Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Печерський А.Т., звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, вчиненого 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №88778, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (код СДРПОУ 42254696) заборгованості за кредитним договором № 650872164 від 18.11.2019 року у розмірі 64 979,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованісті за кредитом у розмірі 20 000,00 грн, прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 36 584,00 грн, строкової заборгованісті за штрафами і пенею у розмірі 8 395,00 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 1 200,00 гр. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 18.11.2019 року між позивачем та ТОВ « Манівео Швидка фінансова допомога» був укладений кредитний договір № 650872164, згідно умов якого позивачу надано кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2000 грн на строк 30 днів, з процентною ставкою за користування кредитом. 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 88778, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором 650872164 від 18.11.2019 року, за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року в розмірі 64 979,00 грн та понесені витрати. Позивач вказуючи на незаконність вказаного нотаріального напису, посилався на те, що вчинення виконавчого напису здійснено нотаріусом без перевірки безспірності його боргу. При цьому зазначав, що йому стягувач не направляв будь-яких претензій щодо існуючого боргу, у зв"язку з чим він не мав можливості надати заперечення щодо суми боргу, а саме доказів про сплату ним боргу за кредитним договором ще в 2019 році. Також позивач вказував, що враховуючи місце його проживання та реєстрації, а саме м.Добропілля Донецької області, нотаріус повинен був розуміти, що заявлена заявником заборгованість не є безспірною, оскільки, відповідно до ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов"язань за кредитними договорами з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася АТО, протирічить діючому законодавству. Також позивач зазначав, що законом не передбачено вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору укладеного в простій письмовій формі. Посилаючись на викладене просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис. Ухвалою суду від 24.05.2021 року було відрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 13.07.2021 року справу призначено до розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. (а.с.40) Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.51). Відзив на позов до суду не надходив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. (а.с.52). Пояснень щодо позовних вимог до суду не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третьої особи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що 18.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» був укладений кредитний договір № 650872164, згідно умов якого позивачу надано кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2000 грн на строк 30 днів, з процентною ставкою за користування кредитом. Вказані кредитні кошти [PERSON] зобов`язався повернути 18.12.2019 року шляхом сплати суми кредиту 2000 грн та нарахованих процентів в розмірі 300,00 грн, відповідно до встановленого графіку (а.с.16). З копії виконавчого напису, який виданий 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. , зареєстрований в реєстрі № 88778 (а.с.11) вбачається, що відповідач є правонаступником прав і обов"язків ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» по кредитному договору 650872164 від 18.11.2019 року, який був укладениий між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] . З виконавчого напису, який виданий 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. , зареєстрований в реєстрі № 88778 (а.с.11) вбачається, що на його підставі звернено стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 650872164 від 18.11.2019 року, укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 28/11 18-01 від 28.11.2018 року є ТОВ "Таліон плюс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість за період із 05.08.2020 по 05.08.2020 у сумі 64979,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом - 20000,00 грн; простроченої заборгованості за процентам - 36584,00 грн, заборгованість за строковою заборгованістю за штрафами і пеня 8395,00 грн, а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 66179,00 грн (а.с.11). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 31.10.2020 року. Копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2021 року (а.с.10) підтверджується, що вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. (а.с.10) Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № 650872164 від 18.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] сторонами не оспорюється, як і не оспорюється факт вчинення вищевказаного виконавчого напису. Але, в той же час судом встановлено, що кредитний договір, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] № 650872164 від 18.11.2019 року, посвідчений нотаріально не був. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Виконавчий напис вчинено 31.10.2020 року. Враховуючи наведене, а також те, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами, суд приходить до висновку про те, що нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис 31.10.2020 року за кредитним договором № 650872164 від 18.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , оскільки вказаний договір був укладений в простій письмовій формі, що виключало можливість вчинення виконавчого напису. Отже досліджені судом докази свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не дотримався вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 , а саме вчинив виконавчий напис на підставі документу (кредитного договору, укладеного в простій письмові формі), за яким стягнення заборгованості не може проводитися у безспірному порядку. За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved