Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина [PERSON] . В позові вказано, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Син є студентом Полтавського коледжу нафти і газу Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" з 01.09.2017 року, форма навчання денна, тому він не працює та потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач добровільно не надає коштів на його утримання, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно. До початку розгляду справи відповідач [PERSON] направив до суду відзив, в якому вказав, що не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, так як сплачує аліменти на доньку [PERSON] , має на своєму утриманні матір [PERSON] , [INFO] , яка отримує мінімальну пенсію, часто хворіє. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/10 частини свого заробітку. До початку судового розгляду від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій вона позов підтримала та просила його задовольнити. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув. Представник відповідача, [PERSON] ,, направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності її та відповідача. Підтримує позицію відповідача викладену у відзиві від 26.08.2020 року.. Третя особа- [PERSON] , направив до суду заяву, в якій не заперечував проти стягнення аліментів на своє утримання, справу просив слухати без нього. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] і навчається в Полтавському коледжі нафти і газу Національного університету "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка". Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. У зв`язку з цим [PERSON] не має змоги працювати і потребує матеріальної допомоги свого батька, який є особою працездатного віку, фізично здоровий. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач, що визначено ст. 12 ЦПК України. Позивач в позовній заяві не зазначає докази, як на підставу можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на час навчання сина, а лише вказує на те, що відповідач не надає допомоги на утримання в добровільному порядку, однак з такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки право позивача на отримання аліментів від відповідача виникає лише у випадку можливості останнім надавати таку допомогу. На підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на час його навчання, позивачем не надано жодного доказу про те, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, окрім посилання в своєму позові про наявність у [PERSON] стабільного прибутку у вигляді заробітної плати. Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, що відповідач може надавати йому допомогу в заявленому розмірі, а тому позов слід задовольнити частково та визначити аліменти на [PERSON] у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходів) відповідача, щомісяця. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати удових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial