Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2010 року він з [PERSON] проживали однією сім`єю, проте обоє перебували у шлюбі з іншими особами. З кінця липня 2011 року, після розірвання шлюбів з іншими особами, позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] , який належав сину дружини позивача [PERSON] , а згодом у [ADDRESS] , в квартирі матері позивача - [PERSON] . Зазначає, що у 2012 році його цивільна дружина [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га з кадастровим номером 5624687000:02:007:0064, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у с. Козлин Рівненського району Рівненської області. За період спільного проживання за спільні кошти на вказаній земельній ділянці ними було фактично збудовано будинок, проте у зв`язку зі смертю дружини ввести його в експлуатацію і належним чином оформити правовстановлюючі документи не виявилось можливим, у зв`язку з чим даний об`єкт нерухомості вважається незавершений будівництвом. Відповідно до технічного паспорту об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку в [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку (незавершеного) складає 271.6 кв.м., а площа допоміжних будівель і споруд становить 22 кв.м. Крім житлового будинку на земельній ділянці нами з дружиною побудовано терасу, сарай, погріб, огорожу, встановлено ворота та хвіртку. Зазначає, що окрім спільно побудованого будинку (незавершене будівництво) позивач з [PERSON] придбали транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , право власності на яке також зареєстрували на ім`я [PERSON] . Вказаний транспортний засіб було придбано за спільні кошти подружжя. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її матір - [PERSON] та син - [PERSON] . Додатково позивач зазначає, що оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] не має можливості, оскільки на час смерті [PERSON] шлюб між ними не було зареєстровано. За наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить: 1. \~ \~ \~ \~Встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 18 липня 2011 року по 13 грудня 2017 року. 2. \~ \~ \~ \~Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», д.н.з [NUMBER] , право власності на який зареєстрований у 2017 році на ім`я [PERSON] . 3. \~ \~ \~ \~Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 293,6 кв.м. та допоміжних будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2000 га з кадастровим номером: 5624687000:02:007:0064, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 4. \~ \~ \~ \~Визнати за [PERSON] право першої черги спадкоємців на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ) 5. \~ \~ \~ \~Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Іванюком І.В. було подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначає, що об`єкт нерухомого майна, який не був зданий в експлуатацію чи зареєстрований належним чином, як незавершене будівництво, в даному випадку - Ѕ частина незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 293,6 м2 та допоміжних будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS] не набула статусу об`єкта нерухомого майна, а тому право власності на такий новостворений об`єкт не може виникати. Щодо транспортного засобу, то зазначає, що [PERSON] придбала автомобіль у юридичної особи, єдиним засновником якої вона і була. Але коштів на рахунок юридичної особи за цей автомобіль не надходило що, на думку представника відповідача, спростовує твердження позивача, що транспортний засіб було придбано за спільні кошти подружжя. Додатково щодо вимоги про визнання за позивачем права першої черги спадкоємців на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , зазначає, що [PERSON] до кінця життя самостійно забезпечувала себе, не перебувала в безпорадному стані та не потребувала стороннього догляду, а обставини, викладені позивачем: спільні поїздки на відпочинок, лікування, свідчать лише про обставини їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. А тому вважає, що позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] . З огляду на вищезазначене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позову. Позивач не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила про обставини, що описані вище. Вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову. Окрім того подала заяву, якою просить визнати недопустимими доказами документи, що були подані представником відповідача: -довідку від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Добробут СВ» за 2015 рік на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 954147,21 грн. (підписана директором Товариства - Жиркевичем М.І.), -довідку від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Оксамитове поле» за 2015-2016 роки на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 757372,74,74 грн. (підписана директором Товариства - Хоменко А.В.), -довідку б/н від 06 липня 2018 року щодо ненадходження коштів в розмірі 205400,00 грн. згідно п. 2 Договору купівлі-продажу від року транспортного засобу від покупця - [PERSON] за придбаний транспортний засіб марки «YOTA LAND CRUISER PRADO 150», 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на рахунок ТОВ «Оксамитове поле», оплата готівкою через касу підприємства не здійснювалася, -договір продажу-купівлі транспортного засобу від 16.01.2017 року, укладений між ТзОВ «Оксамитове поле» та [PERSON] . Предметом договору є транспортний засіб марки «YOTA LAND CRUISER PRADO 150», 2015 року випуску, -лист від 27.01.2021 року, адресований [PERSON] , підписаний [PERSON] - директором ТОВ «Добробут СВ» про виправлення описок у довідці від 06.07.2018 року щодо видатків юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору, -лист від 27.01.2021 року, адресований [PERSON] , підписаний [PERSON] - директором ТОВ «Оксамитове поле» про виправлення нібито описок у довідках від 06.07.2018 року щодо видатків юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору. Допитаний за правилами свідка відповідач [PERSON] позов визнав частково. Зазначає, що між його матір`ю та позивачем іноді виникали сварки, але вони проживали разом та мали спільний бюджет та спільний побут. Не заперечує, що позивач доглядав за матір`ю в післяопераційний період, возив її для реабілітації за межі України. В подальшому просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, лише щодо вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу; у задоволенні решти позову просить відмовити покликаючись на обставини, що описані у відзиві. Відповідачка [PERSON] не з`явилась в судове засідання. Згідно поданої заяви позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, просить розгляд справи проводити без її участі. Перед цим була допитана за правилами свідка та надала суду показання про те, що її донька [PERSON] з позивачем спільно проживали з 2010 року, як сім`я, разом їздили на відпочинок та в них були взаємні почуття любові. Позивач проявляв турботу про доньку. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі тих сторін та осіб, які не з`явилися. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю, проте обоє перебували у шлюбі з іншими особами. 05 серпня 2010 року позивач розірвав шлюб з [PERSON] , що підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 05.08.2010 у справі №2-10447/10. 05 серпня 2010 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 07.07.2011 у справі №2-4451/11. З кінця липня 2011 року, після розірвання шлюбів з іншими особами, позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] , який належав сину дружини позивача [PERSON] , згодом проживали у [ADDRESS] , в квартирі матері позивача - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. Після смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Оформити свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки на час смерті [PERSON] шлюб між ними не було зареєстровано. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її матір - [PERSON] та син - [PERSON] . 1.Щодо позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в період з 2010 по 13 грудня 2017 р. однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Даний факт підтверджується і показаннями відповідачки [PERSON] , допитаної за правилами свідка, згідно показань якої, її донька [PERSON] з позивачем спільно проживали з 2010 року, як сім`я, разом їздили на відпочинок та в них були взаємні почуття любові; а також свідка [PERSON] , який показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за винятком періоду 2012-2013 року, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом. Даний факт підтверджується і показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, згідно показань свідка [PERSON] , який спільно з позивачем проходив службу в органах МВС України, [PERSON] та [PERSON] проживали разом як сім`я, часто приходили до нього в гості; про те, що шлюб між ними було не зареєстровано, свідку відомо не було, він вважав їх сім`єю. Згідно показань свідка [PERSON] , який був сусідом [PERSON] та [PERSON] в с. Новостав Рівненського району Рівненської області, він знає [PERSON] та Оксану з 2010-2011 років, вони проживали як сім`я. Варто зауважити, що позивач надав належні доводи на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Дані факти були підтверджені і показаннями свідків. Оскільки [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 07.07.2011 року, то суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] в період з 18 липня 2011 року по 13 грудня 2017 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 2.Щодо позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстрований у 2017 році на ім`я [PERSON] ; та на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 293,6 м2 та допоміжних будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2000 га з кадастровим номером: 5624687000:02:007:0064, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні, за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без шлюбу, у 2012 році, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га з кадастровим номером 5624687000:02:007:0064, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у с. Козлин Рівненського району Рівненської області. Як зазначає позивач, за період спільного проживання за спільні кошти на вказаній земельній ділянці ними було фактично збудовано будинок, проте у зв`язку зі смертю дружини, ввести його в експлуатацію і належним чином оформити правовстановлюючі документи не виявилось можливим, у зв`язку з чим даний об`єкт нерухомості вважається незавершений будівництвом. Відповідно до технічного паспорту об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку в [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку (незавершеного) складає 271, 6 м2, а площа допоміжних будівель і споруд становить 22 м2. Крім житлового будинку на земельній ділянці ними побудовано терасу, сарай, погріб, огорожу, встановлено ворота та хвіртку. Крім будинку (незавершене будівництво) за період спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] набула транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Як зазначає позивач, вказаний транспортний засіб також було придбано за спільні кошти подружжя. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог щодо визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку, суд виходив з наступного. Позивач зазначає, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований за спільні кошти подружжя. Однак, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про понесення витрат позивачем на здійснення будівництва. Зокрема в квитанціях, видаткових накладних з ТОВ «Епіцентр» платником та вантажоотримувачем будівельних матеріалів, сантехніки, тощо зазначено ТОВ «Добробут СВ», в платіжних доручення платником значиться ТОВ «Оксамитове Поле», аналогічні відомості про платників містяться і в накладних та виписках карткових рахунків. В чеках, які надано позивачем разом з позовною заявою, не зазначено прізвища чи найменування платника, а тому неможливо ідентифікувати, що саме позивачем були понесені витрати на будівництво будинку та саме ним придбавалися будівельні матеріали. Крім того, в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка працювала за договором з 2013 року на підприємстві, яке очолювала [PERSON] , згідно її показань будівництво оплачувалось з рахунків підприємства в рахунок поворотної фінансової допомоги. Аналогічні свідчення надала свідок [PERSON] , яка працювала бухгалтером на підприємстві, яке очолювала [PERSON] . Зокрема, свідок надала показання про те, що придбання будівельних матеріалів здійснювалось з коштів, наявних на рахунках фірми. Згідно показань свідка [PERSON] будівництво будинку відбувалось за спільні кошти подружжя, позивач часто позичав у свідка кошти на будівництво будинку. Проте суду не були надані докази на підтвердження даних слів: розписки про отримання позивачем коштів, а тому показання цього свідка суд не може прийняти до уваги, оскільки усними поясненнями не доводяться факти, які б мали доводитися письмовими доказами. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не прийнятий до експлуатації. Об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). Згідно положень ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналогічну правову позицію викладено у Постанові ВГСУ від 15.03.2017 року, справі № 909/935/15. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає. Тобто, у випадку коли власник здійснив законне будівництво будинку, але не ввів його до експлуатації, то до здачі в експлуатацію він вважається власником матеріалів, використаних у процесі будівництва. Згідно п.8 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті забудовника до завершення законного будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Тобто, до спадкоємців переходить не право власності на будинок, а права й обов`язки спадкодавця як забудовника незавершеного будівництва. Отже, якщо спадкодавець за життя законно розпочав будівництво, але не здав в експлуатацію будинку, то оформлюється спадщина на його права й обов`язки забудовника, зокрема: - право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в будівництві; - право завершити будівництво будинку на підставі документів, раніше виданих спадкоємцю; - право пред`явити для прийняття в експлуатацію завершене будівництво будинку від свого імені; - право одержати на своє ім`я свідоцтво про власність та зареєструвати право власності на будинок по спадщині. За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2000 га з кадастровим номером: 5624687000:02:007:0064, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки позивачем було невірно обрано спосіб захисту власних прав та інтересів. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог щодо визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстрований у 2017 році на ім`я [PERSON] , суд виходив з наступного. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , транспортний засіб автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» належить [PERSON] . Перереєстрацію транспортного засобу було здійснено 18.01.2017 року в сервісному центрі №5641, за договором купівлі-продажу від 17.01.2017 року №5977/17/000313, укладеного між ТОВ «АВТОЛЮКС-КОСТОПІЛЬ», за договором комісії від 17.01.2017 року №0000313. Так, відповідачами не заперечується факт проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період придбання транспортного засобу. Однак, згідно з частиною другою статті 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України). Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічну правову позицію викладено в Постанові ВСУ від 14.07.2020 року по справі № 552/5693/18/. За результатами дослідження письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] була керівником ТОВ «Добробут СВ» (код ЄДРПОУ: 35778230) з 22.04.2013 року, а її син [PERSON] в період з 03.02.2014 р. по 01.02.2015 р. був єдиним засновником /учасником/ вказаного Товариства. Також [PERSON] була єдиним засновником/учасником/та керівником ТОВ «Оксамитове поле» (код ЄДРПОУ: 39587664) у період з 17.01.2015 р. по 14.12.2016 р. Досліджені письмові докази вказують та не, що кошти за придбаний [PERSON] за життя автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» у ТОВ «Оксамитове поле» не сплачені (що підтверджується довідкою №27/2590 від 20.07.2018, виданою начальником Рівненського відділення №1 VS Банку), за таких обставин доводи [PERSON] щодо фінансової участі у придбанні автомобіля є такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Вищезазначений факт підтверджується і показаннями свідків. Згідно показань свідка [PERSON] , яка з 2013 року працювала на підприємстві, яке очолювала [PERSON] , автомобіль купувався на підприємство для службового користування, [PERSON] мала намір викупити автомобіль у підприємства по залишковій вартості, однак гроші на рахунок підприємства у розмірі 215\~000 грн. вона так і не заплатила. Згідно показань свідка [PERSON] автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» користувалась директор [PERSON] , яка мала на меті викупити його для себе, але гроші за нього вона не заплатила. За наведених обставин позивач не довів фінансову участь у придбанні транспортного засобу, а тому позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» не підлягають до задоволення. Щодо заяви про визнання доказів недопустимими. Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини\~справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобамидоказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Що стосується довідки від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Добробут СВ» за 2015 рік на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 954147,21 грн. (підписана директором Товариства - Жиркевичем М.Ї.); довідки від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Оксамитове поле» за 2015-2016 роки на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 757372,74,74 грн. (підписана директором Товариства - Хоменко А.В.); листа від 27.01.2021 року, адресованого [PERSON] та підписаного [PERSON] - директором ТОВ «Добробут СВ» про виправлення описок у довідці від 06.07.2018 року щодо видатків юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору; листа від 27.01.2021 року, адресованого [PERSON] , підписаного [PERSON] - директором ТОВ «Оксамитове поле» про виправлення нібито описок у довідках від 06.07.2018 року щодо видатків юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору, суд зазначає наступне. Як зазначала представник позивача, вказані документи підписані кульковою ручкою одного кольору, хоча за офіційними даними [PERSON] проживає в м. Рівне, а [PERSON] проживає у м. Києві, ці довідки подані в один день представником відповідача, яким не підтверджено джерело їх походження та не надано доказів отримання у встановленому законом порядку. Крім того, на її думку, з самих підписів на цих документах вбачається, що вони вчинені схожими почерками, в яких відслідковуються ідентичні наклони, завитки, штрихи і незакінченості, що може свідчити про підробку підписів [PERSON] і [PERSON] на офіційних документах однією і тією ж особою. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , згідно показань якого йому не було відомо про те, що він є директором ТОВ «Добробут СВ», а також показав, що підписи у довідці про видатки на будівництво будинку належать не йому. Визнання доказу недопустимим - це не обов`язок, а право суду. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є для суду очевидною. Сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачами не було висловлено жодних заперечень щодо заяви про визнання доказів недопустимими, не підтверджено джерело походження доказів та не надано доказів отримання їх у встановленому законом порядку. Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє. У даному\~випадку судом\~встановлено,\~що довідка від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Добробут СВ» за 2015 рік на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 954147,21 грн. та лист від 27.01.2021 року, адресований [PERSON] про виправлення описок у довідці від 06.07.2018 року щодо видатків, юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору, не містить власноручного підпису [PERSON] , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості розглядати їх як документи, подані і оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, а також врахувати викладені у ньому твердження під час розгляду даної справи. Згідно із ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Зважаючи на викладене, суд визнає дані докази недопустимими і не бере їх до уваги. Суд визнає недопустимими і не бере до уваги й такі докази як, довідку від 06.07.2018 року щодо видатків ТОВ «Оксамитове поле» за 2015-2016 роки на фінансування будівництва особистого житлового будинку засновника товариства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які становлять 757372,74,74 грн. (підписана директором Товариства - Хоменко А.В.); лист від 27.01.2021 року, адресований [PERSON] , підписаний [PERSON] - директором ТОВ «Оксамитове поле» про виправлення нібито описок у довідках від 06.07.2018 року щодо видатків юридичної особи на будівництво житлового будинку, який є предметом спору. Відповідачем [PERSON] не підтверджено джерело їх походження та не надано доказів отримання у встановленому законом порядку. Також відповідачем не була забезпечена явка до суду свідка [PERSON] , який міг би, як вбачається з позиції представника відповідача, підтвердити факт підписання та видачі таких довідок. Щодо визнання недопустимим доказом - договору продажу-купівлі транспортного засобу від 16.01.2017 року, укладеного між ТзОВ «Оксамитове поле» та [PERSON] , предметом якого є транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», 2015 року випуску, суд зазначає наступне. На виконання\~ухвали суду\~від 26.11.2019\~року Територіальним\~сервісним центром\~5641\~МВС України\~надано інформацію\~та копії\~документів.\~Відповідно до\~наданої інформації\~17\~січня 2017\~року між\~ТОВ «Автолюкс-Костопіль»\~та ТзОВ\~«Оксамитове поле»\~укладено договір\~комісії №000313,\~відповідно до\~якого Комісіонер\~взяв на\~себе обов`язок\~за комісійну\~винагороду здійснити\~відчуження транспортного\~засобу "TOYOTA\~LAND\~CRUISER\~PRADO",\~номерний знак\~ [NUMBER] . 17.01.2017 року на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого ТСЦ 5641, укладеного між ТОВ «Автолюкс-Костопіль» та [PERSON] , остання придбала у власність транспортний засіб "TOYOTA LAND CRUISER PRADO", номерний знак [NUMBER] за 205400 грн. Відповідно до умов договору продавцем транспортного засобу є Комісіонер - ТОВ «Автолюкс-Костопіль», а покупцем - [PERSON] , яка, відповідно до умов договору кошти за автомобіль мала обов`язок перерахувати грошові кошти на рахунок Комісіонера. Той факт, що грошові кошти не були перераховані підприємству, не є підставою визнавати зазначений доказ недопустимим. \~ \~ \~ \~Щодо довідки\~б/н\~від 06\~липня 2018\~року щодо\~ненадходження коштів\~в розмірі\~205400\~грн.\~згідно п.\~2\~Договору купівлі-продажу\~від року\~транспортного засобу\~від покупця\~-\~ [PERSON] за\~придбаний транспортний\~засіб марки\~«YOTA\~LAND\~CRUISER\~PRADO\~150»,\~2015\~року випуску\~на рахунок\~ТОВ «Оксамитове\~поле» (оплата\~готівкою через\~касу підприємства\~не здійснювалася) то слід зазначити наступне. Вищезазначені обставини підтверджуються і дослідженими письмовими доказами, а саме, що кошти за придбаний [PERSON] автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150» у ТОВ «Оксамитове поле» не сплачені (що підтверджується довідкою №27/2590 від 20.07.2018, виданою начальником Рівненського відділення №1 VS Банку). Вищезазначений факт підтверджується і показаннями свідків. А тому, оскільки даний доказ не містить суперечностей з іншими доказами і обставини, викладені довідці, підтверджені іншими засобами доказування, суд не приймає до уваги заперечення представника позивача та не вбачає підстав для визнання доказу недопустимим. Суд також вважає за необхідне звернутися з письмовим повідомленням до правоохоронних органів у зв`язку з дослідженими довідками від 06.07.2018 року та довідками від 21.01.2021 р. для прийняття відповідного процесуального рішення. Розподіл судових витрат відбувався за положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved