Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У лютому 2021 року позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що 03 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк"), правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № KIY0GK00830016, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 15000,00 доларів США на строк з 03 листопада 2006 року до 03 листопада 2016 року. Процента ставка за кредитом становила 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджував, що позичальник за час дії кредитного договору не дотримувалась його умов, своєчасно не повертала кредит, не сплачувала проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, допустила заборгованість з його сплати. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі № 756/1385/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 у сумі 6833,52 доларів США. Стягнуту за рішенням суду заборгованість за кредитом відповідачем сплачено у повному обсязі лише 23 листопада 2016 року, а тому АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на його користь три проценти річних від простроченої суми у розмірі 639,87 доларів США. Відзив на позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" відповідач до суду не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а позовні вимоги його довірителя - задовольнити. Проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03 листопада 2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № KIY0GK00830016, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у виді непоновлювальної кредитної лінії у сумі 15000,00 доларів США на строк з 03 листопада 2006 року до 03 листопада 2016 року. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. АТ КБ "ПриватБанк" належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 15000,00 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у терміни, визначені кредитним договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак [PERSON] не виконувала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним, допустила заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Зважаючи на те, що позичальник [PERSON] прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, у банку виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним. Банк реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 шляхом пред`явлення позову до позичальника [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року у справі № 756/1385/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 у сумі 8647,03 доларів США (а. с. 4-5). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 у сумі 6833,52 доларів США (а. с. 6-7). Виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі № 756/1385/16-ц здійснювалось державними виконавцями Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса А.М. від 23 листопада 2020 року закінчено виконавче провадження з виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі № 756/1385/16-ц на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 вказала, що що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, після пред`явлення до позичальника [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту за договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016, банк управі був нараховувати три проценти річних за період прострочення терміну сплати кредиту. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. У цій же постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що три проценти річних від простроченої суми, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. Таким чином, АТ КБ "ПриватБанк" має право на отримання трьох процентів річних за прострочення позичальником [PERSON] терміну повернення кредиту за договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 за період з моменту пред`явлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 і до моменту фактичної сплати заборгованості. У зв`язку з цим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних від простроченої суми за кредитним договором від 03 листопада 2006 року № KIY0GK00830016 у розмірі 639,87 доларів США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved