Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації у м.Києві. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час спільного проживання однією сім'єю сторони набули у власність квартиру [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0867 га в межах Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Також у сторін є наступні зобов'язання: заборгованість по сплаті кредиту на купівлю квартири у розмірі 102 975,76 доларів США та споживчий кредит у розмірі 100 000, 00 грн. Позивач наголошує, що дружина із сім'єю не проживає, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом із позивачем. Борги по сплаті заборгованості за кредитом сплачує лише він. Відповідач є непрацюючою та веде аморальний спосіб життя. Несплата боргів призведе до реалізації майна в рахунок погашення боргу. Тому вважає, що поділ боргу навпіл не дасть гарантії збереження житла та поставить під ризик існування у квартири власності обох сторін. Враховуючи інтереси дітей просить виділити з спільного майна та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 70,1 кв.м.; обов'язок по сплаті 100% заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11344715000 від 12 травня 2008 року з Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк"; обов'язок по сплаті 100% заборгованості за кредитним договором № 500376944 від 30 травня 2013 року з Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк". Земельну ділянку площею 0,0867 га для ведення індивідуального садівництва кадастровий номер 3221882200:21:024:0283 в межах Глібівськоїх сільської ради Вишгородського району Київської області залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Вказали на необхідність поділу майна та боргових зобов'язань в рівних частках. Зазначила про свою можливість сплачувати боргові зобов'язання. Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації просили розглядати справу за відсутності їх представника з максимальним інтересам неповнолітніх дітей. Представник публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» просила розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши матеріли справи, допитавши свідків, вислухавши пояснення сторін та їх представників суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог враховуючи наступні обставини. [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач) перебували в шлюбі з 01.06.2002 року по 18.11.2013 року. В шлюбі у подружжя народилися троє дітей: [PERSON] [INFO] 10 років; [PERSON] [INFO] 9 років; [PERSON] [INFO] 3 роки; Під час перебування в шлюбі подружжям набуто наступне майна (речі та борги): 1. Квартира загальною площею 70,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вартістю 896 275,00 гривень. Відповідно до договору іпотеки № 85134 від 12 травня 2008 року квартира передана в іпотеку банку іпотекодавцем відповідачем (а.с.13-14). 2. Кредит на купівлю квартири в сумі 100 000,00 доларів США, відповідно до договору від 12 травня 2008 року № 11344715000 (15-18). Станом на 02.12.2013 року заборгованість за кредитом становить 102 975,76 доларів США. Позичальником по даному договору є відповідач, позивач - поручителем, відповідно до договору від 12 травня 2008 року № 203073 (а.с.26). 3. Споживчий кредит в розмірі 100 000,00 гривень згідно кредитного договору № 500376944 від 30.05.2013 року з ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.27). 4. Земельна ділянка площею 0,0867 га для ведення індивідуального садівництва кадастровий номер 3221882200:21:024:0283 в межах Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області. В судовому засіданні позивач пояснив суду, що до червня 2005 року сторони з дітьми проживали в [ADDRESS]. В червні він прийняв пропозицію працевлаштування в Києві і у вересні 2005 року сім'я переїхала в орендовану квартиру. Дружина за весь період сімейного життя не працювала, а займалась сімейними справами. У травні 2008 року з'явилась можливість придбати трикімнатну квартиру у кредит. В 2009 році народився молодший син [PERSON]. Починаючи з листопада 2011 року дружина перестала приділяти належної уваги вихованню та піклуванню спільних дітей. Колишня дружина зацікавилась Інтернетом, соціальними мережами. Він дізнався про те, що вона дуже багато часу проводить у переписці з чужими чоловіками з соціальних мереж, при цьому не достатньо займаючись сімейними справами. Квартиру у його відсутність почали відвідувати чоловіки. Дружина пояснювала, що це її друзі по соціальній мережі. Починаючи з того моменту, вона почала постійно зникати, не доглядати дітей, відмовляючись вести сімейне господарство. Повернувшись додому з чергового відрядження 20 березня 2013 року він не застав дружину дома. Діти почали скаржитися, що вона постійно залишає їх одних без нагляду, не займається ними. Після цього дружина зібрала особисті речі пішла з дому. З квітня 2013 року дружина не цікавилась дітьми та не допомагала позивачу у їх вихованні. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала, що вона добровільно пішла з дому та залишила дітей на чоловіка. Зазначила, що їй чинять перешкоди у спілкуванні з дітьми. Проте до матеріалів справи додано технічний запис судового засідання у справі про розлучення сторін, під час якого відповідач наголосила, що вона вирішила про проживання дітей із батьком в квартирі, оскільки він може їх забезпечити (а.с.65-70). Також до матеріалів додано довідку служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про те, що [PERSON] протягом 2013-2014 роках не зверталась з питань визначення способу участі у вихованні дітей (а.с.79). Крім того, позивач вказав на аморальні поступки [PERSON] по відношенню до дітей. За словами старшої доньки відповідач просила фотографувати її оголеною. Така поведінка вплинула на психіку дитини. Фото додані ним до матеріалів справи. Відповідно до характеристики [PERSON] від 31 жовтня 2013 року (а.с.36) його мати з червня 2013 року в дошкільному закладі не з'являлась, жодного разу не цікавилась успіхами свого сина. На засіданнях батьківських зборах та заходах, які відбуваються в ДНЗ за весь період участі не приймала. [PERSON] вчасно забирають [PERSON], дідусь та бабуся. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача підтвердили суду, що відповідач разом із сім'єю не проживає з квітня 2013 року. До них за допомогою звернувся син, оскільки самостійно здійснювати догляд за трьома дітьми йому було важко. Наразі вони проживають разом у квартирі та допомагають по догляду за дітьми. Вказали на аморальну поведінку [PERSON] Зі слів онуки [PERSON] вони знають, що дитина фотографувала маму оголеною. Дитина відвідує психолога. Наголосили, що були свідками перебування в квартирі в ванній кімнаті іншого чоловіка на ім'я [PERSON], громадянин Росії, який проживає у [ADDRESS]. Невістка пояснила, що це її друг по соціальній мережі. Свідок [PERSON], яка працює медичною сестрою в дошкільному навчальному закладі, де навчається [PERSON] пояснила суду, що була свідком подій, коли відповідач забрала дитину із садочка, проте [PERSON] - мати позивача в доволі агресивній формі забрала дитину від матері та повела дітей додому. Про взаємовідносини між сторонами, або інші аспекти життя протягом 2012-2013 роках свідок поінформувати не могла в силу неінформованості. Свідок [PERSON] була вихователем в дошкільному навчальному закладі, де навчались [PERSON] та [PERSON]. Далі, після народження [PERSON], протягом одного навчального року з вересня по квітень допомагала [PERSON] та [PERSON] з домашнім завданням. Вказала, що на той час у неї не склалось враження неблагополучної сім'ї. Вона ніколи не бачила дома [PERSON] Домашніми справами завжди займалась [PERSON] Про взаємовідносини між сторонами, або інші аспекти життя протягом 2012-2013 роках свідок поінформувати не могла в силу неінформованості. Позивач просить в інтересах дітей залишити за ним право власності на квартиру, а також просить залишити за ним зобов'язання по сплаті кредитів. Вказує, що поділ квартири в рівних частках не забезпечить існування квартири у власності сторін та поставить під ризик можливість проживання в ній трьох дітей. Наявні борги за кредитними зобов'язаннями сплачує лише позивач. На підтвердження даних обставин ним додано до матеріалів справи відповідні квитанції (а.с. 72-77, 81, 82) та гарантійний лист про оплату щомісячних платежів та простроченої заборгованості (а.с.60). Наголошує, що він має постійне місце роботи, доволі високий заробіток, який дозволяє займатись піклуванням та вихованням дітей, працює на декількох підприємствах. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала, що під час шлюбу вона не працювала. Вказала на можливість нею здійснювати погашення кредитної заборгованості. Проте доказів свого працевлаштування та, відповідно, отримання заробітної плати нею не додано. Відсутні в матеріалах справи і докази погашення нею кредитної заборогованості або докази укладення договорів про відстрочення або розстрочення кредитної заборогованості. На питання суду які нею здійснюються дії для погашення кредитної заборогованості відповіді не змогла надати. Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно зі статтею 70 СК України та статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (частина друга статті 70 СК України). Відповідно до пункту 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою та третьою статті 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону (стаття 10 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частинами першою та другою статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема на підставі письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (статті 58, 59 ЦПК України). Суд вважає, що обставини наголошені в судовому засіданні щодо поведінки відповідача, відсутністю з її боку піклування за дітьми, не проживання разом із сім'єю, ведення нею образу життя не дають підстав встановити її можливість виконувати належним чином свої зобов'язання щодо сплати кредитної заборгованості. Несплата кредитної заборгованості з її боку може стати наслідком звернення стягнення банком на предмет іпотеки - трикімнатної квартири, в якій проживає позивач із трьома дітьми, або в іншій спосіб переходу права власності на нерухоме майно від сторін. Тому суд вважає, що інтереси дітей заслуговують на увагу та при визначенні способу поділу спільного майна подружжя враховувавши їх інтереси суд вирішив виділити з спільного майна та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], обов'язок по сплаті 100% заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11344715000 від 12 травня 2008 року з Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", обов'язок по сплаті 100% заборгованості за кредитним договором № 500376944 від 30 травня 2013 року з Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк". Земельну ділянку площею 0,0867 га для ведення індивідуального садівництва кадастровий номер 3221882200:21:024:0283 в межах Глібівськоїх сільської ради Вишгородського району Київської області залишити в спільній частковій власності сторін. На підставі викладеного вище, беручи до уваги положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved