Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач посилається на те, що 25.12.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1028/07, згідно якого відповідачу надався кредит у розмірі 49935 грн. на придбання автомобіля марки DEAWOO LANOS. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитиним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту від 25.12.2007 року, відповідного до якого [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль марки DEAWOO LANOS, рік випуску 2007, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER]. 14.11.2014 року [PERSON] надала нотаріально-посвідчену довіреність на співробітників ПАТ "ВіЕйБі Банк", тим самим фактично погодилась з пропозицією Банку на право здійснення від її імені цивільно-правових дій направлених на здійснення продажу заставленого автомобіля з метою подальшого погашення заборгованості за кредитним договором. Але в матеріалах Кредитної справи є постанова про відкриття виконавчого провадження серії - ВП № 12523398 від 27.04.2009 року за яким [PERSON] виступає - боржником , а АБ «Брокбізнесбанк» - є стягувачем. В межах зазначеного виконавчого провадження 07.07.2009 року була винесена постанова державного виконавця про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення на його відчуження. Відповідно зазначеної постанови було накладено арешт на автомобіль марки DEAWOO LANOS, рік випуску 2007, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], який виступає предметом застави ПАТ "ВіЕйБі Банк". Позивач стверджує, що в даному випадку право застави у нього виникло, як зазначено вище, ще у 2007 році, а постанова про накладення арешту в інтересах іншого стягувача була винесена у 2009 році. Станом на 19.12.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ "ВіЕйБі Банк" не погашено та значно перевищує вартість предмету застави. Тому позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання його права на автомобіль, який зареєстровано за [PERSON] та про звільнення вищевказаного майна з під арешту, оскільки Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Третя особа у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, заперечень проти позову та повідомлень про причини неявки в суд не надіслала. Вивчивши справу, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 572, ч.1 ст. 589 ЦК України, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Уразі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту від 25.12.2007 року (а.с.20-25), відповідного до якого [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль марки DEAWOO LANOS, рік випуску 2007, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER]. Відповідно до постанови від 07.07.2009 року (а.с.42) державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-325 виданого 16.04.2009 року про стягнення на користь АБ «Брокбізнесбанк» з [PERSON] боргу, накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.12.2007 року. Таким чином, заставодержателем є позивач з 2007 року і в силу застави він (кредитор, заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Отже, оскільки Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями, позов в цій частині підлягає задоволенню, а заставлене майно звільненню з під арешту. В частині задоволення позовних вимог позивача про визнання його права на автомобіль, який зареєстровано за [PERSON], слід відмовити, оскільки [PERSON] 14.11.2014 року надала нотаріально-посвідчену довіреність на співробітників ПАТ "ВіЕйБі Банк", тим самим не порушує прав позивача, фактично погодилась з пропозицією Банку на право здійснення від її імені цивільно-правових дій, направлених на здійснення продажу заставленого автомобіля з метою подальшого погашення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: partial