Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів з наданням в подальшому позову в новій редакції, в якому остаточно просила: - звільнити з-під арешту земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. кадастровий номер 4810137200:10:002:0008 цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та цілий житловий будинок, загальною площею 396,6 кв.м. за тією ж адресою шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження: -заборона реєстраційний номер 5912863, зареєстрована в реєстрі 26.10.2007 року реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Підстава обтяження договір іпотеки від 26.10.2007 року, посвідчений Горбуровим К.Є. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 2879, заборона - реєстраційний номер 1181, іпотекодержатель - АТ «Райффайзен Банк Аваль», іпотекодатель [PERSON] ; -заборона реєстраційний номер 7137582, зареєстрована в реєстрі 06.05.2008 року реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П. Підстава обтяження договір іпотеки від 06.05.2008 року, посвідчений Лашиною О.П. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 1226, іпотекодержатель - АТ «Райффайзен Банк Аваль», іпотекодатель [PERSON] ; - арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 12776866, зареєстрований 24.07.2012 року реєстратором Миколаївською філією держаного підприємства «Інформаційний центр». Підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 24.07.2012 року в межах виконавчого провадження 31488024, винесена державним виконавцем Центрального ДВС Миколаївського міського управління юстиції Шарвей М.В. В обгрунтування позову посилається на те, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.08.2007 року є власником земельної ділянки, площею 600 кв.м., за адресою [ADDRESS] році на вказаній земельній ділянці нею побудований житловий будинок загальною площею 396,6 кв.м. В 2020 році при підготовці документів для введення житлового будинку до експлуатації нею було з`ясовано, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться вищевказані записи про заборону відчуження нерухомого майна. Земельна ділянка позивачкою ніколи не відчужувалася, в іпотеку не передавалася. На земельної ділянці станом на дату подачі позову був розташований житловий будинок позивача не введений до експлуатації, загальною площею 396,6 кв.м. Відповідно до відомостей зазначених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в іпотеку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був переданий [PERSON] житловий будинок загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м. За відомостями КП ММБТІ житловий будинок загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м. зі спорудами за вказаною адресою знесений. 03.07.2020 року право власності [PERSON] на цей житловий будинок припинено, про що внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. 23.07.2020 року право власності позивача на цілий житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності 37521503. Наявність запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права позивачки на володіння та вільне розпорядження належним її на праві власності нерухомим майном, проте у позасудовому порядку вищевказане порушення своїх прав вона усунути не може. \~Ухвалою суду про забезпечення доказів від \~03.09. 2020 року витребувано у Приватного нотаріуса ММНО Горбурова К.Є належним чином завірені копії договору іпотеки від 26.10.2007 року та всіх документівна підставі яких було посвідчений договір іпотеки. Ухвалою суду про забезпечення доказів від \~23.10.2020 року витребувано у ПН ММНО Горбурова КЄ належним чином завірену копію іпотечного договору від 26.10.2007 року зареєстрований в реєстрі за № 2879 де іпотекодавцем є [PERSON] та копіїдокументів, на підставі яких було посвідчено данний договір . В судове засідання представник позивача адвокатка Сидоренко Т.В. не з`явивилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила про задоволення позову на підставі наявних доказів та виклдаених у позові обставин. В судовому засіданні представника відповідача адвокатка Чеботарь Ж.С. заперечила проти задоволення позову, посилаючись на безпідставінсть позовних вимог. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Лашина О.П. не з`явивилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних доказів. В судове засідання представник Центрального ДВС не з`явивися, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4810137200:10:002:0008, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового бдинку та господарських спору - на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 13.04.2007 року . Згідно Довідки від 22.06.2020 року № 2-3107 КП ММБТІ житловий будинок загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м. зі спорудами за вказаною адресою знесений. Згідно технічного паспорту від 15.06.2020 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] зведено житловий буднок літера М-1, площею 396,6 кв.м. , рік побудови - 2015 . Згідно інформації станом на 07.07.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про заборону відчуження нерухомого майна: заборона реєстраційний номер 5912863, зареєстрована в реєстрі 26.10.2007 року реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Підстава обтяження договір іпотеки від 26.10.2007 року, посвідчений Горбуровим К.Є. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 2879, заборона - реєстраційний номер 1181, іпотекодержатель - АТ «Райффайзен Банк Аваль», іпотекодатель [PERSON] ; заборона реєстраційний номер 7137582, зареєстрована в реєстрі 06.05.2008 року реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П. Підстава обтяження договір іпотеки від 06.05.2008 року, посвідчений Лашиною О.П. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 1226, іпотекодержатель - АТ «Райффайзен Банк Аваль» , іпотекодатель [PERSON] ; арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 12776866, зареєстрований 24.07.2012 року реєстратором Миколаївською філією держаного підприємства «Інформаційний центр». Підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 24.07.2012 року в межах виконавчого провадження 31488024, винесена державним виконавцем Центрального ДВС Миколаївського міського управління юстиції Шарвей М.В. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.07.2020 року право [PERSON] на житловий будинок загальною площею 172,0 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м. зі спорудами за вказаною адресою припинено. 23.07.2020 року право власності позивача на цілий житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 396,6 кв.м. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності 37521503. Згідно експертного дослідження № 125-054/1 будівельно-технічної експертизи від 06.10.2020 судового експерта [PERSON] - житловий будинок літер А , загальною площею 172 кв.м., по своїм технічним показникам та конструктивним елементам, атакож вважаючи той факт, що вкзааний житловий будинок був повністю знесений, не може бути складвоою частиною житлового будинку літер М-1 , який на даний час розташований за адресою [ADDRESS] .Житловий будинко літер М-1, який розташований на даний час наземельній ділянці домоволодіння за адресою [ADDRESS] , є новим будівництвом з новими зовнішніми розмірами, конфігурацією та площею забудови. Відповідно до іпотечного договору за реєстровим номером № 2879, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Горбуровим К.О., укладеного 26.10.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавацем, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/08-112/70860 від 26.10.2007 року остання передала в іпотеку Банку належний їй на праві власності за Договром купівлі-продажу від 26.10.2007 року житловий будинок , загальною площею 172 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Одночасно нотаріусм на підставі ст. 73 ЗУ "Про нотаріат" накладена заборона відчуженян цього майна за реєстровим № 1181. Відповідно до іпотечного договору за реєстровим номером № 1226, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Лашиною О.П., укладеного 06.05.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавацем, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договром № 014/08-112/78498 від 06.05.2008 року остання передала в іпотеку Банку належний їй на праві власності за Договром купівлі-продажу від 26.10.2007 року житловий будинок , загальною площею 172 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Одночасно нотаріусм на підставі ст. 73 ЗУ "Про нотаріат" накладена заборона відчуження цього майна за реєстровим № 1227/4. При цьому листом Банку надана згода на передання в заставу другої черги вказаного нерухомого майна. Жодний з цих договорів не містить посилання щодо розташування вказаного предмету іпотеки на земельній ділянці, визначеної індивідуальними ознаками. Згідно пояснень третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського МНО Лашиної О.П., земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не була предметом іпотеки, на неї не накладалая заборона відчуження. При посвідченні договору іпотеки власником житлоовго будинку [PERSON] була надана довідка управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 06.05.2008 за № 2037/20, що земельна ділянка за вказаною адресою належить до земель комунальної власності та документи на право власності на земельну ділянку не зареєєстровано (додана до матеріалів справи). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (Постанова ВСУ від 15.05.2013р. справа № 6-26цс13). Так, новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами (постанова Верховного Суд України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16). Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що житловий будинок за вказаною адресою, який належить на праві власності позивачеві створено без прив`язок до раніше існуючого нерухомого майна - житлового будинку, площею 172 кв.м., який був предметом іпотеки, без використання його складових структурних елементів. Жодних договорів іпотеки відносно предмета іпотеки - вказаної спірної земельної ділянки позивачем з АТ "Райффайзен Банк Аваль" не укладалося, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Так, частина перша статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, із такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачало роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Але вказана норма регулює правила переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на житловий будинок, будівлю або споруду. Отже , з аналізу вказаної норми вбачається, що оскільки до позивачки не переходило право власності на предмет іпотеки- житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, ні до відповідачки не переходио право власності на спірну земельну ділянку при придбанні житового будинку , оскільки на той час земельна ділянка вже була окремим об`єктом цивільних прав, отже принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній споруд не може бути застосований до дійсних правовідносин сторін. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у права людини. Принцип верховенства права закріплено й у статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. За змістом статтей 316, 317 Цивільного кодексу України, право власності - є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння( ст. 391 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Об`єктами права приватної власності є, зокрема, земельні ділянки . Земельною ділянкою як об`єктом цивільних прав є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Тобто за логікою і змістом як цивільного, так і земельного законодавства на час виникнення спірних правовідносин земельна ділянка є самостійним об`єктом нерухомості зі специфічним правовим режимом його використання. Поділ об`єктів цивільних відносин на рухоме та нерухоме майно веде свою історію з часів римського права і застосовується у сучасному цивільному законодавстві більшості країн світу. У законодавстві України термін «нерухоме майно» вперше було введено Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2654-ХІІ «Про заставу», статтею 31 якого в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що предметом іпотеки може бути майно, пов`язане з землею - будівля, споруда, квартира, підприємство (його структурні підрозділи) як цілісний майновий комплекс, а також інше майно, віднесене законодавством до нерухомого. Визначення належності об`єкта до нерухомого або рухомого майна має велике значення у відносинах, пов`язаних з виникненням, переходом та припиненням права власності на ці об`єкти. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ознаками нерухомого майна є: 1) ці об`єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно пов`язані із землею, тобто вони не можуть існувати без землі; 2) переміщення зазначених об`єктів є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Вказані ознаки є основними, тому розглядати їх необхідно в сукупності. При цьому слід ураховувати нормативні акти (спеціальне законодавство), які визначають статус того чи іншого виду нерухомого майна. У кожному випадку слід виходити з конкретного об`єкта - чи може, зокрема, житловий будинок, як у справі, що розглядається, бути самостійним, об`єктом, незалежним від земельної ділянки, на якій він розташований. Визначальною умовою при цьому є особисті характеристики та функціональне призначення такого об`єкта, що відповідають ознакам нерухомого майна. При вирішенні спору суди повинні враховувати баланс інтересів власників кожного виду нерухомого майна. Такий підхід відповідає і практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при розгляді справ щодо порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Зокрема, ЄСПЛ у своїй діяльності керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним). Але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява № 43768/07)). Виникає питання щодо володіння землею новим власником нерухомого майна у разі не вирішення питання про перехід права на землю шляхом укладення сторонами угоди про відчуження нерухомого майна та окремої цивільно-правової угоди щодо долі земельної ділянки, на якій таке майно розташоване, з урахуванням балансу інтересів як власника житлового будинку, так і власника земельної ділянки, на якій розташована відчужена нерухомість. Проте у даному випадку до позивачки не переходило жодним чином право власності на предмет іпотеки , більш того, матеріалами справи підтверджується знищення предмету іпотеки ( обов`язки щодо збереження предмету іпотеки та правові наслідки невиконання аткого обов`язку врегульовані ст.ст. 10,12,17 ЗУ "Про іпотеку") , отже перебування спірної земельної ділянки під заборонами на підставі вказаних договорів іпотеки, укладених між відповідачами щодо житлового будинку, площею 172 кв.м., власником якого не булла [PERSON] і який є знищений, вочевидь суперечить принципу непорушності права власності ( ст. 41 Конституції України) , оскільки на таке обмеження, тим більше відчуження земельної ділянки у власника не було волі і така домовленість сторін не знайшла свого закріплення у відповідній угоді, про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази. Відповідно до частини другої\~статті 5 ЦПК України,\~у випадку, якщо закон\~або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже,\~\~та\~\~не обмежують суд у виборі способу захисту, прямо передбаченого законом, а дозволяють, виходячи із принципу верховенства права, визначити не тільки прямо передбачений у нормативному акті спосіб захисту порушеного права особи, а й спосіб захисту, який не передбачений законом, але не суперечить йому та найбільш відповідатиме змісту порушеного права і характеру правопорушення. . За такого, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved