Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Хмельницька міська рада звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], приватного підприємства "Діоріт Плюс 1" про визнання недійсним договору оренди, витребування з чужого незаконного володіння, усунення перешкод, пояснивши, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 року по справі №2218/25955/2012 було задоволено позов Хмельницької міської ради до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.03.2012 р. та виселення. На виконання вказаного рішення Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчі листи стосовно виселення [PERSON] та [PERSON] В ході проведення виконавчого провадження було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] відсутні, а на підставі договору оренди від 14.05.2013 р. між [PERSON] та приватним підприємством "Діоріт Плюс 1" там знаходиться приватне підприємство "Діоріт Плюс 1". На теперішній час власником квартири [ADDRESS] згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 року по справі №2218/25955/2012 є Хмельницька міська рада. Позивач посилається на те, що при укладенні вказаного договору оренди [PERSON] діяв всупереч ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2012 року по справі №2218/25955/2012, якою було накладено арешт на [ADDRESS]. При наявності вказаної ухвали [PERSON] не мав права укладати вказаний договір оренди. Після укладення спірного договору оренди рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 р. було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 17.03.2012 р. та повернуто спірне майно законному власнику - Хмельницькій міській раді. Оскільки на теперішній час власником спірного майна є Хмельницька міська рада, то вказаний договір оренди порушує право Хмельницької міської ради володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, і тому відповідно до ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, при укладенні спірного договору, сторони допустили порушення, які відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Позивач просить визнати недійсним договір оренди квартири[ADDRESS] (реконструйованої квартири під офісне приміщення з влаштуванням окремого входу у приватної особи) по вул. Подільській, 22/2 від 14.05.2013 р. Витребувати комунальне майно - квартиру [ADDRESS] з володіння приватного підприємства "Діоріт Плюс 1" та повернути його Хмельницькій міській раді. Звільнити квартиру [ADDRESS] шляхом виселення з неї будь-яких осіб. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити, оскільки права Хмельницької міської ради порушені і позивач позбавлений можливості розпорядитись даним приміщенням. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки квартира [ADDRESS] реконструйована, договір оренди укладено у відповідності до вимог цивільного законодавства і не може бути визнаний недійсним. Представник відповідача - приватного підприємства "Діоріт Плюсі" позов не визнала, пояснивши, що підстави для задоволення позову відсутні, договір оренди укладено у відповідності до вимог цивільного законодавства і не може бути визнаний недійсним, вона має переважне право на придбання квартири [ADDRESS] у власність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходів місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи, організації, тощо. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, у тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам. здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їх відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування та в оренду. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений , його здійсненні. У зв'язку з наявністю договору оренди квартири [ADDRESS] від 14.05.2013 р. Хмельницька міська рада позбавлена права володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розопоряджання своїм майном. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 року було задоволено позов Хмельницької міської ради до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.03.2012 р. та виселення. На виконання вказаного рішення Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчі листи відносно виселення [PERSON] та [PERSON] У ході проведення виконавчого провадження було встановлено, що у [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] відсутні, а на підставі договору оренди від 14.05.2013 р., укладеного між [PERSON] та приватним підприємством "Діоріт Плюс 1", там знаходиться приватне підприємство "Діоріт Плюс 1". На теперішній час квартира [ADDRESS] згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 р. знаходиться у володінні, розпорядженні Хмельницької міської ради. Суд приходить до висновку, що при укладенні вказаного договору оренди [PERSON] діяв всупереч ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2012 року по справі №2218/25955/2012, якою було накладено арешт на [ADDRESS]. При наявності вказаної ухвали [PERSON] не мав права укладати вказаний договір оренди. Після укладення означеного договору оренди рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2013 р. було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 17.03.2012 р. та повернуто спірне майно законному власнику - Хмельницькій міській раді. Оскільки на теперішній час власником спірного майна є Хмельницька міська рада, то вказаний договір оренди порушує право Хмельницької міської ради володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, і тому відповідно до ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, при укладенні спірного договору, сторони допустили порушення, які відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір оренди квартири [ADDRESS] від 14.05.2013 р., укладеного між [PERSON] та приватним підприємством "Діоріт Плюс 1". Відповідно до вимог ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов'язаний повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або, яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Суд приходить до висновку про необхідність витребування комунального майна - квартири [ADDRESS] з володіння приватного підприємства "Діоріт Плюс 1", повернувши його Хмельницькій міській раді та зобов'язати приватне підприємство "Діоріт Плюс 1" звільнити квартиру [ADDRESS], враховуючи те, що права позивача порушені та підлягають захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved