Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В грудні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" в особі свого представника Сафіра Ф.О., який діє на підставі довіреності, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 31.01.2011 року в сумі 11618 грн. 83 коп. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку". Однак, відповідач належним чином не виконувала зобов'язань відповідно до умов договору, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2015р. становить 11618 грн. 83 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву від 08.12.2015р., у якій просить розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у [PERSON]в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не вказала, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що судові повістки направлені відповідачу за зареєстрованою у встановленому порядку адресою її місця проживання ([ADDRESS]), тому незважаючи на те, що поштові конверти повернулися на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", судовий виклик, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається вручений [PERSON]належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.01.2011 р., виявивши бажання оформити на своє ім'я кредит, [PERSON] заповнила підготовлений ПАТ КБ "Приватбанк" бланк заяви, у якій вказала свої особисті дані та поставила власний підпис. Одночасно з тексту заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Своїм підписом [PERSON] підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування "Приватбанку", а також відкриття карткового рахунку, встановлення розміру базової процентної на суму залишку заборгованості (30.00% на рік). Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки сторони в анкеті-заяві від 31.01.2011 року погодили всі істотні умови договору, в тому числі і щодо його форми, беззастережно засвідчили це власними підписами, а відтак дотримались вимоги закону щодо письмової форми договору. Отже, заява про надання банківських послуг є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 даних Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як встановлено у судовому засіданні в порушення вимог даних норм Закону і умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 31.10.2015 року за нею утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 11618 грн. 83 коп.: з яких загальний залишок заборгованості за кредитом 1189 грн. 54 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6799 грн. 82 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2600 грн. 00 коп., штраф - 500 грн. 00 коп. (фіксована частина); 529 грн. 47 коп. - (процентна складова). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. [PERSON]не виконала взяте на себе кредитне зобов'язання в строк, а тому, сума боргу підлягає стягненню з неї, відповідно до ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, якою є пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, та враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, стягнення неустойки в такому розмірі може значно погіршити матеріальний стан відповідача. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та засадами, на яких має ґрунтуватись зобов'язання між сторонами, є добросовісність, розумність та справедливість. Вирішуючи питання про стягнення пені за порушення строків сплати мінімального обов'язкового платежу та штрафних санкцій, суд враховує те, що позивач починаючи з 1 квітня 2012 року не прийняв жодних мір щодо стягнення заборгованості, таким чином свідомо допускав боржника до порушення строків сплати обов'язкового щомісячного платежу, тому вважає не можливим стягнення неустойки (пені) та штрафу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню частково. Стягненню підлягає заборгованість з повернення кредиту - 1189 грн. 54 коп., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 6799 грн. 82 коп., а всього 7989, 36 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial