Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Керівник Радехівської місцевої прокуратури звернувся в суд з означеним позовом. Вимоги мотивує тим, що [PERSON], працюючи на посаді лісника обходу №5 [PERSON] ДЛГП "Галсільліс", будучи особою, якій доручено зберігання та охорона чужого майна, а саме охорону лісу від незаконних порубок на закріпленому обході та матеріально відповідальною особою, виконавцем комплексу лісозаготівельних, лісогосподарських та лісокультурних робіт, несе повну матеріальну відповідальність за заготовлену лісопродукцію на всіх видах рубок, вчинив розтрату майна, яке перебувало у його віданні. Так в період з вересня 2015 року по січень 2016 року, на підставі виписаного керівництвом [PERSON] ДЛГП "Галсільліс" лісорубного квитка серії 02 ЛКВ №399248 від 18 лютого 2015 року, проводилась суцільно- лісосічна рубка у кварталі №14 виділі №8 обходу №5 [PERSON] ДЛГП "Галсільліс" на площі 2,4га. За результатами проведеної рубки та реалізації зрубаної лісопродукції [PERSON], діючи умисно, з корисливих мотивів, розраховувався лісопродукцією за виконання робіт з жителями с.Заводське, Буського району, які допомагали йому у розробці ділянки, що перебувала у його віданні, чим вчинив розтрату ліквідної деревини породи сосна, липа в загальній кількості 74 м.куб, загальною вартістю 35 280грн. Вироком Буського районного суду Львівської області від 07.04.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили. Збитки від незаконної розтрати лісу сягли 35280,00 гривень. Просить стягнути з відповідача вказану суму та суму судового збору. В судовому засіданні заступника керівника [PERSON] відділу Радехівської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча судом був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи заперечення проти позову, не подав. Представник третьої особи, [PERSON], до початку судового засідання подав лист № 02-вих.-963 від 17.08.2017 року, з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такий задоволити. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представника третьої особи, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується. Використання землі не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства. Встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді лісника обходу №5 [PERSON] ДЛГП "Галсільліс", будучи особою, якій доручено зберігання та охорона чужого майна, а саме охорону лісу від незаконних порубок на закріпленому обході та матеріально відповідальною особою, виконавцем комплексу лісозаготівельних, лісогосподарських та лісокультурних робіт, який відповідно до п.3.2 цивільно-правового договору №10 від 02 січня 2015 року, несе повну матеріальну відповідальність за заготовлену лісо продукцію на всіх видах рубок, які він проводить безпосередньо до моменту відвантаження на нижній склад або покупцеві, вчинив розтрату майна, яке перебувало у його віданні. Так, в період з вересня 2015 року по січень 2016 року, на підставі виписаного керівництвом [PERSON] ДЛГП "Галсільліс" лісорубного квитка серії 02 ЛКВ №399248 від 18 лютого 2015 року, проводилась суцільно- лісосічна рубка у кварталі №14 виділі №8 обходу №5 [PERSON] ДЛГП "Галсільліс" на площі 2,4га. За результатами проведеної суцільно-лісосічна рубки та реалізації зрубаної лісопродукції [PERSON] діючи умисно, з корисливих мотивів, розраховувався лісопродукцією за виконання робіт з жителями с.Заводське, Буського району, які допомагали йому у розробці ділянки, що перебувала у його віданні, чим вчинив розтрату ліквідної деревини породи сосна, липа в загальній кількості 74 м.куб, загальною вартістю 35 280грн. Вказані факти виявлено під час ревізії лісового обходу №15 [PERSON] ДЛГП «Галсільліс», у складі комісії працівників зазначеного підприємства, яка проводилась відповідно до наказу директора [PERSON] ДЛГП «Галсільліс» №19 від 08.07.2015 р.. Вироком Буського районного суду Львівської області від 07.04.2016 р., за наслідками розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №12016140170000067 від 09.02.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Вирок не оскаржувався та 07.05.2016 р. набрав законної сили. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» встановлено, що покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України за 2 півріччя 2014 року від 2 травня 2015 року, стосовно деліктних зобовязань законодавство передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричинені шкоди відповідно до вимог ст.1166 ЦК України покладено на відповідача (постанова Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №3-51 гс14) Відповідно до ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно- правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. У кримінальному провадженні в якості потерпілого залучено [PERSON] дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс», код ЄДРПОУ 31148180 вул. Замкова, 10а смт. Олесько Буського району та постановою залучено в порядку ч. 1 ст. 55 КПК України [PERSON] до кримінального провадження №12016140170000475067 від 09.02.2016 р. як представника потерпілого [PERSON] ДЛГП «Галсільліс», яким позов про відшкодування завданої шкоди не заявлено і така залишається не відшкодованою. Відповідно до пунктів 1.1-1.4 Статуту [PERSON] ДЛГП «Галсільліс» останнє належить до Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» Львівської обласної ради (створеного Львівською обласною радою рішенням №249 від 08 лютого 2000 «Про реформування лісового господарства в системі АПК області»), та є його дочірнім підприємством. [PERSON] ДЛГП «Галсільліс» входить у систему комунальних підприємств Львівської обласної ради, яка є органом місцевого самоврядування та здійснює функції держави у відповідній сфері, а тому завдання шкоди [PERSON] ДЛГП «Галсільліс» спричиняє шкоду державі. Відповідно до акту зняття залишків лісопродукції в обході №5 [PERSON] ДЛГП «Галсільліс» від 05.01.2016 в кварталі №14 виділу №8 комісією в складі директора підприємства [PERSON], інженера лісового господарства [PERSON] та в присутності лісника обходу №5 [PERSON] виявлено нестачу лісопродукції кубомасою 74 м3 та вартістю 35280 грн., які й підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади. Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави, необхідно задовольнити, стягнути із відповідача означену суму шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та покласти на нього судові витрати.

Outcome: approved