Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а саме недоотриманої в розмірі 23194,21 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.04.2018 року державним нотаріусом Третьої харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 82937,91 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.02.2017 р., що знаходиться на рахунку УПФУ Московського району, належність якої підтверджується листом від 03.03.2018 р. № 5140/30-13-01. позивач отримала частину пенсії в сумі 59743,70 грн., залишок пенсії їй не виплатили та надійшла відповідь з УПФУ, з якої вбачається, що сума недоодержаної пенсії була переглянута відповідачем та її розмір було визначено з врахуванням вимог ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" про обмеження виплати неотриманої з вини пенсіонера пенсії 3-х річним строком. Оскільки вона звернулась як спадкоємець з заявою про виплату пенсії 24.04.2018 р. відповідач обмежив виплату пенсії 3-х річним строком. Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, в якому зазначено, що заперечує проти позову оскільки відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" нараховані суми пенсій, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отриман своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час , але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Так як до УПФУ із наданням документів, які дають право на отримання недооотриманої пенсії [PERSON] звернулась з заявою 24.04.2018 р., то сума недоотриманої пенсії була переглянута та її розмір визначено з врахуванням ст. 46 вищевказаного закону. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, надали заяви про ролзгляд справи у їх відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.04.2018 року державним нотаріусом Третьої харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 82937,91 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.02.2017 р., що знаходиться на рахунку УПФУ Московського району, належність якої підтверджується листом від 03.03.2018 р. № 5140/30-13-01. Позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова з заявою про виплату недоотриманої пенсії, після чого отримала частину пенсії в сумі 59743,70 грн., а інша частина їй не була виплачена на підставі того, що відповідач зазначив, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" нараховані суми пенсій, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час , але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Так як до УПФУ із наданням документів, які дають право на отримання недооотриманої пенсії [PERSON] звернулась з заявою 24.04.2018 р., то сума недоотриманої пенсії була переглянута та її розмір визначено з врахуванням ст. 46 вищевказаного закону. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім'ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв'язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved