Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Торговицької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивача [PERSON] був головою колгоспного двору у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . За життя, [PERSON] залишив заповіт згідно якого, все належне йому майно залишив своєму синові [PERSON] . бажаючи прийняти спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно Постанови приватного нотаріуса, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Згідно довідки Торговицької сільської ради № 124 від 30.12.2018 року за вищевказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га. Згідно звіту ЕТВО "Придністров`я" вартість житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] становить 144420 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають, підтримують повністю та просять задовольнити. Торговицька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Свідоцтвом на право особистої власності на будинковолодіння від 18.10.1988р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10 липня 1987 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно попередніх рішень сільвиконкому [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], а номер його індивідуального житлового будинку не змінено, що слідує з довідки № 407 виданої 19.04.2019 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 1566, виданою 27.12.2018 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що згідно по господарської книги № 14 за 1991-1995рр, особовий рахунок [NUMBER] станом на 15.04.1991 року в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1941 р.н., дружина [PERSON] , 1946 р.н ., зять [PERSON] , 1961 р.н., дочка [PERSON] , 1968 р.н., онук [PERSON] , 1988 р.н ., син [PERSON] , 1971 р.н. За заповітом, посвідченим 31.10.2014 р. секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, який проживає в цьому ж селі по\~ [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області 12.03.1999 року, ідентифікаційний код [NUMBER] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усю спадщину, права, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому заповів своєму синові [PERSON] , 1971 р.н. , який проживає в [ADDRESS] зареєстровано в журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 18. [PERSON] помер [INFO] у віці 76 р . в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 28 від 15.11.2017 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.11.2017 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] на момент смерті (12.11.2017р.) був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1946 р.н ., син [PERSON] , 1971 р.н., невістка [PERSON] , 1981 р.н., онук [PERSON] , 2004 р.н., що стверджується довідкою № 406, виданою 12.04.2019 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 04.03.1969р. сіль ЗАГС с.Торговиця Городенківського району Станіславської області вбачається, що [PERSON] , 1941 р .н. , та [PERSON] , 1946 р. н., одружилися 4 березня 1962 року, актовий запис № 11 від 04.03.1962 року; після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого 21.08.1978 року сіль ЗАГС с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , як той з подружжя, який пережив спадкодавця, має право на спадкування у першу чергу за законом. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Копією спадкової справи № 28/2018, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. стверджено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . 23 лютого 2018 року позивач. подав до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Копіями Свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих 30.01.2019 року приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. зареєстрованих в реєстрі за № 141 та № 142, спадкова справа № 28/2018 стверджується, що позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , яка складається з земельних ділянок площами: 0,2553 га кадастровий номер [NUMBER] та 0,3682 кадастровий номер [NUMBER] розташованих на території Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER] . З Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54937933 та № 54938034 виданих 30.01.2019 р. приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 62058313, номер у нотаріуса 28/2018. Отже, [PERSON] , син спадкодавця, прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] . До спадкового майна належить житловий будинок по [ADDRESS] . Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" № 8807 від 05.12.2018 року доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському МБТІ під реєстровим № 662 право власності по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 18.10.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 142 від 10.07.1987 р. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1976 р., інші господарські будівлі збудовані в 1987, 1974, 1976 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 9 від 16.01.2019 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по [ADDRESS] становить 144420 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 124, виданою 30.01.2019р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Проте, Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 28.01.2019 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р. належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved