Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив поновити строк [PERSON] для подання позову про визнання права власності на земельну частку (пай), як пропущений з поважних причин; визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай); виділити [PERSON] належну їй земельну частку (пай) із земель запасу чи резерву Перещепинської міської ради. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON], [INFO], з 02 квітня 1992 року по 15 травня 1997 року працювала різноробочою в бригаді №4 в колгоспі ім. Дзержинського, який згодом реорганізовано в КСП «Мир», та була членом зазначеного колгоспу, про що зроблено запис в трудовій книжці позивача, а отже, отримала право на земельну частку (пай) згідно законодавства. На підставі рішення Перещепинської селищної Ради народних депутатів від 31 липня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Мир» передано землю у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва та видано Державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований за № 16 від 02 жовтня 1995 року. На момент виділення земель та складання Державного акту позивач працювала в зазначеному КСП та була його членом. До списку осіб, що мають право на отримання земельного паю позивача не включено. Невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка є членом колективного сільськогосподарського підприємства, не позбавляє її права на земельну частку (пай). Під час здійснення паювання зазначених земель позивачку введено в оману щодо виникнення у неї права на земельний пай. У позивача, як у рядового члена КСП не було доступу до складених списків, отже, перевірити свою наявність у списку осіб, що мають право на отримання земельної ділянки, вона не мала можливості. Лише у кінці 2013 року позивач дізналася про те, що вона має право на отримання земельного паю, а отже, пропустила строк звернення до суду за захистом своїх прав з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, підстави неявки не повідомив, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник відповідача-2 заперечувала проти задоволення позову, вказавши на відсутність підстав для видачі паю з земель запасу відповідача-1. Вказала на те, що лише підприємство, на якому працювала позивач може вирішувати питання щодо паювання земель. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд доходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 02 квітня 1992 року по 15 травня 1997 року працювала різноробочою в бригаді №4 в колгоспі ім. Дзержинського /а.с.4/. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП Нв 000016, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16 від 02 жовтня 1995 року, на підставі рішення Перещепинської селищної Ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області від 31 липня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Мир» передано землю в розмірі 5312,5 га у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва /а.с.8-10/. В списку-додатку до державного акту, що знаходиться у відділі Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області даних [PERSON] не значиться /а.с.7/. У відповідності до відповіді Перещепинської міської ради від 07 квітня 2014 року, позивачу надано детальну інформацію щодо члену КСП, за яким значиться земельна ділянка (пай) за № 153, копію протоколу загальних зборів, яким затверджено списки осіб, які мають право на майновий пай. Вказано, що іншими документами, що містять відомості стосовно організації колгоспного господарства ім. Дзержинського та проведення розпаювання земель Перещепинської міської ради відповідач-1 не володіє. Для отримання інформації стосовно працівника колишнього КСП ім. Дзержинського рекомендовано звернутися до СТОВ ім. Дзержинського. З розрахунку майнових паїв членів КСП ім. Дзержинського Новомосковського району Дніпропетровської області, долученого до матеріалів справи, позивача до списків осіб, які мають право власності на майновий пай не внесено. Відповідно до відповіді Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 12 серпня 2014 року № 03-17/940, КСП ім. Дзержинського є правонаступником АКО колгоспу "Мир" з 31 березня 1999 року. 02 червня 2000 року КСП ім. Дзержинського перереєстроване в СВК "Дзержинський", який є правонаступником КСП ім. Дзержинського. 11 квітня 2007 року Новомосковською райдержадміністрацією проведено державну реєстрацію припинення СВК "Дзержинський" на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2007 року №Б40/118/05 про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Згідно відповіді ГУ статистики у Дніпропетровській області № 05.3-74/2534 від 14 серпня 2014 року, суб`єкт підприємницької діяльності КСП "МИР" (м. Перещепине Новомосковський район) станом на 14 серпня 2014 року в ЄДРПОУ не значиться. Розглядаючи позовні вимоги, суд враховує наступне. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Внесення до зазначеного вище списку особи можливо у разі, якщо ця особа була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, що передбачено Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Згідно наявних в справі матеріалів, доказів виділення у колективну власність земельної ділянки членам КСП ім. Дзержинського суду не надано, оскільки вбачається, що позивач прийнята на роботу до КСП ім. Дзержинського, який не має відношення до КСП "Мир", що підтверджується довідкою Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Стосовно відсутності позивача у списку розрахунку майнових членів КСП ім. Дзержинського, то доказів про те, що позивач має право на земельний пай, або їй було безпідставно відмовлено у видачі правовстановлюючого документу на земельний пай, суду не надано. Указом Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам. Указом Президента України від 03 грудня 1999 року N 1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" передбачено реформувати протягом грудня 1999 - квітня 2000 р.р. колективні сільськогосподарські підприємства на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських товариств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени такого підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Такі положення викладені у п. 2, п. 6 Указу Президента України від 08.08.95 р. N 720/95. Державного акта на право колективної власності на землю, виданого на ім`я КСП ім. Дзержинського суду не надано. Виходячи із викладеного, право на сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність КСП ім. Дзержинського, належить особам, які мають право на земельні частки (паї), і включені як члени підприємства до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землі, до якого позивач не була внесена. За ч. 1 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Тобто сертифікат на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, є правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділені земельні частки (паю) в натурі (на місцевості). Суд може визнати відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що позивач не зверталась у вказаному порядку із заявою про видачу їй сертифікату на право на земельну частку (пай) та їй не було в цьому відмовлено. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай). Матеріали справи не містять відомостей щодо звернення позивача до СТОВ ім. Дзержинського, як те рекомендовано відповідачем-1 про включення її до списків осіб, які мають право на земельний пай. Клопотання про направлення запиту до означеного підприємства із наданням відомостей щодо наявності у позивача права власності на майновий пай, суду не заявлялось. Суд не вправі без згоди місцевої ради задовольняти вимоги позивача на виділення земельної частки (паю) із резервного фонду, оскільки право розпоряджатися цим фондом належить виключно місцевій раді, а вона не зобов'язана за рахунок цього фонду надавати особам, які набули право в КСП на рівні з іншими членами, земельну частку (пай). Резервний фонд має інше призначення відповідно до п. 7 Указу Президента України "Про порядок паювання земель..." він створюється під час передачі земель у колективну власність для передачі у приватну власність або надання в користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, вимоги, заявлені позивачем є передчасними. Крім того, відповідно до статей 71, 75, 76, 80 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (1996-2000 роки - розпаювання земель) вирішується судом питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з позовами про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 80 ЦК закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, які завадили позивачу звернутися до відповідачів чи КСП ім. Дзержинського з вимогою про включення її до списків членів осіб, що мають право на майновий пай, або з вимогою щодо ненадання їй права власності на майновий пай з 1997 року до 2014 року суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed