Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Капустянський граніт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що до 03 жовтня 2013 року позивач [PERSON] працював в ПАТ "Капустянський граніт". Представник позивача зазначає, що в день звільнення [PERSON] відповідачем не було проведено з ним розрахунок, у зв'язку з чим, йому не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час. В зв'язку з даними обставинами, позивач звернувся до Новоукраїнського районного суду з заявою про видачу судового наказу. 28 квітня 2014 року Новоукраїнським районним судом було видано судовий наказ №396/1145/14-ц, який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. 25 грудня 2014 року судовий наказ було виконано в повному обсязі. При звільнені з роботи, відповідач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо проведення повного розрахунку з вивільнюваним працівником, в наслідок чого роботодавець має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, що складає 312 робочих днів. Розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 53,87 грн. Таким чином, в зв'язку із зазначеним, позивач, вважаючи свої права порушеними просить суд, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16807,44 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки, яка містяться в матеріалах справи, заперечень щодо позову не надала, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ "Капустянський граніт" на посаді колія плит та блоків та 03 жовтня 2013 року позивача було звільнено з посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (Наказ №174к від 03.10.2013 р.), що підтверджується даними в трудовій книжці позивача (а.с. 6). 28 квітня 2014 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ №396/11145/14-ц про стягнення з ПАТ "Капустянський граніт" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6207 грн. 34 коп. (а.с. 8), даний наказ було передано на виконання до відділу Державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції. 25 грудня 2014 року судовий наказ №396/1145/14-ц від 28 квітня 2014 року було виконано в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2014 року (а.с.9). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13, від 18 липня 2012 року у справі № 6-14417св12, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог, передбачених ст. 360-6 ЦПК України. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Факт того, що позивач не виконував трудові обов'язки 03.10.2013 року, в день звільнення, а лише був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку, не звільняє відповідача від відповідальності за не проведення з позивачем остаточного розрахунку так, як у зв'язку з виданням наказу про звільнення трудові обов'язки позивача припинилися а так, як в цей день він перебував на підприємстві у зв'язку із звільненням відповідач зобов'язаний був з ним провести остаточний розрахунок. Наведене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем спору про розмір сум, які підлягали виплаті [PERSON] у день звільнення не було. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.10.2013 року по 24.12.2014 року - як зазначено в позовних вимогах. Відповідно до довідки, виданої ПАТ "Капустянський граніт" від 14.10.2013року за №128, розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 53 грн. 87 коп. (а.с. 7). Встановлено, що затримання виплати належних позивачу при звільнені сум складає 312 робочих днів (жовтень 2013р. - 20 робочих днів; листопад 2013 р. - 21 робочий день; грудень 2013 року - 22 робочих дні; січень 2014 р. - 20 робочих днів; лютий 2014р. - 20 робочих днів; березень 2014р. - 20 робочих днів; квітень 2014 р. - 23 робочих днів; травень 2014 р. - 19 робочих днів; червень 2014р. - 20 робочих днів; липень 2014 р. - 24 робочих днів; серпень 2014 р. - 20 робочих днів; вересень 2014 р. - 22 робочих днів; жовтень 2014 р. - 23 робочих днів; листопад 2014 р. - 20 робочих днів; грудень 2014 р. - 18 робочих днів;) х (множимо) на розмір середньоденної заробітної плати 53,87 грн. = 16807,44 грн, тобто, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600,00 грн. на користь держави, від сплати якого позивач звільнений. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved