Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

12 серпня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що в червні місяці 2021 року вона поштою отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65640389 від 02.06.2021 року. Зі змісту постанови про відкриття провадження слідувало, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем, постановою від 02.06.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65640389 про стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS] на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» за виконавчим написом №1870, виданим 01.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. При цьому при здійсненні вищевказаного виконавчого напису, приватний нотаріус Бондар І.М. прийшла до висновків, що мається безспірна заборгованість у розмірі 132008,05 доларів США, що по курсу НБУ на 01.09.2019 року становить 3665530 грн. 05 коп., яка виникла між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [INFO] , на підставі кредитного договору №DNJ0GA0000000075 від 13 травня 2008 року. Дана заборгованість складається з: -заборгованості за кредитом - 15812.68 доларів США; - заборгованості за відсотками - 14526.52 доларів США - комісія - 3739.97 доларів США.; - пеня - 97928.88 доларів США, строк за який здійснюється стягнення - десять років вісім місяців дев`ятнадцять днів, а саме: за період з 13.05.2008р. по 01.09.2019р. До того ж, за змістом п.п. 3.1-3.4 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та ст.87 Закону України "Про нотаріат" заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для`вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. За положеннями статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, застосування строку позовної давності в один рік згідно із ст.258 ЦК України, який щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою Але якщо звернутися до виконавчого напису, то вбачається, що строк стягнення здійснюється за період з 13.05.2008р. по 01.09.2019р., тобто понад десять років, що для стягнення пені виходить поза межами встановленими законом. Як і перевищує три роки передбачені ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат". Стосовно вимоги банка щодо стягнення комісії у розмірі 3739,97 доларів США. Згідно п.8.1. Кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] , встановлена щомісячна плата 0.20 відсотків від суми наданого кредиту. Постанова ВСУ №6-1746цс16 від 16.11.2016р. наголошує: "Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. " В постанові №6-2071цс16 від 06.09.2017р. Верховний Суд України зазначив: "Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про споживче кредитування", який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів " кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. " Як вбачається з наведеного, вимоги банку надані нотаріусу не відповідають вимогам закону і оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості, та строк стягнення перевищує встановлений законом, то з таких підстав, виконавчий напис підлягає визнанню таким, який не підлягає виконанню. Що підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-887цс17 від 05 липня 2017р. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правші цивільного пронесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. " До того ж, як зазначалося раніше спірний виконавчий напис був здійснений 01 липня 2019р. У той час в Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області розглядалась справа (176/318/15) за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором №ВШ0ОА0000000075 від 13 травня 2008 року. Дана справа розглядалась не одноразово. І Верховний Суд своїм рішенням від 09 грудня 2020р. по цій справі визначив остаточну заборгованість і яка складається з: - заборгованості за кредитом - 15812,68 доларів США, що еквівалентно 256 797,92 грн; -заборгованості за відсотками - 3975,97 доларів США, що еквівалентно 64 569,75 грн., а також штрафи у розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 16 068 (шістнадцять тисяч шістдесят вісім) грн. 38 коп. (процентна складова). Таким чином загальна сума заборгованості за рішенням суду становить 337686,05 грн. Та якщо врахувати, той факт, що АТ КБ «ПриватБанк» свої вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки хоче задовольнити за рахунок коштів після продажу майна, то сума боргу яка зазначена у виконавчому напису № 1870 виданим 01.07.2019 р., а саме: 3665530,03 грн. значно перевищує суму богу, яка зазначена в остаточному рішенні суду від 09 грудня 2020 р. - 337686,05 грн. і після продажу квартири за спірним виконавчим написом, позивач ще буде мати значну заборгованість. Тому враховуючи вищевикладене просила визнати виконавчий напис №1870, виданий 01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS] на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову./а.с.23-24/ Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до вимог ЦПК України, на електронну пошту направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується роздруківкою про отримання електронного відправлення. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог - приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., на електронну адресу було направлено копію позовної заяви та додатки до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується роздруківкою про отримання електронного відправлення. Надано строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Пояснень від третьої особи не надійшло. Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог - приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. на електронну адресу було направлено копію позовної заяви та додатки до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується роздруківкою про отримання електронного відправлення. Надано строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Пояснень від третьої особи не надійшло. 10 вересня 2021 року від відповідча АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав зазначивши наступне. Відповідно укладеного договору Позивач отримав кредит, та саме цей факт сторонами не оскаржується. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інш. за користування кредитом. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно п. 4 гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5 виконавчий напис має містити: -дату (рік, місяць, число) вчинення, нотаріальну контору (нотаріальний округ), прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис; -найменування та адресу стягувана; -найменування та адресу боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб); -строк, за який провадиться стягнення; -суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо такі належать до стягнення; -розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з божника; -зазначення статті Закону України „Про нотаріат" та пункту Переліку документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис; -номер, під яким виконавчий напис зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій; -підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, печатку. Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель тощо). Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи,відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладені норми Виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172 (далі - Перелік). Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до Переліку отримання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, які не потребують нотаріального посвідчення проводиться на підставі таких документів: оригіналу кредитного договору, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості строків їх погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Дуже показовим є той факт, що позивачка в позовній заяві та суд у вищенаведеному рішенні не заперечують факт наявності заборгованості перед банком. Таким чином, наявність безспірності заборгованості фактично визнали як сама позивачка, так і суд. Слід додатково звернути увагу суду, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17 (№ в ЄДРСР 83589983) зазначила наступне : "82. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувана до боржника чи боржника до стягувана сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. «83. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувана, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.» Згідно Постанови Верховного Суд України по справі 6-158цс/15: "безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів". У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 зазначено: з урахуванням приписів статей /5, ІД /8 Цивільного кодексу України,статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат"захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Враховуючи, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідченого Банком розрахунку про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції Позивача, щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до Позивача. Додатково звертають увагу суду що Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Як свідчить аналіз судової практики, у багатьох випадках, коли заінтересована особа звертається до суду з цивільним позовом де об`єктом спору є правочин, що був нотаріально посвідчений, відповідачем у справі вона залучає нотаріуса, що посвідчував його. У таких випадках суд,

Outcome: approved