Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис №16772 від 24.10.2017р, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 139222,33грн, таким, що не підлягає виконанню. Обгорунтовує вимоги таким. 24.10.2017р приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис № 16772 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 139222,33грн. Про наявність зазначеного напису дізналася в процесі його виконання. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню оскільки договір від 22 вересня 2010року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" не був посвідчений нотаріально. Відповідно відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за цим договором. Крім того, заявлена вимога відповідача не є безспірною. Позивачем дійсно було отримано кредит в ПАТ КБ "Приватбанк". Кредит було отримано на підставі Анкети-заяви від 23.08.2010р. В цій анкеті заяві не зазначено терміну кредитування та суми кредитного ліміту. Також в ній містяться посилання на Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи банку, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк", проте роздруківка із сайту банку не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Оскільки анкета заява не містить строку кредитування, то цей строк обмежений строком дії картки, який становив три роки - до [INFO] . Вказаний у оскаржуваному виконавчому написі період, за який стягується борг, не відповідає періоду кредитування за умовами кредитного договору. Нарахування відсотків за користування кредитом після вересня 2013року є неправомірним. Пеня та штрафи на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014року нараховані неправомірно, оскільки [PERSON] з 21 вересня 2011року постійно проживає у м.Дружківка, на території якої здійснювалася антитерористична операція. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису від 24 жовтня 2017року було порушено вимоги щодо строку, за який заборгованість підлягає стягненню, безспірності розміру та наявності заборгованості. Ухвалою суду від 26.02.2021 року відкрито провадження у данній справі та визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с.30-32). Ухвалою суду від 23 березня 2021року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.45) В судовому засіданні представник позивача адвокат Сологуб С.А. підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали суду відзив на позов і клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку. (а.с.48-54) У відзиві на позов просять у позові відмовити виходячи з такого. Позивачкою належними доказами не спростовуються обставини підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.08.2010р, яка разом з Умовами та Правилами до яких приєднався клієнт, тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримання кредитної карти з кредитним лімітом, користування кредитними коштами. Жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов"язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надано позивачкою. Укладений між [PERSON] та банком Договір від 23.08.2010р не визнаний недійсним і його правомірність презюмується. Позивачем неправильно розтлумачено поняття "безспірності заборгованості".Також помилково позивач дійшов висновку, що на момент вчинення нотаріального напису діяла редакція Постанови КМУ № 1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних договорів. На момент вчинення виконавчого напису - 24.10.2017р у справі №826/20084/14 було зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р, а тому відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Банк, не маючи доступу до інформації про місце перебування, проживання боржника станом на 14 квітня 2014р фактично не мав підтверджувальних документів для прийняття рішення про зупинення нарахувань штрафних санкцій. Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 47,63,64). Суд прийняв рішення про розгляд справи без участі представників відповідача та третіх осіб. Судом встановлені такі фактичні обставини. 23 серпня 2010року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 10 000грн. (а.с.70) Факт отримання у ПАТ КБ "Приватбанк" кредиту в сумі 10000грн позивачкою визнається. 24 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено оскаржуваний виконавчий напис, за яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», було стягнуто заборгованість по кредитному договору №SAMDN50000036041916 від 22 вересня 2010 року у розмірі: заборгованість за тілом кредиту 10179,33грн, заборгованість за відсотками 116822,39грн., пеня та комісія 3400,50грн, штраф (фіксована частина) у розмірі 500грн, штраф (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6520,11грн, разом 137422,33грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.09.2010р по 31.08.2017року. (а.с.68) На підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. №16772 від 24 жовтня 2017 року Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мвністерства юстиції (м.Харьків) 26 січня 2018 року відкрито виконавче провадження №55487506 (а.с.11-14) . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19). З тексту оспорюваного виконавчого напису від 24 жовтня 2017 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. З заяви ПАТ КБ "Приватбанк", в якій останній просив нотаріуса Швець Р.О. вчинити виконавчий напис, вбачається, що банк посилається на наявність укладеного між ним та [PERSON] кредитного договору № SAMDN50000036041916 від 22.09.2010р. Як додаток до заяви, Банк надає анкету заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка складена [PERSON] 23.08.2010р. Також, як додаток до заяви Банк вказує, що надає нотаріусу засвідчену виписку з особового рахунку боржника, проте такої виписки нотаріус на вимогу суду про надання копій на підставі яких був вчинений виконавчий напис, суду не надав. Ця обставина надає суду підстави зробити висновок, що такої виписки банк нотаріусу не надавав, що свідчить про відсутність повного пакету документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. В той же час, як підставу для вчинення виконавчого напису від 24.10.2017р, нотаріусом надано суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.08.2010р, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.08.2017р. (а.с.69-74). Також суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву банк зазначає на те, що між [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 23.08.2010р., згідно якому [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.48) Отже банк просив вчинити виконавчий напис за кредитним догвором №SAMDN50000036041916 від 22.09.2010р, а документи, як підставу для вчинення напису саме за цим кредитним договором нотаріусу не надав. Такі обставини на думку суду свідчать про те, що заявлена вимога про стягнення заборгованості за договором не є безспірною. Позивачка визнає факт отримання кредиту на підставі анкети заяви від 23 серпня 2010року. Анкета заява не містить строку кредитування, тому цей строк обмежений строком дії картки, який становить три роки - до вересня 2013року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки з дня виникнення права вимоги на стягнення заборгованості минуло більше трьох років, це виключає можливість її стягнення за виконавчим написом. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Outcome: approved