Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

19.06.2020 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 06.07.2018 перебуває у шлюбі з відповідачем, однак, на даний час шлюб практично припинив існування, спільне господарство не ведеться та разом сторони не проживають з 2019 року, де наразі проживає відповідач позивачу не відомо. Майнових спорів між сторонами немає, спільних дітей сторони не мають. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 28.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 04.11.2020 з викликом сторін (а.с.23), копію ухвали направлено сторонам у справі, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками на 13 арк. (а.с.25), направлена судом кореспонденція отримана останнім 30.07.2020, що підтверджується роздруківкою Трекінгу із сайту Укрпошти (а.с.26). Позивач в судове засідання не з`явилася, 03.11.2020 направила електронною поштою заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.26,27). Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання не направляв. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2018 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище і чоловіка, і дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Як зазначає у позові позивач, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2019 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення з відповідачем не можливе. Зазначені обставини не спростовані відповідачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши про припинення шлюбних відносин, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. З наведених положень вбачається, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом достовірно встановлено, що позивач має бажання розірвати шлюбні відносини. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, а згідно положень ч. 2 ст. 114 цього ж Кодексу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується вимоги позивача щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне прізвище " [PERSON] ", суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу від 06.07.2018 серії [NUMBER] дошлюбне прізвище позивача " [PERSON] ", суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зміни прізвища на " [PERSON] " не підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial