Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Кредитна спілка "Імперіал ЛТД" звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2013 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 269бк, згідно якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Цього ж дня між позивачем, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 269бк/1, відповідно до якого вона взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Цього ж дня між позивачем, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 269бк/2, відповідно до якого вона взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору. При складанні договорів поруки [PERSON] та [PERSON] були попереджені про солідарну відповідальність кожного з них з [PERSON] , яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 20.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 20994,60 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 20994,60 грн, а також стягнути з [PERSON] судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, в уточненій позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 25.10.2019р., 26.11.2019р. та 26.12.2019 року не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належно шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень за місцем її реєстрації. Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень [PERSON] особисто отримала поштові відправлення (судові повістки), про що свідчать її особисті підписи на повідомленнях. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 25.10.2019р., 26.11.2019р. та 26.12.2019 року не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належно шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень за місцем її реєстрації. Поштові відправлення повернуті до суду з позначками "адресат відсутній". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вважаються належно повідомленими про час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. 26.12.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.03.2016 року по цивільній справі № 409/2231/15-ц за позовом Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу встановлено, що 17.12.2013 року між КС "Імперіал ЛТД" та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 269 бк, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70 % на рік з терміном остаточного повернення кредиту, що складає 24 місяці від дати отримання кредиту. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом та відсотки за його користування. В якості забезпечення виконання взятих зобов`язань за договором кредитної лінії, 17.12.2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 269 бк/1 та 269 бк/2 згідно яких вони поручилися перед позивачем за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за договором кредитної лінії. Однак, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 31.12.2015 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 6495 грн (а.с.94). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.03.2016 року по цивільній справі №409/2231/15-ц за позовом Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу позовні вимоги Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС "Імперіал ЛТД" заборгованість за договором кредитної лінії № 269 бк від 17.12.2013 року в розмірі 6495 грн (а.с.94). Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано заборгованість за тілом кредиту в сумі 3998,23 грн. та заборгованість по відсоткам за період з 17.12.2013 року по 20.03.2019 року в сумі 17006,37 грн. Сума заборгованості за тілом кредиту є незмінною з 31.03.2015 року (а.с.15-16). Заборгованість зі сплати тіла кредиту та відсотків станом на 31.12.2015 в загальній сумі 6495 грн стягнута на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області № 409/2113/15-ц. За період з 01.01.2016 по 20.03.2019 позивачем нараховані відсотки в сумі 14011,37 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Таким чином суд вважає за необхідне закрити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати тіла кредиту та відсотків за договором кредитної лінії № 269бк від 17.12.2013 року станом на 31.12.2015, оскільки ця частина вже стягнута з відповідачів на користь позивача рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.03.2016 року по справі №409/2231/15-ц. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 01.01.2016 року по 20.03.2019 року, в розмірі 14011,37 грн суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 17 грудня 2015 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 17 грудня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 18 грудня 2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 01.01.2016 року по 20.03.2019 року, в розмірі 14011,37 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачеві у задоволенні позову відмовлено, судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed