Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач 02.12.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд визнати його право на отримання відповідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № 26208517149501 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 47\~693,43 грн. та зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № 26208517149501 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 47\~693,43 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 29.03.2016 р. між ним та ТОВ «Кредитно-інвестиційним центром» було укладено Договір № 980-024-000212149, за умовами якого позивач передав у власність товариства кошти в розмірі 37000,00 грн. на строк не більше 181 днів, а саме по 26.09.2016 р., під 33,54 % річних, що складає 27,00 % річних після утримання податку, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» взяло на себе зобовязання повернути отримані кошти у вказаний договором строк на рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» (надалі Банк), та сплатити проценти. 15.04.2016 р. позивачем було збільшено суму вкладу на 10000,00 грн. Також, позивачем зазначено, що товариством, на виконання вказаного договору, 19.05.2016 р. було перераховано (повернуто) на поточний рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» кошти в 47000,00 грн. та відсотки в сумі 693,43 грн. Однак, на підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 р. № 14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд гарантування) було прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», а на підставі рішення Правління НБУ від 12.07.2016 р. № 124-рш - прийнято рішення про початок процедури ліквідації. 14.07.2016 р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено інформацію про початок виплати коштів вкладникам Банку за відповідними заявами вкладників. Позивачем зазначено, що він неодноразово звертався до Банку про отримання коштів, однак його було повідомлено, що переказ коштів на його рахунок № 26208517149501 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 47\~693,43 грн. є нікчемним, а тому відсутні підстави включення його до переліку вкладників та здійснення відповідної виплати. Позивач не погоджується з цим, та вважає, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" він є вкладником, а тому має право на відшкодування коштів, що містяться на його банківському рахунку в порядку, передбаченому ст. 27 цього Закону. При цьому, позивачем вказано, що будь-якого рішення про визнання нікчемним договору банківського рахунку, укладеного між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» відповідачем не приймалось, відповідне судове рішення також відсутнє, а тому вказаний договір банківського рахунку є дійсним; грошові кошти надійшли на вказаний рахунок до початку запровадження у Банку тимчасової адміністрації. Таким чином, позивач вважає, що відсутні будь-які підстави для не включення його до переліку вкладників Банку. Вказане і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. від 05.01.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом всіх учасників справи. Позивач 12.03.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохав позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи, а також заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі, про що постановлено ухвалу. Також, відповідач до норм\~ст. 178 ЦПК України\~представником відповідача до суду надано відзив на позов, однак всупереч вимогам ч. 4-5 ст. 178 ЦПК України, не надано суду доказів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відповідно до відзиву представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, прохав суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування зазначив, що кошти, які обліковуються на рахунку позивача вважаються поверненою позивачу позикою та відсотків за користування, оскільки отримані позивачем на підставі договору позики з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр». Також зазначено, що оскільки даний Договір між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено без участі Банку, як повіреного, тому гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюються на правовідносини Банка з позивачем. Разом з тим, зазначено про нікчемніть грошового переказу за вказаним договором, у зв'язку з чим позивача не включено до переліку вкладників. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 29.03.2016 р. між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-024-000212149, за умовами якого позивач надає товариству грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а товаристово зобовязується повернути кошти та виплатити проценти (а.с. 10). Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 37000,00 грн., які передаються на строк не більше 181 день по 26.09.2016 р. зі сплатою процентів в розмірі 33,54 % річних, що складає 27,00 % річних після утримання податку. Згідно з п. 1.2. вказаного договору, сторони дійшли згоди, що сплата коштів позивачу здійснюється шляхом зарахування на рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» № 26208517149501. Позивачем, на виконання умов зазначеного договору, на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційного центру» були внесені грошові кошти в розмірі 37\~000,00 грн., що підтверджується квитанцією № QS712501 (а.с.11). Разом з тим, згідно з платіжним дорученням № 3689898 (а.с. 12) за вказаним вище договором, позивачем було збільшено суму вкладу на 10000,00 грн. На виконання умов даного договору, ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 р. здійснило повернення (перерахування) позивачу коштів в розмірі 47000,00 грн. та процентів в розмірі 693,43 грн. на рахунок позивача № 26208517149501, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Факт перерахування грошових коштів підтверджено випискою по рахунку (а.с. 14-15). Згідно з рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 12.07.2016 р. № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» призначено уповноважену особу Фонду гарнтування. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016 р. змінено уповноважену особу Фонду гарантування, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено [PERSON]. Судом також встановлено та підтверджено листом ПАТ «Банк «Михайлівський» від 14.09.2016 р., адресованим на імя позивача, що останнього не включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, та повідомлено про нікчемність транзакції про переказ грошових коштів, що здійснений ТОВ «Кредитно-інвестиційним центром» на його рахунок з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором та оплата процентів. Згідно з п. 16\~ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6\~ст. 2 цього Закону\~ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми\~Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Відповідно до ч. 2\~ст. 46 цього Закону\~з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Як підтверджено матеріалами справи грошові кошти, були перераховані ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на рахунок позивача до запровадження у Банку тимчасової адміністрації. 14.07.2016 р. Фондом гарантування на офіційному сайті було розміщено інформацію про початок отримання коштів вкладникам вказаного банку відповідно до переліку вкладників за відповідними зверненнями вкладників. Позивачем зазначено, що відповідачем у порушення вимог зазначеного\~Закону\~його не було включено до переліку вкладників, а тому позивач звернувся до суду з вимогою визнати його право на отримання за цим Законом відшкодування та зобовязання подати інформацію до Фонду гарантування щодо нього, як вкладника. Згідно зі\~ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~ Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно із положеннями п. З ч. 1 ст. 2 Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або, які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту) банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону). Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у Банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Відповідно до ч. 2 та 3\~ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до\~Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. При цьому\~\~порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду гарантування у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Статтею 204 ЦК України\~визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що позивача не було не включено до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування з посиланням на ті обставини, що переказ грошових коштів на рахунок позивача (транзакції) є нікчемним. На думку суду, переказ грошових коштів не є правочином в розумінні чинного цивільного законодавства України, а лише дією сторони правочину, направлену на його вчинення чи виконання. Тому посилання представника відповідача на нікчемність переказу грошових коштів, є безпідставними. Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності договору банківського рахунку, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» суду не надано, даний договір є дійсним, нікчемність його судом не встановлена. У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах ВСУ від 19.08.204 р. у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 р. № 3-80гс14, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта і не є набувачем цих коштів. Згідно\~зі ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності . Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1\~ст. 323 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2\~ст. 323 ЦК України). Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном В даному випадку його майном є грошові кошти, що містяться на рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, позивач має право на отримання відшкодування за вкладом відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Щодо розподілу та стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні з позовом до суду позивачем судовий збір сплачено не було, оскільки від сплати судового збору позивач звільнений на підставі ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач звернувся до суду за захистом права споживача фінансових послуг, про що зазначив в позовній заяві. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено судом, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 р. № 1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський». Таким чином встановлено, що відповідач є неплатоспроможним. Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті (враховуючи майновий стан сторонни), суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Приймаючи до уваги майновий стан відповідача, враховуючи, що його виведення з ринку фінансових послуг здійснюється державним органом Фондом гарантування суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: approved