Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 163), в обґрунтування якого вказав, що з 21 лютого 2013 року працював у Харківській філії ТОВ «Аквафор-Центр» на посаді комірника. З 14.05.2014 року по 29.05.2014 року перебував на лікарняному. З 29.05.2014 року по 31.07.2014 року працював у штатному режимі, а 01.08.2014 року не був допущенний до виконання своїх посадових обов'язків, у зв'язку, як стало пізніше відомо, із звільненням на підставі наказу ТОВ «Аквафор-Центр» від 20.05.2014 року «Про скорочення штату працівників Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, про наявність якого не знав та не був з ним ознайомлений. Позивач вважає, що його звільнення було незаконним та таким, що порушує його права, оскільки жодних попереджень щодо ліквідації, реорганізації або скорочення штату йому не вручалось, переважне право на залишення на роботі відповідачем не розглядалось, будь-яка інша посада при звільненні позивачу не пропонувалась. Крім того, на час звільнення будь-якого нового штатного розкладу відповідачем затверджено не було, економічне обґрунтування скорочення посад чи штату працівників не надано, не погоджено звільнення з профспілковим комітетом. Тому позивач просив поновити його на посаді комірника, а також стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що звільнення позивача на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України було незаконним, оскільки позивача не було повідомлено про звільнення за два місяці, як це передбачено законодавством. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та надав свої заперечення в яких вказав, що 12.05.2014 року було видано наказ «Про проведення організаційних заходів», в якому зокрема зазначалось про проведення скорочення штату працівників та персональне повідомлення працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату. Наказом від 20.05.2014 року «Про скорочення штату працівників Харківської філії «Аквафор-Центр» та внесення змін до штатного розкладу» прийнято рішення про скорочення та виключення зі штатного розкладу на поточний рік посад працівників Харківської філії «Аквафор-Центр» і звільнення працівників, в тому числі позивача 31.07.2014 року. 14.05.2014 року на зборах працівників Харківської філії «Аквафор-Центр» генеральним директором ТОВ «Аквафор-Центр» було доведено до відома працівників, про скорочення працівників з 31.07.2014 року. Крім того на домашню адресу позивача неодноразово надсилались листи та телеграми з повідомленням пр наступне вивільнення працівників, однак позивач не відомо з яких причин їх не отримував При звільненні позивача питання щодо його переважного права на залишення на роботі не розглядалося, оскільки на Харківській філії була тільки одна посада комірника. Будь-яких інших вакантних посад на підприємстві на той час не було, тому відповідач не міг запропонувати позивачу іншу роботу. Крім того, в заперечення було вказано, що в ТОВ «Аквафор-Центр» відсутня профспілкова організація, однак питання щодо звільнення позивача було погоджено з представником трудового колективу товариства. При звільненні позивачу було виплачено всі належні до виплати суми, заборгованості перед працівником товариство не має. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як було встановлено, 21.08.2013 року позивача було прийнято на посаду комірника Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10) та наказом генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» [PERSON] від 20.08.2013 року № 267 (а.с. 38). Відповідно до наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» [PERSON] від 12.05.2014 року № 142 «Про проведення організаційних заходів», у зв'язку із скрутним фінансовим становищем на підприємстві, з метою мінімізації витрат та запобіганню збитків на підприємстві було прийнято рішення зокрема про проведення скорочення штату працівників та про персональне повідомлення під особистий підпис працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату (а.с. 39). Згідно наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» [PERSON] від 20.05.2014 року № 156 «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу» прийнято рішення про скорочення та виключення зі штатного розкладу на поточний рік 31.07.2014 року посаду комірника в кількості 1 штатної одиниці (а.с. 73). Допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали, що вони разом з представником відповідача Грищуком, 14.05.2014 року були присутні на зборах працівників Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», за місцезнаходження філії, та у присутності працівників [PERSON] повідомила їх про наступне вивільнення 31.07.2014 року, однак позивач на загальних працівників був відсутній. Про те, директору Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» було повідомлено про таке вивільнення. Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при цьому враховується переважне право на залишення на роботі. Одночасно з попередженням про вивільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, при відсутності роботи чи відмови працівника від переведення на іншу роботу, останній за своїм розсудом звертається за допомогою до держаної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника. Як було встановлено, з метою попередження позивача про наступне вивільнення 21.05.2014 року товариством на адресу позивача направлені рекомендований лист та цінний лист з попередженням про його майбутнє вивільнення 31.07.2014 року та копією наказу від 20.05.2014 року № 156, які були повернуті на адресу товариства, у зв'язку із закінченням строку зберігання на поштовому відділенні. Також, 22.05.2014 року на адресу позивача відповідачем відправлено телеграму з попередженням про його майбутнє вивільнення 31.07.2014 року на підставі (а.с. 90), яка не була вручена позивачу, у зв'язку з тим, що квартира була зачинена, а адресат по повідомленню за телеграмою не з'явився (а.с. 91). Крім того, 26.05.2014 року товариством на адресу позивача направлено цінний лист з попередженням про його майбутнє вивільнення 31.07.2014 року та копією наказу від 20.05.2014 року № 156, який був повернутий на адресу товариства, у зв'язку із закінченням строку зберігання на поштовому відділенні (а.с. 93-97). Одночасно, товариством 21.05.2014 року на адресу Харківської філії "Аквафор-Центр" направлено рекомендований лист з попередженням про майбутнє вивільнення позивача 31.07.2014 року та копією наказу від 20.05.2014 року № 156, який був отриманий уповноваженим представником Поповим (а.с. 81). 21.05.2014 року на адресу Харківської філії "Аквафор-Центр" направлено цінний лист з копіями наказів № 156, № 142 та з попередженнями про звільнення працівників, в тому числі позивача (а.с. 87), який був повернутий на адресу товариства за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні (а.с. 86). 26.05.2014 року на адресу Харківської філії "Аквафор-Центр" направлено цінний лист з копіями наказів № 156, № 142 та з попередженнями про звільнення працівників, в тому числі позивача (а.с. 99), який був повернутий на адресу товариства за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні (а.с. 98). 26.05.2014 року на адресу Харківської філії "Аквафор-Центр" направлено телеграму з вимогою до працівників, в тому числі позивача, прибути до ТОВ «Аквафор-Центр» для вирішення організаційних питань (а.с. 102), яка вручена не була, у зв'язку з тим, що Харківська філія була зачинена на підставі повідомлення за телеграмою не з'явилися (а.с. 103). Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачем приймалися міри до вручення позивачу наказу № 156 від 20.05.2014 року про майбутнє вивільнення та попередження про це, однак вказані документи персонально позивачу вручені не були. Доводи представника відповідача стосовно того, що 14.05.2014 року на зборах працівників філії позивачу було повідомлено про майбутнє скорочення штату працівників до уваги не приймаються, оскільки відповідно до листка непрацездатності, останній перебував на лікарняному з 14.05.2014 року по 28.05.2014 року (а.с. 117) та відсутність позивача на даних зборах було підтверджено показаннями свідків. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем при звільненні позивача не було враховано переважне право останнього на залишення на роботі та не було запропоновано іншу роботу. Так, з наданих відповідачем шатних розкладів вбачається, що на Харківській філії ТОВ «Аквафор-Центр» з 01.05.2014 року була тільки одна посада комірника, яку займав позивач, а з 01.08.2014 року посада комірника відсутня. При цьому, згідно штатних розкладів ТОВ «Аквафор-Центр» з 01.05.2014 року та з 01.08.2014 року були наявні три посади комірника, однак питання щодо переважного права на залишення на роботі, або запропонування іншої роботи відповідачем не розглядалося. Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено порядок звільнення позивача, оскільки його не було у встановленому законом порядку персонально попереджено про майбутнє вивільнення не пізніше ніж за два місяці, чим було порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, та не було з'ясовано ту обставину, чи користувався позивач переважним правом н азалишення на роботі, та можливість переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі комірником Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр». Посилання позивача на відсутність згоди органу профспілкового органу на звільнення позивача суд до уваги не приймає, оскільки в ТОВ «Аквафор-Центр» відсутня первинна профспілкова організація, однак наказ № 156 від 20.05.2014 року про скорочення штату працівників Харківської філії було погоджено з представником трудового колективу товариства [PERSON](а.с. 73). Позовні вимоги стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше, як за один рік. Як вбачається з довідки про середню заробітну плату позивача (а.с. 4), його заробітна плата за червень 2014 року склала 3 982,00 грн., а згідно із довідкою про нарахування заробітної плати (а.с. 124) його заробітна плата, з урахуванням індексації заробітної плати, за серпень 2014 склала 4 942,51 грн., а разом - 8 924,51 грн. Враховуючи, що у червні - липні 2014 року, з вирахуванням святкових та неробочих днів, усього було 43 робочі дні, середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала 207,55 грн., із розрахунку 8 942,51 грн./43 робочих днів. Приймаючи до уваги, що у періоді з 01.08.2014 року до 01.12.2014 року усього 87 робочих днів, тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача, складає 18056,85 грн., із розрахунку 207,55 грн.* 87 робочих днів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої увалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позовної заяви про поновлення на роботі позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Статтею 367 ЦПК України передбачено негайне виконання судових рішень у справах, в тому числі про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця. На підставі викладеного,

Outcome: partial