати участь у вихованні сина, не провідував його, не піклувався про стан його здоров`я та духовний розвиток. Батько не займається матеріальним забезпеченням сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. (а.с.15) Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що проявляється в тому, що він не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, не цікавиться її життям ; не забезпечує матеріально неповнолітнього сина, та не виділяє кошти на її утримання, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, та тривалий час не спілкується з ним, то суд вважає, що при обставинах, коли батько неповнолітньої дитини умисне на протязі тривалого часу - більше шести місяців злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком дитини, не займається її вихованням, не допомагає матеріально, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, то згідно ст.164 ч.1 п.п.2, 4 СК України батько дитини [PERSON] може бути позбавлений судом батьківських прав. Ухилення від виконання юридичного обов`язку це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагався підтримувати зв`язки з сином, тому слід позбавити його батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Крім того, згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] і відповідно до ст. ст.180,181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїй дитині до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що позов в цій частині слід задовільнити та стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн . щомісячно до досягнення ним повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved