Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі вони зареєстрували шлюб 17 травня 2003 року у виконкомі Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №15. Від їхнього шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільним сімейним життям вони не проживають вже близько двох місяців. На сьогоднішній день склалася ситуація, за якої фактично їхні шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинилися. Причиною розпаду їхньої сім"ї стало те, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. З дня припинення спільного подружнього життя ніхто з них не зробив кроку до примирення та відновлення спільного сімейного проживання. На підставі наведеного, просив шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати. 16.11.2016 року (реєстрація по канцелярії суду) [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить збільшені позовні вимоги викласти в наступній редакції: Шлюб, зареєстрований між ним, [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Яворівська) [PERSON], 17 травня 20003 року у виконкомі Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області за актовим записом №15 розірвати. Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище на її розсуд. Визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] з його батьком [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS]. Судові витрати просив залишити за ним. Збільшені позовні вимоги мотивує тим, що на даний час, між ним та відповідачкою існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На день подачі ним позовної заяви до суду малолітній син, [PERSON] проживає разом із матір"ю, [PERSON], а малолітній син [PERSON] проживає разом із ним та знаходяться на його повному утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Вважає, що має першочергове право на виховання свого малолітнього сина, [PERSON], [INFO], оскільки має постійне місце проживання та необхідну житлову площу, як для себе так і для дитини, має постійний, стабільний заробіток (працює у Мукачівському прикордонному загоні), позитивно характеризуюся за місцем своєї роботи. Спиртними напоями та іншими залежними препаратами він не зловживає та не перебуває на відповідному обліку з цих підстав, має добрий стан здоров'я, добре відноситься до сина, що стверджується довідками №874 від 24.10.2016 року виданими Рахівською районною лікарнею. Просить суд взяти до уваги той факт, що малолітній син [PERSON], бажає в дальнішому проживати разом із ним за його місцем проживання. Крім того, службою у справах дітей Рахівської РДА надано висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], разом з батьком [PERSON]. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка, [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнала. Надала згоду на розірвання шлюбу. Просила після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище [PERSON]. Також, надала згоду на визначення місця проживання її малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом з його батьком [PERSON]. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами був зареєстрований 17 травня 2003 року у виконкомі Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №15. Від шлюбу у сторін нарподилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] що стверджується свідоцтвами про народження дітей: серії І-ФМ №171111 від 23 березня 2004 року та серії І-ФМ №048242 від 27 вересня 2006 року. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони близько двох місяців, спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу та відповідачки, яка надала згоду на розірвання шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Відповідачка [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу та яка має право після розірвання шлюбу обирати прізвище яким буде іменуватися надалі, виявила бажання залишити собі прізвище - [PERSON]. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Закарпатській області, для виконання. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З матеріалів справи та показів сторін судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], останні два місяці проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі - [PERSON] та перебуває на його утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Оскільки між матір'ю та батьком виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини, він повинен бути вирішений відповідно до вимог ст. 161 СК України. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\~ Судом встановлено, що позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має позитивну характеристику, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб дитини. Ці обставини встановлені з службової характеристики [PERSON], акту обстеження матеріально-побутових умов, довідки про доходи від 21 жовтня 2016 року. Згідно довідок № 874 виданих 24.10.2016 року Рахівською районною лікарнею позивач [PERSON] на "Д" обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час судового розгляду не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що малолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. Згідно висновку служби у справах дітей при Рахівській РДА про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], працівниками служби у справах дітей проведено бесіду з малолітніми дітьми щодо врахування їх думки щодо визначення їхнього місця проживання з батьками. Матеріально-побутові умови проживання дітей є добрими. Створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], разом з батьком [PERSON]. Відповідно до положень ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12..2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" згідно якої, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що позивач [PERSON], як\~батько малолітнього сина, має належні умови для проживання, дохід, піклується про дитину, виконує свої батьківські обов"язки, дитина має прихильність до батька та бажання\~мешкати саме з ним, а відповідачкою позов визнано, тому суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON], разом з батьком [PERSON]. Питання про стягнення судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved