Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач належним чином не виконав умови договору страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, допустив прострочення виплати страхового відшкодування, що у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ч.2 ст. 625 ЦК України є підставою для стягнення за період 06.05.2014 - 29.03.2016: пені у розмірі 26854,84 грн., 3% річних у розмірі 1990,49 грн., інфляційних витрат у розмірі 24666,23 грн. Крім того, просила стягнути на її користь судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився. Подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду направив заперечення в яких просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01.11.2013 на Південному шляхопроводі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Део» д.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Тойота» д.з. [NUMBER], що належить позивачу. Постановою Голосієвського районного суду м. Києва від 27.11.2013, [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТзДВ СТзДВ "Глобус" відповідно до Полісу № АС/2940407 від 30.04.2013. 04.02.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 25.06.2014 ТзДВ СТзДВ "Глобус" здійснило частично виплату страхового відшкодування в розмірі 13280,21 грн. В подальшому позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення страхового відшкодування та пені. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2015 позовні вимоги задоволено. Не погоджуючись з вказани рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2016 частково змінено рішення Голосіївського районного суду м. Києва, а саме позов задоволено частково, стягнуто з в ТзДВ СТзДВ "Глобус" на користь [PERSON] страхову виплату у розмірі 348695,64 грн. та 359,48 грн. пені за період з 05.05.2014 по 25.06.2014 та судові витрати. Проте, зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування було виконано боржником фактично 30.03.2016. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов»язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Отже, оскільки відповідач, затримав виплату страхового відшкодування, визначену рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2016 у сумі 34895,64 грн.., з відповідача належить стягнути на користь позивача: пеню, на підставі п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов `язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також, на підставі ст.625 ЦК України, інфляційні втрати та 3% річних. Разом з тим, суд не може погодитися з розрахунком наданим позивачем та вважає, що доводи відповідача щодо періоду за який необхідно здійснити розрахунок заборгованості прострочки виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими, а саме, період з 23.02.2016 (проголошення рішення Апеляційного суду м. Києва) по 30.03.2016 (фактичне виконання рішення Апеляційного суду м. Києва). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ст.625 ЦК України суд не бере до уваги, оскільки, відповідно до роз»яснень, викладених у правовій позиції Верховного Суду України за результатами розгляду справи №6927цс16 слідує, що зобов»язання з виплати страхової суми належить до грошових зобов»язань, на які поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку розмір пені складатиме 1552,19, 3% річних - 103,00 грн., інфляційні витрати - 200,60 грн. Також, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем річного строку позовної давності, оскільки судом встановлено, що позивачем невірно визначено період за який необхідно здійснити розрахунок заборгованості прострочки виконання грошового зобов`язання. Крім того, слід зазначити, що пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Оскільки, рішення Апеляційного суду м. Києва було ухвалене 22.02.2016, то момент коли позивач дізнався про своє порушене право - 22.02.2016, тобто строк перебігу позовної давності є 23.02.2016, а отже спеціальний строк позовної давності закінчився 23.02.2017. Як вбачається із вхідного штампу, даний позов одержано судом 05.01.2017, тобто позивачем не пропущено строк позовної давності. Відповідно до частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1855,79 грн у розмірі 22,15 грн.

Outcome: partial