Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця с.Жалянка Гощанського району, Рівненської області, на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і після досягнення нею повноліття - до закінчення навчання на денній формі у навчальному закладі, але не довше як до досягнення нею 23-річного віку; стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с.Жалянка Гощанського району, Рівненської області, на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісячно на кожну дитину з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с.Жалянка Гощанського району, Рівненської області, на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO], і синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно на кожну дитину. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що коштів для утримання їх спільних дітей відповідач не дає. Добровільно належної участі в їх утриманні фактично не приймає. Зокрема, він не купує дітям продуктів харчування, одягу, взуття, іграшок, ліків, не здійснює щорічних витрат на їхнє оздоровлення, не надає кишенькових грошей, не несе інші витрати по утриманню. Вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання їх спільних, окільки має достатні, хоча й мінливі доходи. Так, орієнтовно його місячний заробіток складає від 5000 грн. і більше. Він офіційно не працевлаштований, проте маючи досвід роботи муляром, каменщиком, токарем він достатньо заробляє. Через відсутність домовленості про сплату аліментів із відповідачем, а також його небажання самостійно давати необхідні й достатні кошти для утримання дітей вона змушена звертатися для вирішення даного питання до суду. Відповідач аліменти нікому не сплачує, іших крім їх спільних дітей у нього не має, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших осіб у нього на утриманні не має. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, щодо розміру аліментів, які просить стягнути дружина. Вказав, що буде добровільно надавати допомогу для дітей по мірі можливості. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданого 20 грудня 1990 року Малошпаківською сільською радою Рівненського району, актовий запис №10. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.1999 року актовий запис №18, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2000 року актовий запис №1484, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.04.2009 року актовий запис №1063, підтверджується, що батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Довідкою №150 від 26 лютого 2016 року виданої ДПТНЗ "Рівненський центр професійно-технічної освіти сервісу та дизайну" встановлено, що [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Рівненський центр професійно-технічної освіти сервісу та дизайну" в групі №19 "оператор з обробки інформації" на неповному державному утриманні. З оглянутої судом довідки №28 від 26 лютого 2016 року підтверджується, що [PERSON] навчається в 9А класі Рівненської ЗОШ №8, а згідно довідки виданої завідувачем ДНЗ №40 за №13 від 29 лютого 2016 року, підтверджується, що [PERSON] відвідує ДНЗ №40 з 18.10.2011 року по даний час. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. З оглянутої судом трудової книжки [NUMBER] заведеної 18.08.1980 року на [PERSON] вбачається, що останній запис зроблено 30.11.2009 року. В зв'язку з тим, що відповідач не має постійного доходу, суд, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дітей та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття, на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття та на утримання [PERSON], [INFO]. у розмірі 800 гривень, щомісячно і до досягнення ним повноліття починаючи з 25 березня 2016 року. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати і для необхідного розвитку кожної дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на найстаршу дочку, до досягнення нею 23 років чи закінчення навчання, то дана вимога до задоволення не підлягає, так як вона не досягла повноліття і норми ст.198-201 СК України, не можуть бути застосовані судом, тому така вимога є безпідставною. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимога позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO], і синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно на кожну дитину не знайшла свого обгрунтування, у зв"язку з чим суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved