Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] В.М.22.09.2015 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 14.10.2012 року між нею та відповідачем [PERSON]було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за актовим записом №13, який рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20.07.2015 року був розірваний. Повідомила, що за час перебування у шлюбі сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка наразі є малолітньою та знаходиться на утриманні позивача. Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, взагалі не надає будь-якої матеріальної допомоги родині, не цікавиться як зростає дитина, знаючи, що неповнолітня донька потребує постійної батьківської уваги, допомоги та значних коштів на утримання. Зауважила, що у відповідача немає жодних осіб на утриманні, у нього відмінний стан здоров'я. Посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, він займається підприємницькою діяльністю, має торгівельний кіоск на центральному ринку міста Вінниці, звідки отримує значний нерегулярний дохід, частина якого носить натуральний характер, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітьої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що з жовтня 2012 року по 20 липня 2015 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20.07.2015 року. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, хоча вони проживали в одному будинку, однак кожен живе особистим життям. Відповідач ніяким чином не допомагає матеріально утримувати дочку, а також самоусунувся від виховання своєї дитини. Зауважив, що відповідач займається незареєстрованою господарською діяльністю та має мінливий дохід. Зазначив, що дитині наразі два з половиною роки, вона відвідує дитячий садочок, за який потрібно платити, також дитині потрібно купувати продукти харчування, одяг, ліки, вітаміни, предмети для її фізичного та психологічного розвитку дитини (альбоми, олівці). Стан здоровя дитини позивач визначила як задовільний. Зауважив, що позивач щомісячно витрачає напотреби дитини до 3000 грн., а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця, вважаючи цю суму достатньою для забезпечення потреб дитини. Повідомив, що на даний час він шукає роботу, але так як у нього проблеми зі здоровям, його не прийняли на роботу у новостворену поліцію. Наразі він проживає разом з позивачем та своєю донькою в одному будинку, сплачує за електроенергію, а також платить податок на землю, купує продукти харчування, нещодавно закупив дрова, щоб у хаті було тепло. Повідомив, що за рішенням Жмеринського міськрайонного суду його зобов'язано до сплати аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Заперечив обставини особистої підприємницької діяльності, вказавши, що він не є підприємцем, та наголосив, що в теперішній час він проживає з позивачем та своєю донькою в одному будинку, та допомагає їм матеріально. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, з пояснень сторін та з копії свідоцтва про народження серії І-АМ №251261 (а.с.6) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач просить стягнути аліменти з відповідача. Згідно рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20.07.2015 (а.с.7) розірвано шлюб, зареєстрований між сторонами 14.10.2012 року виконкомом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за актовим записом №13. З довідки №384 ГО ОСТ "Барський масив" (а.с.30) вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], проживає у садівничому товаристві "Першотравневе" Об'єднаного садівничого товариства "Барський масив" на території Агрономічної сільської ради, та до складу його сім'ї входять: [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Шаргородського районного центру зайнятості №2220 від 21.10.2015 року (а.с.24), довідки Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №2973 від 16.11.2015 року (а.с.26), довідки Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції №1954/10/05-26-18 від 16.11.2015 року (а.с.27), довідки Управління соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області №2487 від 16.11.2015 року (а.с.28) відповідач [PERSON] відповідно в Шаргородському центрі зайнятості не зареєстрований, згідно трудової книжки АХ №255404 з 15.08.2006 року і по даний час не працює, не значиться на податковому обліку, не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Шаргородської райдержадміністрації Вінницької області та не отримує ніяких видів допомог. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. При цьому судом враховується часткове визнання відповідачем вказаних позивачем обставин порушення з боку відповідача прав позивача та неповнолітньої доньки сторін на належне утримання останньої, а тому дане оспорюване право підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог Разом з тим, суд вважає, що як заявлений позивачем, так і визнаний відповідачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн. та 400 грн. відповідно не відповідають принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку визначає достатнім розмір аліментів для утримання неповнолітньої дитини у сумі 700 грн. щомісяця, що з урахуванням відповідної частки прожиткового мінімуму неповнолітньої дитини забезпечуватиме достатнє утримання останньої, надання якого є обов'язком обох батьків, а також не порушуватиме прав відповідача, оскільки вказана сума аліментів перебуває в межах половини прожиткового мінімуму працездатних осіб, якою є останній, за неповідомлення ним про наявність інших утриманців, яким він безумовно зобов'язаний надавати утримання, оскільки обов'язок сплати аліментів на утримання матері його дитини має відповідне застереження щодо його виконання за умовою можливості надання ним матеріальної допомоги, що визначає приоритетність над ним саме оспорюваного в межах даної справи обов'язку із сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, здійснення чого не залежить від матеріального стану відповідача, з урахуванням чого судом не приймаються до уваги відповідні заперечення відповідача, як безпідставні. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved