Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить постановити рішення про стягнення з відповідача 49\~000,00 гривень виплаченого потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхового відшкодування та судові витрати у справі в сумі 1921 гривень судового збору. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 17.05.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля "Фіат Добло", номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено три транспортні засоби. Постановою суду від 16.07.2015 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. На момент ДТП автомобіль "Фіат Добло" був застрахований у позивача згідно укладеного із [PERSON] договору обов`язкового страхування від 02.11.2014 року №\~АІ3512323. У зв`язку із настанням страхового випадку за заявою представника власника пошкодженого автомобіля "Сканія", номерний знак [NUMBER] / [NUMBER] , ТОВ "Європа-Транс ЛТД" позивач сплатив 49\~000,00 страхового відшкодування. Оскільки відповідач на час скоєння ДТП керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, з нього підлягає стягненню виплачена сума страхового відшкодування в порядку регресу. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 14.06.2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому, не заперечуючи факту ДТП та спричинення матеріальних збитків ТОВ "Європа-Транс ЛТД", не погоджується із заявленою до стягнення сумою, оскільки за письмовою регресною вимогою позивача від 08.06.2016 року упродовж серпня-листопада 2016 року він сплатив 2\~000,00 гривень чотирма платежами по 500,00 гривень. В телефонному режимі представник позивача йому повідомила, що по результатах добровільного відшкодування за 2016 рік буде проведена звірка і доповнення до регресної вимоги на 2017 рік йому буде надіслане поштою, проте такого доповнення він не отримував. Вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки ДТП сталось 17.05.2015 року, а з позовом страхова компанія звернулась лише 16.05.2019 року. Крім цього, просив врахувати його сімейне становище, а саме, сім`я складається із п`яти членів, при цьому лише він є працюючим, тому заявлена сума відшкодування поставить його і членів його сім`ї у тяжке матеріальне становище. Позивач подав заперечення на відзив. У ньому вважає доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності безпідставними, оскільки здійснивши часткову оплату регресної вимоги, зокрема 05.08.2016 року, відповідач вчинив дії, що свідчать про визнання боргу. Через це у відповідності до вимог ст.264 ЦК України строк позовної давності слід вважати перерваним і таким, що починається заново. Письмових пояснень щодо заперечень позивача відповідач не подав. Ухвалою суду від 05.07.2019 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 17.05.2015 року о 23:35 годині на автодорозі М-07 мала місце ДТП у якій відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем "Фіат", номерний знак [NUMBER] , в порушення п.12.1, 13.1\~ Правил дорожнього руху не вибрав безпечну швидкість та безпечний інтервал і здійснив наїзд на автомобілі "ДАФ", номерний знак [NUMBER] , "Сканія", номерний знак [NUMBER] , які стояли на краю проїжджої частини дороги, та на автомобіль "Вольво", номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Крім цього, при тих же обставинах [PERSON] в порушення п.2.9 Правил дорожнього руху керував автомбілем "Фіат", номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Ці обставини підтверджуються копією постанови Любомльського районного суду Волинської області від 16.07.2015 року. Цією постановою суду [PERSON] визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля "Фіат Добло", номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , право користування має [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Фіат Добло" була застрахована у ПАТ "Страхова група "ТАС" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3512323 від 02.11.2014 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 гривень, франшиза - 1 000,00 гривень. 22.05.2015 року представник ТОВ "Європа-Транс ЛТД", який є власником пошкодженого автомобіля "Сканія", номерний знак [NUMBER] та напівпричіпа "Кроне 24", номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПАТ "Страхова група "ТАС" із заявою про настання події щодо виплати страхового відшкодування. Матеріальний збиток пошкодженням вказаного автомобіля склав 54\~943,69 гривень. Страховим актом №8397В/43/2016 дане ДТП визнано страховим випадком, суму страхового відшкодування ТОВ "Європа-Транс ЛТД" визначено у 49\~000,00 гривень. Копією платіжного доручення №91773 від 01.06.2016 року стверджено перерахування позивачем цієї суми страхового відшкодування на користь ТОВ "Європа-Транс ЛТД". 08.06.2016 року позивач надіслав відповідачу регресну вимогу за №1005 про необхідність відшкодування виплачених ТОВ "Європа-Транс ЛТД" 49\~000,00 гривень в порядку ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У цій вимозі відповідачу запропоновано можливість укладення договору про добровільне погашення боргу чи про його розстрочку. Із наданих копій банківських квитанцій вбачається, що відповідач 05.08.2016 року, 22.09.2016 року, 30.11.2016 року сплатив позивачу в рахунок відшкодування шкоди за регресною вимогою в загальній сумі 2\~000,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст.38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідач не оспорює фактичних обставин справи, зокрема, своєї винуватості у ДТП, перебування у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП і виплату позивачем потерпілій стороні страхового відшкодування. Разом із цим, відповідач заявляє про сплив строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.6. ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Стаття 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 38 Закону № 1961-IV чітко визначає, що право на регресний позов у страховика виникає після виплати страхового відшкодування. Отже, цим Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страхувальником на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, а саме, в порядку регресу після виплати страхового відшкодування. На підставі досліджених доказів встановлено, що страхове відшкодування позивачем сплачене на користь ТОВ "Європа-Транс ЛТД" 01.06.2016 року. В силу вищенаведених норм перебіг трирічного строку позовної давності відраховується саме з цієї дати і триває до 01.06.2019 року. З урахуванням положень ч.6 ст.124 ЦПК України позивач звернувся в суд із зазначеним позовом 17.05.2019 року, тобто в межах передбаченого законом строку. З наведених підстав доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності не ґрунтуються на вимогах закону, тому на увагу суду не заслуговують. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що заявлені позовні вимоги по суті відповідають вимогам закону і є підставними. Вирішуючи питання розміру заявленого відшкодування, суд враховує належним чином підтверджену сплату відповідачем 2 000,00 гривень на користь позивача в рахунок погашення боргу за регресною вимогою. Сплату цих коштів позивач у поданих письмових поясненнях не заперечив і фактично визнав. Із наданих відповідачем документів вбачається, що до складу його сім`ї, окрім нього, входить п`ятеро осіб: дружина [PERSON] , яка не працює; дочка [PERSON] , [INFO] ; мати працездатного віку, яка не працює; брат, який має інвалідність з дитинства; баба, яка є пенсіонером по віку і має статус дитини війни. Проте сам по собі такий сімейний стан відповідача не підтверджує його скрутного матеріального становище та у спірних правовідносинах правового значення не має. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного судом встановлено підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 47 000,00 гривень (49 000,00 2 000,00) та часткового задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 95,92% таких вимог.

Outcome: partial