Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 15 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» (далі позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики в сумі - 136133 грн. 88 коп. 2. Позов обґрунтований тим, що 03 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] було укладено договір позики № 2049892, за яким товариство надало [PERSON] позику в сумі 3000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності із сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсоток річних від суми позики строком до 30.03.2018р. на 28 днів та зі сплатою комісії. Дата одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (позивачем), відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки позичальника на сайті позикодавця є датою укладення договору позики з позичальником. Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору Позики. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет" . Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті www.fksm.com.ua. За домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору, відповідачем було отримано кошти на зазначених позивачем умовах стосовно розміру позики, процентів за користування позикою та строку повернення позики, що підтверджує факт укладення письмового правочину в електронній формі. Позивач зазначає, що перерахував грошові кошти у сумі 3000 грн. на картковий рахунок відповідача. Однак, відповідач порушив умови Договору позики, а саме не здійснив повернення позики відповідно до умов договору зі сплатою процентів за користування нею та інших платежів, внаслідок чого станом на 01.05.2021 року відповідач має перед позивачем заборгованість, яка становить 136133 грн. 88 коп. та складається із заборгованості за позикою - 3000 грн.; заборгованості по комісії - 118062 грн. 50 коп.; інфляційних втрат - 10712 грн. 83 коп. та заборгованості по 3% річних - 4358 грн. 55 коп. У зв`язку з чим повивач для захисту своїх прав змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання його представником до суду позовної заяви, в якій останній просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № 2049892 від 03.03.2018 року в сумі 136133 грн. 88 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року було відкрито провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судовий розгляд на 16 серпня 2021р. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на 06 вересня 2021 року у зв`язку із неявкою відповідача. 5. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без їх участі. 6. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча судом вживалися заходи для належного його повідомлення про день, час та місце проведення судового засідання за останнім відомим суду зареєстрованим місцем проживанням та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 7. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. 03.03.2018 року між ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" та [PERSON] було укладено Договір позики № 2049892 від 03.03.2018 року (продукт «Он-лайн кредитування»), згідно умов якого ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет" надав [PERSON] позику в сумі 3000,00 грн. шляхом перерахування зазначених грошових коштів (позики) на картковий рахунок № [NUMBER] власника картки [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності із сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсоток річних від суми позики строком до 30.03.2018 року (включно), на 28 днів та зі сплатою комісії. 10. Згідно умов пунктів 8.4-8.6 зазначеного Договору позики останній сторонами було укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, логінів і паролів особистого кабінету позикодавця, в якості аналогів власноручного підпису і одноразового ідентифікатора. 11. Згідно з копією повідомлення директора ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Тихонової О.О. за вих. № 4595-ВП від 03.03.2021 року, відповідно до договору від 08.12.2016 року № ВП-081216-2 було здійснено за дорученням ТОВ "ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ" наступний успішний переказ: 03.03.2018 року на суму 3000,00 грн., маска картки [NUMBER] , власник картки - [PERSON] , номер транзакції в системі WayForPay - 2050175-956092309abcdf59cdd7b654a009fec8567c87e. 12. Згідно умов пункту 8.1 Договору позики № 2049892 від 03.03.2018 року, невід`ємною частиною цього Договору є Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (далі - Правила). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті www.fksm.com.ua. ІV. Оцінка Суду. 13. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 14. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 15. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 16. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 17. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 18. Однак, позивачем до позовної заяви не додано копії Правил про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ". В свою чергу текст зазначених вище Правил розміщений на сайті www.fksm.com.ua не може бути належним доказом, оскільки зміст редакції цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ТОВ "ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ" ), яке може вносити зміни в дані Правила. 19. Водночас із цим позивачем суду не надано доказів того у якій саме редакції [PERSON] був ознайомлений з Правилами та погодився їх неухильно дотримуватись. 20. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. 21. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відтак, договір позики № 2049892 від 03.03.2018 року укладений між сторонами у справі є чинним та у встановленому Законом порядку недійсним не визнавався. 22. Враховуючи, що позивачем доведено ту обставину, що 03.03.2018 року ТОВ "ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ" передало [PERSON] позику в сумі 3000,00 грн. шляхом перерахування зазначених грошових коштів (позики) на картковий рахунок № [NUMBER] власника картки [PERSON] , то суд вважає, що у відповідності положень абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України у останнього існує зобов`язання щодо повернення ТОВ "ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ" згаданої суми позики. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми самої позики в розмірі 3000,00 грн. обґрунтовані, у зв`язку з чим в цій частині підлягають задоволенню. 23. Щодо стягнення 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь за період з 03.03.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 4358 грн. 55 коп., суд не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем періоду нарахування 3% річних, а саме щодо наявності підстав їх нарахування саме з 03.03.2018 року, коли позика була перерахована на картковий рахунок відповідача, оскільки положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми здійснюється за весь час прострочення. В свою чергу прострочення виконання відповідачем [PERSON] почалось лише після 30.03.2018 року, коли закінчився строк, на який позику було надано (підпункт 2.2.3 Договору позики), а сама позика не була повернута позивачу відповідачем [PERSON] . Тобто 3% річних підлягають нарахуванню за період з 31.03.2018 року по 01.05.2021 року. 24. Крім того, суд не погоджується із правильністю самого розрахунку 3% річних наведеного позивачем у своєму розрахунку, а саме суд вважає обґрунтованим 3% річних за позикою в сумі 3000 грн. за період з 31.03.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 281,75 грн., який розрахований за формулою: (відсотки) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100% / 365 днів (кількість днів в календарному році) х (кількість днів прострочення сплати боргу), а саме: 3000 грн. х 3 / 100 /365 х 1127 днів прострочення повернення позики = 281,75 грн. Тому позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4358 грн. 55 коп. обґрунтовані лише в частині стягнення 281,75 грн., у зв`язку з чим в цій частині підлягають задоволенню. В свою чергу інша частина даної вимоги, яка перевищує суму 281,75 грн. є необґрунтованою у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. 25. Щодо стягнення індексу інфляції в порядку ст. 625 ЦК України, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь з урахуванням індексу інфляції за період з 03.03.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 10712 грн. 83 коп., то суд також не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем періоду нарахування індексу інфляції, а саме щодо наявності підстав їх нарахування саме з 03.03.2018 року, коли позика була перерахована на картковий рахунок відповідача, оскільки положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що сплата індексу інфляції здійснюється за весь час прострочення. В свою чергу прострочення виконання відповідачем [PERSON] почалось лише після 30.03.2018 року, коли закінчився строк на який позику було надано (підпункт 2.2.3 Договору позики), а сама позика не була повернута позивачу відповідачем [PERSON] . Тобто індекс інфляції підлягає нарахуванню за період з 31.03.2018 року по 01.05.2021 року. При цьому, в доданому до позовної заяви розрахунку позивач зазначив виключно суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 10712 грн. 83 коп. без наведення самого його розрахунку. В свою чергу у доданому до позовної заяви розрахунку позивачем також не зазначено розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції. Таким чином позивачем суду не надано жодних доказів, які б обґрунтовували порядок нарахування заявленої ним в позовній заяві суми індексу інфляції, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити правильність заявленої позивачем суми збитків з урахуванням індексу інфляції. 26. Висновки щодо необхідності надання позивачем розрахунку заборгованості зазначені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18 ), а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 263/5853/13-ц (провадження № 61-12098св19). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК ). Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за договором позики), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Такий висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283 св 18). 27. В свою чергу суд не погоджується із правильністю нарахованого позивачем розміру суми збитків з урахуванням індексу інфляції - 10712 грн. 83 коп., а саме суд вважає обґрунтованою сумою збитків за позикою в сумі 3000 грн. за період з 31.03.2018 року по 01.05.2021 року з урахуванням індексу інфляції - 642,00 грн, який розрахований за формулою: індекс інфляції (збитки від інфляції) = (сума боргу)х(індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період) / 100% - (сума боргу). Добуток щомісячних індексів інфляції за період: квітень 2018 року по квітень 2021 року становить 121,5%. Сума боргу 3000 грн х індекс інфляції 121,5 / 100 = 3645 грн - сума боргу 3000 грн. = 645 грн. Тому позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми збитків з урахуванням індексу інфляції обґрунтовані лише в частині стягнення 645,00 грн., у зв`язку з чим в цій частині підлягають задоволенню. В свою чергу інша частина даної вимоги, яка перевищує суму 645,00 грн. є необґрунтованою у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. 28. Щодо стягнення заборгованості по комісії, суд звертає увагу на те, що згідно положень абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 29. Відповідно до положень абзацу першого ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 30. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 31. В свою чергу ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А положеннями статей 549-552 ЦК України передбачено сплату неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. 32. Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: - зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); - одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; - сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; - сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Проте, положеннями параграфи 1 Позика Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбаченого такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії. Крім того, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 (провадження № 61-12128св19) зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 , банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 33. З урахуванням вище наведеного суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 118062 грн. 50 коп. є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. 34. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в загальному розмірі 3926,75 грн., яка складається із заборгованості за позикою - 3000 грн.; інфляційних втрат - 645,00 грн. та заборгованості по 3% річних - 281,75 грн., а в задоволенні іншої частини заявлених вимог слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання до суду позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 65,48 грн., оскільки позовні вимоги задоволені частково на 2,88 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 3923,75 х 100/136133,88), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 97,12 відсотків (100 - 2,88). З цих підстав,

Outcome: partial