Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] звернулися в суд з позовом до Любарської державної нотаріальної контори в особі завідувача Панасюка Володимира Вікторовича, представника відповідача - Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконною (безпідставною) відмову нотаріуса завідувача Любарської державної нотаріальної контори Житомирської області Панасюка В.В. у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року та зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовують наступним: 13.03.2002 року головою Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області [PERSON] було посвідчено заповіт від імені [PERSON], яким він все своє рухоме та нерухоме майно, а саме: земельну ділянку 0.63 га та житловий будинок, які знаходяться за адресою: с. Коростки Любарського району Житомирської області, заповідав [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори в смт. Любар Житомирської області з метою оформлення спадщини, однак там він дізнався, що існує ще два послідуючі заповіти датовані від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року, начебто підписані заповідачем [PERSON] на все його майно, яке він заповідав [PERSON], дружині його брата. [PERSON] вважає, що [PERSON] не міг заповісти все своє майно комусь іншому тому, що він ні з ким з родичів та своєї рідні не спілкувався, ніяких відносин не підтримував, а позивач його годував, одягав та надавав кошти необхідні для особистих потреб. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів, прокуратури за фактом підробки документів та зловживання службовим становищем головою Коростківської сільської ради [PERSON] - зазначені силові органи робили відписки щодо відсутності складу злочину в діях посадових та не намагались встановити істину у справі. Так, Прокуратурою Любарського району Житомирської області неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] від 21.05.2009 року, від 28.09.2009 року, від 20.11.2009 року, від 01.10.2010 року. На думку [PERSON] та його захисника, зазначені перевірки проводились поверхнево, упереджено, не об'єктивно, без дослідження всіх обставин справи, в результаті чого приймались незаконні рішення та виносились відповідні постанови про відсутність складу злочину у діях посадової особи голови Коростківської сільської ради Любарського району [PERSON] На вимогу позивача [PERSON] в прокуратурі Любарського району Житомирської області про призначення судової почеркознавчої експертизи по сумнівних підписах в заповітах, які чітко відрізняються при візуальному співставленні, прокуратурою Любарського району Житомирської області в рамках проведення перевірки було призначено тільки судово-почеркознавче дослідження та направлені відповідні документи до Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області. Відповідно до висновку спеціаліста від 22.09.2009 року №22 старшого експерта-криміналіста Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], який за допомогою порівняльного методу співставлення підписів від імені [PERSON] в графі "підпис" в заповітах від 13.03.2002 року, від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року було встановлено, що дані підписи виконані [PERSON], а не гр.[PERSON] та/або [PERSON], тобто - підписи не підроблювалась. Адвокат [PERSON] не погодившись з позицією прокуратури, експерта і експертним дослідженням звернувся зі скаргою від 02.04.2012 року зареєстровано за вхідним номером від 03.04.2012 року №5896 до начальника ДНДЕКЦ МВС України [PERSON] на неправомірні дії старшого експерта-криміналіста Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], щодо грубих порушень при проведенні експертного дослідження, а саме порушення методики проведення почеркознавчого дослідження. Своїм листом, від 20.04.2012 року №19/7-3154 ДНДЕКЦ МВС України надав відповідь по результатам перевірки вищезгаданої скарги та зазначив, що при складанні висновку спеціалістом експертом були допущені порушення методики проведення почеркознавчого дослідження, що призвело до складання необґрунтованого висновку. Таким чином, ДНДЕКЦ МВС України підтвердив правильність позиції захисту щодо невідповідності проведеного дослідження з фактичними обставинами справи на що прокуратурою ніяким чином в процесі перевірки акцентовано уваги не було. Не погоджуючись з результатами перевірки правоохоронними органами позивач [PERSON] подав позов до Любарського районного суду щодо визнання заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними. 14.03.2012 року суддею Любарського районного суду Житомирської області Шидловським В.Б. винесена ухвала про відкриття провадження у справі № 613/2-88/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] стосовно визнання заповітів недійсними. В залі судового засідання 26.03.2012 року адвокат [PERSON] подав клопотання щодо призначення у цивільній справі № 613/2-88/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними заповітів судово-почеркознавчої експертизи. Крім того, в судовому засідання голова Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області [PERSON] офіційно заявляла та наголошувала, що заповіт від 13.03.2002 року був особисто підписаний [PERSON] Так, волевиявлення [PERSON] виразилось в складанні заповіту, істинність підпису підтвердилась посадовою особою сільської ради та нею не спростовується - тому за еталон при проведенні почеркознавчої експертизи суддею брався підпис зроблений в заповіті від 13.03.2002 року так як експериментальних зразків не було, будь-які листи, записки зроблені померлим [PERSON] були відсутні. Сумніви щодо істинності підписів [PERSON] в заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року виявлені стороною захисту при візуальному співставленні знайшли своє відображення у висновку судової-почеркознавчої експертизи від 31.08.2012 року №5949/5950/12-32 складеної КНДІСЕ в якому зазначено, що підписи від імені [PERSON] в заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008року виконані не тією особою, якою виконано підпис від імені [PERSON] в двох примірниках заповіту від імені [PERSON] від 13.02.2002 року. Підписи від імені [PERSON] під №131 в Журналі для реєстрації нотаріальних дій Коростківської сільської ради Любарського району, заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року - виконані не [PERSON] Підпис від імені [PERSON] під № 80 від 29.04.2003 року в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Коростківської сільської ради Любарського району за 1998-2007 роки - виконано головою Коростківської сільської ради Любарського району [PERSON] Позивач вважає, що таким чином, в заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року заповідач [PERSON] не розписувався, а отже і не скасовував заповіт від 13.03.2002 року. Заповіт від 13.03.2002 року, посвідчений/підписаний [PERSON] в інтересах [PERSON] щодо майна, саме: земельну ділянку 0,63га та житловий будинок, яке знаходиться за адресою с. Коростки Любарського району Житомирської області - [PERSON] не скасовував та не змінював заповіт від 13.03.2002 року в інтересах третіх осіб з оформленням в подальшому будь-яких інших заповітів. Стосовно двох послідуючих заповітів, а саме від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року вбачаються ознаки злочину та згідно судових рішень, які набрали законної сили та були встановлені ознаки підробки та фальсифікації підписів заповідача з боку посадових осіб Коростківської сільської ради. 16 листопада 2012 року суддя Любарського районного суду Житомирської області Шидловський В.Б. виніс рішення від 16.11.2012 року у справі №613/2-88/12 про визнання заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними та постановив окрему ухвалу по справі №613/2-88/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Коростківської сільської ради Любарського району, третя особа на стороні позивача без заявлення самостійних вимог, про доведення до відома прокурора Житомирської області щодо вирішення питання про порушення кримінальної справи (відкриття кримінального провадження) відносно сільського голови Коростківської сільської ради Любарського району Житомирської області [PERSON] за ознаками складу злочину передбаченого ст.364, ст.366 КК України. Рішенням від 16.11.2012 року Любарського районного суду Житомирської області позов [PERSON] було задоволено повністю. 30.11.2012 року відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] подали до Апеляційного суду Житомирської області Апеляційні скарги щодо скасування рішення Любарського районного суду Житомирської області від 16.11.2012 року та окремої ухвали Любарського районного суду Житомирської області про доведення до відома прокурора Житомирської області щодо вирішення питання про порушення кримінальної справи відносно сільського голови Коростківської сільської ради Любарського район Житомирської області [PERSON] за ознаками складу злочину передбаченого ст.364, ст.366 КК України. 09.07.2013 року Апеляційний суд Житомирської області у справі № 0613/2-88 виніс рішення, яким в задоволенні позову позивача [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди було відмовлено повністю; стягнуто з Апелянтів (Відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати; в решті рішення Любарського районного суду залишено без змін. Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 16.11.2012 року та Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09.07.2013 року в частині визнання заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними залишено без змін. В 2013 році позивач [PERSON] звернувся з письмовим зверненням та належно завіреними копіями судових рішень першої та апеляційної інстанцій до державної нотаріальної контори в смт. Любарі щодо отримання інформації на предмет оформлення спадщини після смерті 01.11.2008 року заповідача [PERSON] Завідувач Любарської нотаріальної контори Панасюк В.В. своїм листом від 08.11.2013 року №570/02-14 повідомив про те, що 30.03.2009 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] була заведена спадкова справа №141 за 2009 рік. Заява [PERSON] про прийняття спадщина приєднана до вищезазначеної спадкової справи від 21.04.2009 року. Відповідно до відомостей, що знаходяться в спадковій справі, спадкоємцем всього майна згідно заповітів посвідчених Коростківською сільською радою Любарського району Житомирської області від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року за реєстровим №80 та №131 є [PERSON] На підставі вищезазначених заповітів та заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину 20.12.2011 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] В грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії ВРП №096834, зареєстрованого в реєстрі №1324 та видане 20.12.2011 року державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори; скасувати державну реєстрацію права власності за заповітом від 31.10.2008 року на житловий будинок [ADDRESS] зареєстрованого за реєстраційним номером майна №35209126 від 13.01.2012 року на [PERSON], РНОКПП [NUMBER] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформленого на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВРП №096834 на ім'я [PERSON] 22.01.2014 році Любарським районним судом Житомирської області винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Дане рішення відповідачами не оспорювалось та набрало законної сили. В березні 2014 року [PERSON] повторно звернувся до Любарської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак отримав від нотаріуса письмову відмову в листі від 18.03.2014 року №97/02-14, в якому було зазначено, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 1254 Цивільного Кодексу, [PERSON] не має права на спадщину, так як кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. [PERSON] не погоджується з позицією Любарської державної нотаріальної контори щодо відмови в видачі свідоцтва про право на спадщину та на підставі ст. 1233, 1234, 1235, 1247, 1251, 1254, 1257, 1297 ЦК України, просив визнати незаконною (безпідставною) відмову державного нотаріуса Любарської державної нотаріальної контори Житомирської області Панасюка В.В. від 18.03.2014 року у вчиненні нотаріальної дії. Зобов'язати Любарську державну нотаріальну контору Житомирської області в особі Панасюка В.В. видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], що залишилося після смерті [PERSON] Стягнути із Любарської державної нотаріальної контори на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, у розмірі 487,20грн. - оплата судового збору по двох вимогах немайнового характеру; 3936,00грн. - оплата витрат на правову допомогу; моральну шкоду - 1218,00грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивач [PERSON] заявлений позов підтримали повністю та просять винести рішення про задоволення позову. При цьому представник позивача [PERSON] пояснив, що 13.03.2002 року Коростківською сільською радою Любарського району був посвідчений заповіт, яким [PERSON] заповідав все своє майно позивачу [PERSON] Після смерті [PERSON] стало відомо, що маються ще два заповіти, якими [PERSON] заповідав своє майно [PERSON] Згідно рішення Любарського районного суду від 16.11.2012 року заповіти від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року підписані від імені [PERSON], визнані недійсними, дане рішення набрало законної сили. В березні 2014 року після звернення до Любарської держнотконтори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] отримав письмову відповідь від 18.03.2014 року, якою відмовлено йому у видачі такого свідоцтва, мотивуючи тим, що він не має права на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 2002 року, оскільки двома послідуючими заповітами від 29.04.2003року та від 31.10.2008 року заповіт від 13 березня 2002 року вважається скасованим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просить винести рішення про визнання незаконною (безпідставною) відмову державного нотаріуса Любарської держнотконтори Панасюка В.В. від 18.03.2014 року у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 2002 року. Зобов'язати Любарську держнотконтору в особі Панасюка В.В. видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] Стягнути із Любарської держнотконтори на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи в суді: 487,20грн. - оплата судового збору, витрати на оплату правової допомоги за підготовку позовної заяви та участь в судових засідань 15.07.2014 року, 09.09.2014 року, 06.10.2014 року в сумі 8381,00грн., а також моральну шкоду в розмірі 1218,00грн. Представник відповідача Любарської державної нотаріальної контори - завідувач держнотконтори Панасюк В.В. заявлений позов не визнав, показавши, що двома послідуючими заповітами від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року скасований заповіт від 13 березня 2002 року, в зв'язку з чим вважає свої дії правомірними, у задоволенні позову просить відмовити. Представник Головного управління юстиції у Житомирській області повторно в судове засіданні не з'явився, хоч належним чином про розгляд справи судом був повідомлений. Головне управління юстиції у Житомирській області вважає, що до участі у даному судовому процесі останнє залучено безпідставно, оскільки управління не є суб'єктом спірного правовідношення та/або уповноваженою особою на здійснення правонаступництва нотаріальної контори, а тому просить суд розглядати справу за відсутності представника управління. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що листом за № 97/02-14 від 18.03.2014 року адресованому [PERSON], Любарська державна нотаріальна контора в особі завідувача Любарської держнотконтори Панасюка В.В. повідомляє, що після смерті [INFO] року [PERSON] 30 березня 2009 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] заведена спадкова справа №141 за 2009 рік, заява [PERSON] про прийняття спадщини приєднана до вищезазначеної спадкової справи 21 квітня 2009 року. Відповідно до відомостей, що знаходяться в спадковій справі, спадкоємцем всього майна згідно заповітів, посвідчених Коростківською сільською радою Любарського району 29 квітня 2003 року та 31 жовтня 2008 року за реєстровим №80 та №131 була [PERSON]. Однак, згідно рішень Любарського районного та апеляційного судів Житомирської області вищезазначені заповіти були визнані недійсними. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 1254 Цивільного кодексу України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач складав перед ним, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених ст.ст.225, 231 ЦК України. Рішенням Любарського райсуду було встановлено, що підписи на заповітах були виконані не заповідачем, а шляхом уподобання його підпису, іншою особою та з цих же підстав були визнані недійсними. Отже, заповіт, складений на ім'я [PERSON] заповідачем [PERSON] та посвідчений Коростківською сільською радою Любарського району 13 березня 2002 року за реєстровим № 19 вважається скасованим. Тому [PERSON] не має права на отримання свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом. (а.с.18-19). Таким чином, згідно даного мотивованого листа Любарської держнотконтори від 18.03.2014 року та пояснень сторін, вбачається, що 13 березня 2002 року за реєстровим №19 Коростківською сільською радою Любарського району був посвідчений складений [PERSON] заповіт, який заповідав своє майно [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини, яка приєднана до спадкової справи 21 квітня 2009 року, що свідчить про те, що відповідно до положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець [PERSON] у встановлений законодавством строк у шість місяць подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що згідно заповітів, посвідчених Коростківською сільською радою Любарського району 29 квітня 2003 року та 31 жовтня 2008 року за реєстровим №80 та №131, були посвідчені заповіти від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] Висновком судово-почеркознавчої експертизи №5949/5960/12-32 від 31.08.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, встановлено, що підписи від імені [PERSON] в заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008року виконані не тією особою, якою виконано підпис від імені [PERSON] в двох примірниках заповіту від імені [PERSON] від 13.02.2002 року. Підписи від імені [PERSON] під №131 в Журналі для реєстрації нотаріальних дій Коростківської сільської ради Любарського району, заповітах від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року - виконані не [PERSON] Підпис від імені [PERSON] під № 80 від 29.04.2003 року в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Коростківської сільської ради Любарського району за 1998-2007 роки - виконано головою Коростківської сільської ради Любарського району [PERSON] (а.с.35-42). Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 16.11.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Коростківська сільська рада Любарського району про визнання заповіту недійсним, - позов задоволено. Визнано заповіти від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року, зареєстровані Коростківською сільською радою Любарського району та підписані від імені [PERSON] - недійсними. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та моральну шкоду. (а.с.20-21). Згідно рішень апеляційного суду Житомирської області від 09.07.2013 року та від 21.01.2014 року рішення Любарського райсуду від 16.11.2012 року в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Рішення в частині визнання заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними - залишено без змін. (а.с.22-26, 27-28). Також рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 22.01.2014 року визнано свідоцтво про право на спадщину серії ВРП №096834, зареєстроване в реєстрі №1324 та видане 20 грудня 2011 року державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - недійсним та скасовано державну реєстрацію права власності за заповітом від 31 жовтня 2008 року на вказаний житловий будинок на ім'я [PERSON] (а.с.27-28). Суд приходить до висновку, що в позові [PERSON] (представника позивача - [PERSON].) до Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконною (безпідставно) відмову нотаріуса завідувача Любарської державної нотаріальної контори Житомирської області Панасюка В.В. у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року та зобов'язання вчинити дії - необхідно відмовити, оскільки Головне управління юстиції в Житомирській області не є належним відповідачем по даній справі. Позовні вимоги [PERSON] (представника позивача [PERSON].) до відповідача - Любарської державної нотаріальної контори в особі завідувача Панасюка В.В. про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1218,00грн. задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] Позов [PERSON] (представника позивача [PERSON].) до Любарської державної нотаріальної контори в особі завідувача Панасюка В.В. про визнання незаконною (безпідставною) відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року та зобов'язання вчинити нотаріальні дії - підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст.1234 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1,2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 1252 ЦК України заповіти, посвідчені посадовими, службовими особами, визначеними у частинах першій - шостій цієї статті, прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Відповідно до статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 1 ст. 1298 ЦК України визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють нотаріальні дії та, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ст. 7 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. А також відповідати вимогам ст. 47 ЗУ "Про нотаріат". Згідно ч. 3,4 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, в ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами переконливо доведено, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя склав заповіт від 13 березня 2002 року, яким заповідав своє майно [PERSON] Заповіти від імені [PERSON] від 29 квітня 2003 року та від 31 жовтня 2008 року, якими заповідалося майно [PERSON], згідно рішень Любарського райсуду від 16.11.2012 року та Апеляційного суду Житомирської області від 09.07.2013 року та від 21.01.2014 року, визнано недійсними. Дані рішення суду мають преюдиційне значення і відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання завідувача Любарської держнотконтори Панасюка В.В. у мотивованій відмові у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2014 року (а.с.18-19) та в судовому засіданні 06.10.2014 року на те, що [PERSON] не має права на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2002 року, оскільки послідуючими заповітами від 29 квітня 2003 року та від 31 жовтня 2008 року скасований заповіт від 13 березня 2002 року на користь [PERSON]; визнання заповіту недійсним не відновлює попереднього заповіту, суд оцінює критично, оскільки дані заперечення відповідача суперечать вимогам законодавства, зокрема, положенням ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1254, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 7, 34, 49, 50 Закону України "Про нотаріат", які визначають обов'язок нотаріуса вчинити нотаріальну дію та заборону безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилання відповідача на положення ст. 1254 ЦК України, що заповідач мав право скласти новий заповіт; заповіт, який був складений пізніше, скасовує попередній заповіт, - є помилковим в даному випадку, оскільки заповіти від імені [PERSON] від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року, як встановлено рішеннями Любарського райсуду від 16.11.2012 року та апеляційного суду Житомирської області від 09.07.2013 року та від 21.01.2014 року, які мають преюдиційне значення, заповідачем не складалися та не підписувалися, а відповідно до положень ст.1233,1234, 1254 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто, скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Посилання відповідача на те, що лист від 18.03.2014 року носить інформаційний характер та не заміняє постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка ним не виносилася, суд оцінює критично, оскільки із змісту мотивованої відмови у листі за №97/02-14 від 18.03.2014 року, вбачається, що завідувач Любарської держнотконтори Панасюк В.В. на звернення [PERSON] фактично надав мотивовану відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с.18-19), як того вимагає ч.4 ст. 49 ЗУ "Про нотаріат". Аналізуючи викладене, в результаті повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги до Любарської державної нотаріальної контори в особі завідувача Панасюка В.В. про визнання незаконною (безпідставною) відмову завідувача Любарською держнотконторою від 18.03.2014 року у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, - є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. В зв'язку з чим, суд рахує за необхідне задовільнити вимоги позивача, якими зобов'язати Любарську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Коростківською сільською радою Любарського району Житомирської області 13 березня 2002 року за реєстровим №19, на ім'я [PERSON], що залишилося після смерті померлого [PERSON] Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. З огляду на наведене, суд стягує із відповідача - Любарської державної нотаріальної контори на користь позивача [PERSON] понесені ним та документально підтверджені судові витрати по даній справі, з врахуванням наданих в судовому засіданні доказів витраченого адвокатом [PERSON] часу та коштів на проїзд, що стверджується оригіналами квитанцій та актами надання правової допомоги (виконаних робіт ) від 15.07.2014 рку, 09.09.2014 року, 06.10.2014 року, у наступних розмірах: - 487-20грн. по оплаті судового збору по квитанціям від 14.07.2014 року (а.с.1-2); - 3936-00грн.- витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвокатом [PERSON] по підготовці позовної заяви та участі в судовому засіданні Любарського райсуду 15.07.2014 року; - 2260-00грн. - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвокатом [PERSON] за участь в судовому засіданні Романівського райсуду 09.09.2014 року; - 2185-00грн. - витрати, пов'язані, з оплатою правової допомоги адвокатом [PERSON] за участь в судовому засіданні Романівського райсуду 06.10.2014 року, а всього на загальну суму 8381-00грн. На підставі ст. ст. 7, 34, 49, 50 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1234, 1251, 1254, 1257, 1268, 1269,1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved