Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

05 лютого 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19157,44 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування позову позивач посилався на вину [PERSON], відповідача у справі, у скоєнні ДТП, який знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 21113, державний номерний знак [NUMBER]. В зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу № АА/7766377, 13 березня 2012 року власник автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], який зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП, - [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з письмовою заявою про страхове відшкодування(повідомлення про страховий випадок від потерпілої особи), а 2 липня 2012 року водій цього автомобіля, учасник ДТП, звернувся із заявою до ПАТ «Страхова компанія «Країна» про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 1021 про незалежну оцінку розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], з вини водія [PERSON] склав 19657,44 гривень. 13 вересня 2012 року страхове відшкодування в сумі 19157,44 гривень(19657,44 гривень - 500 гривень франшизи ) було перераховано [PERSON]. Оскільки відповідачем в порушення ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було повідомлено у визначені строки ПАТ Страхова компанія «Країна» про настання страхового випадку, то позивач має право регресної вимоги до відповідача. Представник відповідача подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач виконав умови підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вжив всіх заходів з метою запобігання та зменшення подальшої шкоди, тому у ПАТ «Страхова Компанія «Країна» немає підстав вимагати сплати грошових коштів у відповідності до підпункту ґ пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому що не передбачено право страховика подати регресний позов до особи, яка не повідомила страхову компанію про настання дорожньо-транспортної пригоди, а лише зобов'язує осіб, причетних до неї вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Крім того, зазначив, що звіт № 1021 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, здійснений спеціалістом [PERSON] 17.07.2012 року, суперечить чинному законодавству, оскільки у оцінювача відсутні посвідчення про підвищення його кваліфікації, що протирічить ч.3 ст. 14 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Також у звіті № 1021 вказано, що оцінювач провів автотоварознавче дослідження КТЗ, але саме такі дослідження має право проводити тільки судовий експерт. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якого зазнав механічних пошкоджень автомобіль «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] - під керуванням [PERSON] визначена постановою суду. [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19157,44 гривень. Відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не повідомив страховика про настання страхового випадку, тому повинен виплатити в порядку регресу на користь позивача виплачену суму страхового відшкодування. Звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, здійснений спеціалістом [PERSON], який пройшов підвищення кваліфікації у 2011 році. Визначення збитків або розміру відшкодування збитків може бути проведено оцінювачем, виходячи із положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позовні вимоги є законними і обґрунтованими. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з тих підстав, що відповідач виконав умови підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вжив всіх заходів з метою запобігання та зменшення подальшої шкоди. Крім того, незалежна оцінка з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складена всупереч чинному законодавству. Відповідач не повідомив страховика про страховий випадок, тому що його батько лежав в лікарні в тяжкому стані. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12 березня 2012 року о 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21113, державний номерний знак [NUMBER] по Броварському проспекту в м. Києві, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] під керування водія [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2012 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON], відповідача у справі, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. Автомобіль ВАЗ 21113, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА /7766377 у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Строк дії полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА /7766377 був визначений з 00 годин 22.11.2011 року по 21.11.2012 року включно, що свідчить про настання вищевказаного страхового випадку у межах строку дії даного полісу. 13 березня 2012 року [PERSON], який є власником автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], що зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП під керування водія [PERSON], звернувся із заявою про страхове відшкодування(повідомлення про страховий випадок від потерпілої особи) до Голови Правління ПАТ «СК «Країна». 2 липня 2012 року водій вищевказаного автомобіля [PERSON] звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування до Голови Правління ПАТ «СК «Країна». Відповідно до звіту від 17.07.2012 року № 1021 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (сертифікат № 13037/12 від 29.02.2012 року) вартість матеріального збитку, завданого через пошкодження майна у результаті його пошкодження у ДТП, становить 19657,44 гривень. Згідно страхового акта від 20.08.2012 року № 14-56/22914/3.2.29, за страховим випадком, що стався 12.03.2012 року, визначено суму страхового відшкодування за страховим полісом серії АА № 7766377 у розмірі 19157,44 гривень, яке було виплачено позивачем потерпілому [PERSON] згідно платіжного доручення від 13.09.2012 року № 572. Вирішуючи правовий спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на день настання страхового випадку) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що водій забезпеченого транспортного засобу- автомобіля ВАЗ 21113, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], який був учасником ДТП, не повідомив ПАТ «СК «Країна», страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання страхового випадку. Не повідомив про настання страхового випадку ПАТ «СК «Країна» і інший учасник ДТП водій транспортного засобу - автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON]. Із заявою про страхове відшкодування (повідомлення про страховий випадок від потерпілої особи) звернувся власник автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON]. Як повідомив в судовому засіданні представника відповідача, відповідач не повідомив про настання страхового випадку страховику, оскільки його батько перебував в лікарні в тяжкому стані. Проте, доказів поважності причин неповідомлення відповідачем страховика невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, про настання страхового випадку, суду не надано. Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на день настання страхового випадку) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час нстання страхового випадку ), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Така правова позиція викладена у справі № 6-1цс14, яка розглянута Верховним Судом України 12 лютого 2014 року. Доводи представника відповідача про те, що звіт № 1021 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений спеціалістом [PERSON] 17.07.2012 року, суперечить чинному законодавству, оскільки такі дослідження має право проводити тільки судовий експерт, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Як вбачається із змісту ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. У ч.2 цієї статті зазначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 4 цього Закону професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Суб'єктами оціночної діяльності згідно ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Статтею 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що звіт № 1021 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений спеціалістом ТОВ «Естімейт Плюс» - суб'єкта оціночної діяльності, [PERSON], який має вищу технічну освіту та стаж роботи з 2007 року. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонда державного майна України [NUMBER] від 2 червня 2007 року. Свідоцтво Фонду державного майна України про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 5747 від 7 серпня 2007 року. Аналіз вищевказаних норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також додані до матеріалів справи копії посвідчень про підвищення кваліфікації оцінювача [PERSON] свідчать про те, що він мав право оцінити і здійснити технічне дослідження пошкодженого транспортного засобу, а його звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, є документом для визначення вартості заданого збитку внаслідок пошкодження автомобіля . Посилання представника відповідача на те, що звіт складений з порушенням діючих нормативних актів, оскільки при огляді транспортного засобу не був присутній відповідач, спростовується п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 року, затвердженої наказом МЮУ та ФДУ України( зареєстровано в МЮУ 24.11.2003 року за № 1074/8395), яку використовував оцінювач [PERSON] при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, яким передбачено, що лише у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Таким чином участь відповідача при огляді пошкодженого транспортного засобу була не обов'язковою. Інші доводи представника відповідача не ґрунтуються на положеннях закону, тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, то з нього підлягає стягненню на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на відшкодування майнової шкоди, в порядку регресу, 19157 гривень 44 копійки. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved