Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

17.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товарна Біржа "Едвайс-Ріелті", Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу на 11/50 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований на Товарній Біржі "Едвайс-Ріелті" від 30.06.2000 року за №95., мотивуючи тим, що у липні 2017 року звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті матері- [PERSON], яка померла [INFO], але нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу № 95, зареєстрований Товарною біржею "Едвайс-Ріелті" нотаріально не посвідчений та згідно зі ст.220 ЦК України є нікчемним. Її мати - [PERSON] та відповідач виконали всі умови договору купівлі-продажу, 07.07.2000 року договір було зареєстровано у Миколаївському міжміському БТІ за № 2405. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 30.06.2000 року між [PERSON] та [PERSON], як членами біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS], тобто між [PERSON] та відповідачем існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до вимог ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори купівлі-продажу житлового будинку. Статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 30.06.2000 року [PERSON] виконала свої зобов`язання як покупець, а саме оплатила продавцю [PERSON] вартість придбаного об`єкту нерухомості, а саме 11/50 частини домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, у розмірі 1700 гривень. У свою чергу продавець [PERSON] передав покупцю [PERSON] 11/50 частини домоволодіння № 204 з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд по [ADDRESS]. Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5) видно, що [PERSON] померла [INFO] в м. Миколаєві. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товарна Біржа "Едвайс-Ріелті", Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved