Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

22 грудня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в загальному розмірі 35 363,88 грн та судових витрат по справі у сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.11.2016 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн, який в подальшому збільшився до 16550,00 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, внаслідок чого станом на 24.09.2020 утворилася заборгованість у загальному розмірі 35 363 грн 88 коп, з яких: 26366 грн 36 коп - заборгованість за тілом кредиту та 8997 грн 52 коп - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. 06.01.2021 ухвалою судді прийнято позов до провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до неї копіями документів вбачається, що відповідач [PERSON] зазначені документи отримав заздалегідь, а саме 15 січня 2021 року, однак у визначений йому строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. Даний договір укладено шляхом звернення відповідача до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08 листопада 2016 року /а.с. 13/. Згідно зазначеної заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта і Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] було видано кредитні картки, а саме: - [NUMBER] , зі строком дії з 08.11.2016 до липня 2020 року, - [NUMBER] , зі строком дії з 04.12.2018 до серпня 2022 року /а.с. 10/. В матеріалах справи мається довідка про умови кредитування за кредитною карткою «Універсальна», в якій встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також розмір пені за несвоєчасність виконання зобов`язання, вказана довідка підпис відповідача не містить /а.с. 14/. Звертаючись з позовом до суду, Банком вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 24.09.2020 утворилась заборгованість в розмірі 35363,88 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26366,36 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 8997,52 грн. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що за змістом укладеного між сторонами договору від 08 листопада 2016 року, умови якого зафіксовані лише у анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, вони не містять строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Тому, у відповідача до пред`явлення банком цього позову до суду не виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів. Також, судом враховується, що окрім анкети - заяви від 08.11.2016, наявність договірних відносин про отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується випискою по карті, яка підтверджує постійне використання кредитної карти шляхом знімання відповідної суми та періодичним поповненням кредитної картки, що підтверджується випискою по карті /а.с. 79-82/. В свою чергу, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 15 червня 2018 року [PERSON] було збільшено кредитний ліміт до 16 550,00 грн /а.с. 11-12/. Доказів збільшення кредитного ліміту відповідачу до 26366,36 грн АТ КБ "ПриватБанк" не надано. Крім того, з виписки по картках, які перебували в користуванні відповідача, також не вбачається відомостей щодо збільшення останньому кредитного ліміту до 26366,36 грн. Також, згідно виписки по карті, [PERSON] витрачено 45499,86 грн кредитних коштів, в свою чергу внесено на погашення кредитної заборгованості 44919,20 грн, залишок непогашеного боргу складає 580,66 грн / а.с. 79-82/ Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 580,66 грн не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, наявні правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 580,66 грн. Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд погоджується з тим, що позивачем доведено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача [PERSON] непогашеної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 580,66 грн. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату відсотків не містять підпису [PERSON] , а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Таким чином, при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» не дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з відповідачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 1,64 %, тому до стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 34,47 грн (2102,00 грн * 1,64 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial