Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача (по татовій лінії) [PERSON]. При житті, [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла позивачу. Позивач після смерті бабки фактично вступив в управління спадковим майном. 26.10.2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Крім земельної ділянки, до спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. Право власності спадкодавця підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 16.04.1988р. Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане будинковолодіння нотаріусом відмовлено позивачу, оскільки спадкове господарство зареєстровано, як колгоспний двір, головою якого була померла і кожному із членів колгоспного двору належить відповідна частка, визначити які неможливо, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2018 року. Із витягу по господарської книги № 10 Чернятинської сільської ради Городенківського району (особовий рахунок № 856) вбачається, що на час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], онук [PERSON], дружина онука [PERSON], правнуки: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спору щодо спадкового майна немає, інші спадкоємці відсутні, із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. З часу свого народження і по сьогодні зареєстрвоаним місцем проживання позивача був і є будинок по [ADDRESS] . Все своє доросле життя позивач допомагав бабусі по господарству та в побуті, неодноразово проводив як поточний так і капітальний ремонт будинку, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. Догляд і поховання [PERSON] теж здійснював позивач за власні кошти. Звітом житлового будинку з надвірними спорудами стверджено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 83 650 грн. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачі позов визнають в повному обсязі. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16 квітня 1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13.01.1988р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради в 1990 році [ADDRESS], номери будинків залишились незмінними, що підтверджується довідкою № 1355, виданою 06.12.2018р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 933, виданою 05.10.2018 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що відповідно до витягу з по господарської книги № 10 (ос.рах.856) Чернятиснької сільської ради за період 1991 по 1995 рік по господарству в [ADDRESS] суспільна група господарства - колгоспник, станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], син [PERSON],[INFO], невістка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], дружина онука [PERSON], [INFO], правнуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 01.04.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.04.1996 р. Чернятинською с/Радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 02.01.2008р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02.01.2008 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] і на момент його смерті в господарстві проживали та були зареєстровані: син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 1353, виданого 06.12.2018р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 16.01.2008 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителька [ADDRESS] паспорт [NUMBER] виданий Городенківським РВ УМВС 26.10.2002р, на випадок своєї смерті усе належне їй майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належатиме і на що вона за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] заповіла своєму онукові [PERSON], [INFO], жителю с. Чернятин. Заповіт зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 22. [PERSON] померла [INFO] у віці 94 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 11.03.2008 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.03.2008 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України. Заява про відмову від спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Довідкою № 1354, виданою 06.12.2018 р. виконкомом Чернятинської сільської ради стверджено, що [PERSON] на момент смерті ([INFO]) проживала та була зареєстрованою по [ADDRESS], разом з нею в господарстві проживали та були зареєстровані: внук [PERSON],[INFO], невістка [PERSON], [INFO], правнуки: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] Копією спадкової справи № 441/2018 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С., стверджено, що позивач [PERSON] 26.10. 2018 року подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON]. Витяг № 53675889 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданий 16.10.2018 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою свідчить, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 63146545, номер у нотаріуса 441/2018. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 26.10.2018р. Білоконь К.С. в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК, зареєстрованого в реєстрі за № 1219 стверджується, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у агрофірмі селян власників "Україна" місцезнаходження с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 56,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Отже, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті бабки [PERSON]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 8743, виданою ОКП "Коломийське МБТІ" 09.10.2018 року стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському МБТІ під реєстровим № 220 по [ADDRESS] Городенківського району право власності зареєстровано за [PERSON], головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 16.04.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988р. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1937р., інші господарські будівлі збудовані в 1937, 1967, 1975, 1985 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров'я" на підставі договору № 370 від 16.11.2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] Городенківського району станом на 19.11.2018 року становить 83 650 грн. За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка розміром 0,23 га, яка надана для будівницва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 1356, виданою 06.12.2018 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1297 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С. № 3538 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2018р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області після смерті баби [PERSON] з посиланням на те, згідно свідоцтва на право особситої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Городенківської районної ради 16.04.1988р., вищевказане господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Довідкою № 1352, виданою 06.12.2018р. виконкомом Чернятинської сільської ради стверджується, що після смерті батька [PERSON], [INFO], та баби [PERSON], [INFO], їхній син та внук вступив у володіння всім майном, де разом із сім'єю проживає, сплачує комунальні платежі, податок за город, яким користується. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved