Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] , в якій просила: встановити факт що має юридичне значення, а саме факт належності договору купівлі -продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649 [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт прийняття спадщини за заповітом [PERSON] - житлового будинку з господарськими будівлями а саме: «А» - житловий будинок, загальною площею 54,10кв.м, у тому числі житловою 32,87кв.м., «Б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня, який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. а саме: «А» - житловий будинок, загальною площею 54,10кв.м, у тому числі житловою 32,87кв.м., «Б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . При житті [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , 10.04.1979 року, склала заповіт, яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалась і взагалі все те, що буде їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] .. Рішенням виконавчого комітету Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області №27-СР від 17.10.2018 року, будинку [ADDRESS] була присвоєна юридична поштова адреса, а саме: [ADDRESS] . Згідно запису в домовій книзі за 1967-1970 рр. даний будинок значився за [ADDRESS] .Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, то листом приватного нотаріуса Патраманською Л.М. Роздільнянського районного нотаріального округу № 262/01-16 від 08.04.2019 рокуїй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту управління чи володіння спадковим майном та визнання за нею право власності.Вважає, що вони прийняли спадщину відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, так як фактично вступили в управління спадковим майном, тому що на момент смерті [PERSON] вона з 20.04.1979 року, зареєстрована та проживає по теперішній час у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 1979 року сплачує комунальні послуги. проводить ремонтні роботи в будинку, утримує територію у належному стані і отримала оригінал договору купівлі -продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649, оригінал заповіту посвідчений секретарем виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі за №18, тобто фактично користується та володіє даним майном. Тому позивач просила її вимоги задовольнити. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.03.2021 року заяву судді Теренчук Ж.В. про самовідвід задоволено, матеріали цивільної справи №511/556/21, номер провадження 2/511/296/21 передано до канцелярії Роздільнянського районного суду Одеської області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.03.2021 року вищезазначену справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання представник позивача - адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 19.02.2021 року, не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача ( а.с. 116). Представник відповідача - Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечують проти даного позову, вирішення даної справи залишає на розсуд суду та просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.107-108,117 ) Відповідач [PERSON] про час та місце слухання по справі був сповіщений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність. ( а.с.101-103) Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 22.05.2020 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),на підставі актового запису №17.(а.с.12) При житті [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі -продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649. ( а.с. 16) За життя [PERSON] , 10.04.1979 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів і та зареєстрований в реєстрі за №18, яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалась і взагалі все те, що буде їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . ( а.с.13) Відповідно до довідки № 504 виданої виконавчим комітетом Лиманської селищної ради від 19.02.2021 року, дійсно заповіт від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , стосовно її майна, де б воно не було і з чого б воно не складалась і взагалі все те, що буде їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, посвідчений 10.04.1979 року секретарем виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів за №18. ( а.с.14) Окрім цього, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актового запису про смерть ім`я [PERSON] вказано як « [PERSON] », а у договору купівлі-продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649, ім`я [PERSON] вказано « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) « [PERSON] » (рос.мова) народилася у 1919 році у с. Антоновка Тлуманського району Станіславської області. ( а.с. 66) Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис№6 від 08.01.1955 року, [PERSON] » (рос.мова), 1919 року народження уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на - [PERSON] . ( зворотній бік а.с.66) У свідоцтві про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , актовий запис №19, його мати вказана як - [PERSON] » (рос.мова). ( а.с.67) Згідно заповіту від 10.04.1979 року, посвідчений секретарем виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів і та зареєстрований в реєстрі за №18, ім`я [PERSON] на російській мові вказано «Евдокия». Згідно відання Академії наук Української PCP «Власні імена людей», ім`я [PERSON] на української мови може бути написано як [PERSON] так і [PERSON] , тобто дане трактування цього імені на української мови однорідне (фактично однакове вірно) та застосовується у даних варіантах до одного та того ж людини. Таким чином, судом встановлено, факт належності договору купівлі -продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649 [PERSON] , яка померла [INFO] Крім того, рішенням виконавчого комітету Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 27-СР від 17.10.2018 року, присвоєно житловому будинку та земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1823 га, що знаходяться по [ADDRESS] адресу, а саме: [ADDRESS] .(а.с. 76) Відповідно до довідки № 21 виданої старостою Степового старостинського округу Лманської селищної ради від 19.02.2021 року вбачається, що рішенням виконавчого комітету Степової сільської ради Роздільнянського району Одеської області №27-СР від 17.10.2018 року, будинку [ADDRESS] була присвоєна юридична поштова адреса, а саме: [ADDRESS] . Згідно запису в домовій книзі за 1967-1970 рр. даний будинок значився за [ADDRESS] . (а.с.75) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, згідно якого, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 54,10кв.м, у тому числі житловою 32,87кв.м., «Б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня. ( а.с. 17-19) Житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,15га. Рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність не приймалось, земельна ділянка не приватизована, що підтверджується довідкою № 51 виданою старостою Степового старостинського округу Лиманської селищної ради від 10.03.2021 року ( а.с. 79). Згідно звіту по встановленню ринкової вартості вказаного Ѕ частки житлового будинку її вартість складає 66474грн. (а.с.21) На момент смерті [PERSON] позивачка [PERSON] з 20.04.1979 року, зареєстрована та проживає по теперішній час у будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги. ( а.с. 62-64) Відповідно до довідки № 48 виданої старостою Степового старостинського округу Лиманської селищної ради від 10.03.2021 року, на момент смерті [PERSON] позивачка з 20.04.1979 року, зареєстрована та проживає по теперішній час у будинку за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.80). Позивачка з 1979 року по теперішній час сплачує комунальні послуги на утримання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , сплачує податки на землю, площею 015га, вносить страхові внески на вищезазначений житловий будинок ( а.с.81-86). 08.04.2019 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак листом приватного нотаріуса Патраманською Л.М. Роздільнянського районного нотаріального округу № 262/01-16 від 08.04.2019 рокуїй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту управління чи володіння спадковим майном та визнання за нею право власності. ( а.с. 8) До нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто після смерті [PERSON] не звертався до цього часу, що підтверджується письмом приватного нотаріуса Патраманською Л.М. Роздільнянського районного нотаріального округу та витягом зі Спадкового реєстру №64483811 від 23.04.2021 року (а.с.111,112) Дані спірні правовідносини виникли та існували протягом дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року та Цивільного кодексу України в редакції 2004 року. Так спадкодавець [PERSON] померла в той час, коли в Україні діяв ЦК 1963 року, відповідно до даних правовідносин належить застосовувати норми щодо відкриття та прийняття спадщини цього кодексу. Так відповідно до статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину є фактичний вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Однак суд вважає, що не дивлячись на те, що спадкоємиця не подала своєчасно заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, [PERSON] спадщину прийняла шляхом вступу в управління спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), яка була чинна на час відкриття спадщини. Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року було передбачено певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини. Суд вважає, що [PERSON] в даному випадку вступила в управління спадковим майном, так як згідно довідки № 48 виданої старостою Степового старостинського округу Лиманської селищної ради від 10.03.2021 року, на момент смерті [PERSON] позивачка з 20.04.1979 року, зареєстрована та проживає по теперішній час у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 1979 року сплачує комунальні послуги. проводить ремонтні роботи в будинку, утримує територію у належному стані і отримала оригінал договору купівлі -продажу від 07 серпня 1969 року, реєстровий номер 1649, оригінал заповіту посвідчений секретарем виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі за №18, тобто фактично користується та володіє даним майном. Тому даний факт в суді встановлений і доведений. Таким чином факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] щляхом вступу в управління позивачем наданими доказами підтверджений. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності , набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Так відповідно до п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Так судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] побудований у 1964 році, тобто коли чинне законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією, правовстановлюючим документом на будинки були довідки виконкомів сільських Рад, які видавалися на підставі записів в погосподарських книгах, крім цього, відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, до компетенції виконкомів місцевих рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, які з 1979 року були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні. Так будинки в сільській місцевості, збудовані до прийняття Указу Президіуму ВР УРСР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" не є самовільними і не підлягали здачі в експлуатацію (лист-роз`яснення Центрального БТІ від 29.12.82 року за №23-5/1-394.) Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому суд вважає, що за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , належить визнати право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: «А» - житловий будинок, загальною площею 54,10кв.м, у тому числі житловою 32,87кв.м., «Б» - погріб, «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , яка померла [INFO] . Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved