Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

28.09.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 11.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В порушення умов кредитного Договору, станом на 31.08.2015 року відповідач [PERSON] має заборгованість 37664,20 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 6930,68 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 30733,52 грн.. Разом з тим, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20.06.2013 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість в сумі 26916,75 грн., яка підлягає відрахуванню від загальної суми заборгованості та ця різниця становить 10747,45 грн., а також відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг з відповідача [PERSON] підлягають стягненню: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 537,37 грн., що в загальній сумі заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.07.2008 року становить 11534,82 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] за невиконання належним чином зобовязань за кредитним договором та яка до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не погашена, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року в розмірі 11534,82 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника Банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що також підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений Договор № б/н, зідно умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, кредитний Договір складається із заяви позичальника, умов та Правил надання банківських послуг (а.с.11-17). Відповідно до наданих позивачем статутних документів, Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПРИВАТБАНК", про шо зазначено у п.1.1.статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.22). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з номеру запису в ЄДРПОУ 12241050038006727 (серії АО1 № 054809) (а.с.21зворот). Згідно наданого позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року, відповідач [PERSON] станом на 31.08.2015 року має заборгованість за вищевказаним кредитним договором від 11.07.2008 року у загальному розмірі 37664,20 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6930,68 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 30733,52 грн. Відповідно до рішенням Василівським районним судом Запорізької області від 20.06.2013 року, яке набрало законної сили 12.07.2013 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ заборгованість за кредитним договором від 11.07.2008 року в сумі 26916,75 грн.(а.с.6). Тому, із загальної суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року, яка утворилася станом на 31.08.2015 року в розмірі 37664,20 грн., підлягає відрахуванню сума заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, яка стягнута за рішенням Василівським районним судом Запорізької області від 20.06.2013 року - в сумі 26916,75 грн. та відповідно, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»підлягає стягненню в судовому порядку різниця вказаних сум заборгованості, розмір якої станом на 31.08.2015 року становить 10747,45 грн. (37664,20 грн. 26916,75 грн. = 10747,45 грн.). Наданий позивачем розрахунок відповідачемТоктаровим М.Ю. під час розгляду даної цивільної справи не оспорений, заперечень не надано. З пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30.03.2012 року вбачається, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишаються невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Крім того, відповідно до положень п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) 537,37 грн. Тому загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] за вищевказаним кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року станом на 31.08.2015 року становить загальний розмір - 11534,82 грн. (10747,45 грн. + 250,00 грн. (штраф) + 537,37 грн. (штраф)), який відповідачем на час розгляду справи не оспорений. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] свої зобовязання за укладеним кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року належним чином не виконує, наявна за вказаним вище кредитним договором заборгованість, позичальником [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за вищевказаним кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року, яка виникла станом на 31.08.2015 року, в загальній сумі 11534,82 грн. (10747,45 грн. + 250,00 грн. (штраф) + 537,37 грн. (штраф)) в межах заявлених позовних вимог - підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1218,00 грн. (а.с.1), які понесені позивачем та документально ним підтверджені належними платіжними документами.

Outcome: approved