Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області, з відповідача на її користь стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 31.10.2008 року по 14.07.2009 року в сумі 83946,00 грн., компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з листопада 2008 року по травень 2012 року в сумі 16592,61 коп. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70000,00 грн. На сьогоднішній день заборгованість із заробітної плати відповідач на її користь не виплатив. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з зарплати, роботодавець не звільняється від відповідальності за затримку виплати належних працівникові сум. На підставі викладеного просить стягнути з Дочірнього підприємства «Каzамета Україна» ПП «Лаона» на її користь середню заробітну плату з 24.09.2012 року по 24.03.2014 року у розмірі 353961,53 грн. ,як відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити з зазначених в ньому підстав. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що можливість виплатити кошти відсутня, оскільки рахунки підприємства арештовані , майно знаходиться на реалізації, від отримання майна замість стягнутої суми, відповідач відмовляється. В такому разі вини відповідача у невиплаті заборгованості не має. Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надано. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 липня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 31.10.2008 року по 14.07.2009 року в сумі 35175,47 грн. та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з листопада 2008 року по травень 2012 року у розмірі 8377,00 грн. Даним рішенням також встановлено, що позивач працювала на ДП "Каzамета-Україна" яке в подальшому було перейменовано на Дочірнього підприємства "Каzамета-Україна" ПП "Лаона" на посаді бухгалтера та наказом від 27.05.2011р. звільнена з займаної посади з 14.07.2009р. на підставі п.7 ст.36 КЗпПУ. Зазначене рішення частково змінено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24.09.2012р. та з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 83946,00 грн., компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 16592,61 грн. та середній заробіток, за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70000,00 грн. З державного реєстру виконавчих проваджень вбачається , що постановою державного виконавця ВП №34863501 від 23.10.2012 року ,відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по зазначеній справі, але на сьогоднішній день рішення суду залишається невиконаним. Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно роз'яснень, даних у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Пунктом 25 зазначеної постанови ПВСУ визначено, що перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно роз'яснень , даних у п.21 зазначеної постанови Пленуму, середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі -Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховується допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно із п. 5 Порядку, нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 30.09.2008 року №10338/0/14-08/3 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009 рік» встановлені наступні показники робочих днів: травень -18 ; червень -20 днів. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 23.08.2011 року №8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік» встановлені наступні показники робочих днів: вересень (з 24.09.2012року) -4; жовтень -23; листопад -22; грудень -21 дні. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень -21; лютий -20; березень -20; квітень -22; травень -19; червень -18; липень -23; серпень -21; вересень -21; жовтень -23; листопад -21; грудень -22 дні. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 04.09.2013р. N 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень -21; лютий -20; березень -15 (по 24 березня 2014 року включно)днів. Для розрахунку середньоденної заробітної плати судом використані довідка по формі ОК-2 з Пенсійного фонду за 2009 рік, картка рахунку 661, по співробітнику [PERSON], виданого Дочірнім підприємством «Каzамета Україна» ПП «Лаона» 01 червня 2011 року, розрахунково-платіжні відомості №НЗП-000009 за травень 2009 року та №НЗП-000011 за червень 2009 року, лікарняні серія АБО №081568 від 01.06.2009 року та серія АБО №036905 від 29.05.2009 року; Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2009 рік та розрахунково-платіжної відомості № НЗП 000009 [PERSON] отримувала заробітну плату за травень 2009р. в сумі 14076,30 грн. за відпрацьованих 10 робочих днів, за червень 2009р. в сумі 17273,46грн. за відпрацьованих 16 робочих днів. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає : 10004,62 грн. (14076,30 грн. заробітна плата за травень 2009 року - 4071,68 лікарняні) + 14406,66грн. (17273,46грн заробітна плата за червень 2009р.- 2866,80грн.) : 26 робочих дня за два місяці (10 робочих днів у травні 2009 року + 16 робочих днів у червні 2009 р.) = 938 грн. 89 коп. (п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Кількість днів прострочення виплати заробітної плати станом на дату пред'явлення позову складає 377 дні, отже середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.09.2012р. по 24.03.2014р становить 353 961,53 гривні (938,89 грн. х 377 робочих дні). Суд не приймає до уваги пояснення представників відповідача стосовно фактичної відсутності коштів, оскільки дане твердження не підтверджено жодним доказом, крім цього скрутне матеріальне становище не звільняє боржника від виконання зобов'язання. Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню та з Дочірнього підприємства "Каzамета-Україна" ПП "Лаона" на користь [PERSON] підлягає стягненню 353 961,53 гривні середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 24.09.2012р. по 24.03.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, який, відповідно ЗУ «Про судовий збір» становить 1 відсоток ціни позову та в даному випадку складає 3539,61 грн. від сплати якого позивач звільнена при подачі позову до суду на підставі ч.1 п.1 ст. 5 зазначеного закону.

Outcome: approved