Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

14.11.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] з, уточненою в ході судового розгляду, позовною заявою до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON], за участю третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений кредитний договір № 406И/08-8. У зв'язку із змінами у діючому законодавстві, ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]». 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]». Відповідно до умов вказаного Кредитного договору [PERSON] надає [PERSON] грошові кошти у сумі 29 180 євро 00 євроцентів, що складало еквівалент 223 736 гривень 63 копійки на момент укладення договору. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,5 процентів річних (п.1.4. Кредитного договору), з подальшим збільшенням процентної ставки до 16,5 процентів річних (відповідно до листа-повідомлення від 04.11.2008 року). Кредитні кошти надаються строком до 14 травня 2029 року (п. 1.3 Кредитного договору). У порушення умов Кредитного договору у встановлений строк [PERSON] не проводилися чергові платежі, або проводилися частково, у зв'язку із чим він порушував умови укладеного кредитного договору, пункт 3.3.3. якого зобов'язує [PERSON] щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п.2.5.1. цього договору. Відповідно до п.4.5 Договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.3.3 Договору, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми неналежно виконаного зобов'язання. Згідно пункту 2.7. Кредитного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за Кредитним договором, [PERSON] має право вимагати від Відповідача дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року, між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим №3140. Предметом Іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] особі Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] стало відомо про смерть громадянина України [PERSON], що помер 11.05.2009 року, [INFO], який проживав за адресою: [INFO], - про що 13.05.2009 року складено відповідний актовий запис № 804. 04.10.2016 року, у зв'язку із смертю гр. [PERSON], банком було подано до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців, відповідно до якої несплачена заборгованість за кредитним договором станом на дату смерті складає 1 986 750 грн. 25 коп. Відповідно до відповіді від Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 19.10.2016 року №2377/02-14, спадкова справа заведена за заявою про відмову від спадщини дружини померлого [PERSON], яка проживає в [INFO]. Спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] є: [PERSON], дочка, [INFO], [PERSON], син, [INFO], [PERSON], син, [INFO]. Станом на 19.10.2016 року свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось. Зобов'язання за Кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року не виконувались належним чином, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Станом на 21.09.2016 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 1 986 750 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 25 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом - 29 089 євро 78 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 839 557 грн. 26 коп.; - заборгованість за відсотками - 37 918 євро 53 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 1 094 362 грн. 94 коп.; В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 28,860901 за один євро станом на 21.09.2016 року) заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 1 933 920 грн. 20 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості). - по комісії за РО - 21 031 грн. 54 коп.; - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 31 798 грн. 51 коп. 01.10.2015 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення по цивільній справі №243/8448/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за Кредитним договором №406И/08-8 від 14 липня 2008 року у розмірі 758 075 грн. 98 коп. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором ПАТ «ВіЕйБі Банк» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Позивач просить суд: - звернути стягнення на майно з [PERSON], який є спадкоємцем після померлого [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» за кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року, яка становить 1 986 750 гривень 25 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом - 29 089 євро 78 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 839 557 грн. 26 коп.; - заборгованість за відсотками - 37 918 євро 53 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 1 094 362 грн. 94 коп.; В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 28,860901 за один євро станом на 21.09.2016 року) заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 1 933 920 грн. 20 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості). - по комісії за РО - 21 031 грн. 54 коп.; - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 31 798 грн. 51 коп., а саме чотирьохкімнатну квартиру зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., яке належало [PERSON], яке є предметом Іпотечного договору від 14.07.2008 року, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3140, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - чотирьох-кімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію; - стягнути з [PERSON], який є спадкоємцем після померлого [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» витрати за сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №64 від 03.01.2017 року (а.с.176), підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, наведених у заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.177). Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких 20.01.2017 року вона отримала судову повістку, з якої їй стало відомо, що у провадженні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться позовна заява про стягнення з її неповнолітніх дітей заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки, - квартиру, в якій вони проживають, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, який був укладений її чоловіком [PERSON] у червні 2008 року, та який він не погасив, внаслідок його раптової смерті у травні 2009 року. Зазначений позов не визнає і вважає, що він не може бути задоволений з наступних підстав: Згідно із п. 2.5.1 кредитного договору, позичальник ([PERSON]Д.) зобов'язався повертати наданий йому кредит щомісяця, у відповідністю із графіком щомісячних періодичних платежів, до закінчення строку дії цього договору у 2029 році. Графіком були визначені дати і суми кожного чергового платежу. Відповідно до договору, банк передбачив право стягнення з позичальника, як чергової суми заборгованості по кредиту, так і дострокове припинення цього договору та стягнення всієї суми кредиту достроково в разі хоча б однократного порушення позичальником чергового платежу або інших зобов'язань за цим договором. Так, згідно із п.п. 2.6, 2.7 договору передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань, банк має право достроково припинити цей договір, а в разі невиконання вимоги банку із зазначення строку виконання боргового зобов'язання понад один календарний місяць з дня одержання цієї вимоги - банк має право стягнути предмет іпотеки. Відповідно до наданого позивачем разом із позовом розрахунком заборгованості за кредитним договором, останній платіж був зроблений позичальником 08.01.2009 року. Наступний платіж відповідно до графіку мав відбутися 14.02.2009 року, але цей черговий платіж не надійшов, тому починаючи з 15.02.2009 року у банку виникло право стягнення боргу у судовому порядку, згідно із кредитним договором. 06.05.2009 року банк пред'явив [PERSON] претензію з вимогою погасити заборгованість у повному об'ємі до 16.05.2009 року, попередивши, що в разі невиконання цієї вимоги, банк звернеться до суду і застосує до нього заходи примусового стягнення заборгованості. Оскільки ця вимога банку не була виконана у зазначений термін, тобто до 16.05.2009 року, саме з цієї дати розпочався новий строк позовної давності за вказаними у позові зобовязаннями. Право на звернення до суду з позовом про стягнення суми боргу виникло у банка 16.05.2009 року, але банк не скористався цим правом в установлені законодавством строки позовної давності. У травні 2009 року позичальник - [PERSON] помер. Про факт смерті позичальника вона відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України повідомила кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, надавши банку копію свідоцтва про смерть. В цей же період [PERSON] був повідомлений про відкриття спадщини і про коло спадкоємців нотаріусом, як це й передбачено діючим законодавством. Але банк не скористався своїми правами, передбаченими ч.ч. 2, 3 ст. 1281 України, та не пред'явив у встановлений нормами цієї статті період часу претензій до спадкоємців, таким чином позбавившись права вимоги. Заявила про застосування судом позовної давності до зазначених у позові правовідносин, що є однією з причин відмови у цьому позові. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №0501-0257688-01 від 25.01.2017 року (а.с.164), в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у запереченні (а.с. 162 т.1). Представник третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності №29/01-237 від 06.02.2017 року (а.с.179), у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON], з метою захисту прав дітей, просили розглядати позов за відсутності їх представника (а.с.190 т.1) Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до кредитного договору № 406И/08-8 від 14.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], останній отримав грошові кошти у сумі 29 180 євро 00 євроцентів, що складало еквівалент 223 736 гривень 63 копійки на момент укладення договору. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,5 процентів річних (п.1.4. Кредитного договору), з подальшим збільшенням процентної ставки до 16,5 процентів річних (відповідно до листа-повідомлення від 04.11.2008 року). Кредитні кошти були надані строком до 14 травня 2029 року (п. 1.3 Кредитного договору) (а.с.15-24 т.1). В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року, між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим № 3140. Предметом Іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.41-46 т.1). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 21.09.2016 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №406И/08-8 становить 1 986 750 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 25 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом - 29 089 євро 78 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 839 557 грн. 26 коп.; - заборгованість за відсотками - 37 918 євро 53 євроцентів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України становить 1 094 362 грн. 94 коп.; В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 28,860901 за один євро станом на 21.09.2016 року) заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 1 933 920 грн. 20 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості). - по комісії за РО - 21 031 грн. 54 коп.; - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 31 798 грн. 51 коп. Однак, суд не може погодитись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, з огляду на наступне. Відповідно до вимог частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №386550, виданого 13.05.2009 року ВРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 11.05.2009 року, актовий запис № 804 (а.с.109 т.1). Зазначене також підтверджується відповіддю Словянського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих.5250/03.2-45 від 31.12.2016 року на запит суду (а.с.112 т.1). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на день смерті спадкодавця [PERSON], 11 травня 2009 року, заборгованості за кредитним договором № 406И/08-8 від 14.07.2008 року по тілу та відсоткам по кредиту становила 31\~143,03 EUR, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату винесення рішення (1 евро = 29,184423) становить 908\~891 грн. 36 коп. ( а.с. 10 т.2) Таким чином розмір заборгованості боржника [PERSON] станом на час відкриття спадщини, з урахуванням комісії за РО складає 910 009 грн. 95 коп. Згідно Інформаційної довідки з спадкового реєстру №46420510 від 13.01.2017 року після смерті [PERSON] 25.05.2009 року було заведено спадкову справу №510 (а.с.113 т.1), відповідно до матеріалів якої [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON], на користь доньки спадкодавця [PERSON] З наданої суду спадкової справи №510/2009 до майна померлого 11 травня 2009 року [PERSON] вбачається, що 21 травня 2009 року Відділення №8 Донецької філії ВАТ «ВіЕйБіБанку» звернулось до Першої словянської державної нотаріальної контори з претензією відповідно до ст.1281 ЦК України (а.с.184-185). В свою чергу, 30 червня 2010 року завідуючою Першої словянської нотаріальної контори було направлено до Відділення №8 Донецької філії ВАТ «ВіЕйБіБанку» повідомлення про долучення вказаної претензії до матеріалів спадкової справи. Таким чином, іпотекодержатель ПАТ «ВіЕйБіБанк» предявив вимоги до спадкоємців з дотриманням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України та не позбавлений права вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до спадкоємців. Як вбачається з претензії від кредитора до спадкоємців №12/2-48901 від 04.10.2016 року, [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] зверталася до Першої словянської державної нотаріальної контори з проханням визнати спадкоємців [PERSON] боржниками по відношенню до ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» за кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року. Згідно відповіді Першої словянської державної нотаріальної контори №2377/02-14 від 19.10.2016 року, банку було повідомлено про наявність спадкоємців за законом після померлого та зазначено, що станом на 19.10.2016 року свідоцтво про право на спадщину ще не видане (а.с.116-132 т.1. Судом також встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є його діти, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналіз норм\~\~статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває\~\~прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що спадкоємцями померлого [PERSON] є його діти, які до цього часу належним чином спадкове майно не оформили, свідоцтво про право власності не отримали, що з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду України, не звільняє їх від обовязку задовольнити вимоги кредитора. Строки пред'явлення вимог до спадкоємців, передбачені статтею 1281 ЦК України, кредитором ПАТ «ВіЕйБіБанк» були дотримані. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть iпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов'язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальність перед iпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та iпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки iпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Аналізуючи вищезазначені цивiльно-правовi норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого iпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Під час судового розгляду встановлено наступне: -спадкодавець [PERSON] був одночасно боржником по кредитному договору № 406И/08-8 від 14.07.2008 року та iпотекодавцем по договору іпотеки від тієї ж дати, укладеного в забезпечення кредитного договору, а тому після його смерті, у звязку з порушенням ним за життя своїх зобов'язань, до спадкоємців переходять обов'язки iпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки; -загальна вартість предмета іпотеки, яким є нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.41-46), відповідно по пункту 2.3. Іпотечного договору, становить 332\~618 грн. На виконання вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України сторонам судом було розяснене їх право ініціювати проведення у дійсній справі товарознавчої експертизи для визначення вартості іпотечного майна станом на час розгляду справи, однак сторони таким своїм право не скористались, відповідних клопотань не заявляли; -спадкоємцями померлого є декілька осіб, розмір часток спадкового майна та їх вартість є рівними; -розмір заборгованості боржника [PERSON] станом на час відкриття спадщини складала 910 009 грн. 95 коп. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст. 590 ЦК України,\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-1080цс15 від 3 лютого 2016 р., яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~\~ В даному випадку позивач скористався одним із законодавчо передбачених способів захисту свого порушеного права, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як\~статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої\~статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно із п.\~6 ч.\~1 ст.\~39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 2.3 Іпотечного договору передбачено, що вартість квартири, яка є предметом іпотеки, згідно зі звітом про експертну оцінку від 04 червня 2008 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON] становить 332\~618 грн. Відповідно до пункту 4.1. Іпотечного договору іпотекодержатель має право: звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання Зобовязання (або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане; звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченкому цим Договором, Кредитним договором та чинним законодавством України (а.с.43 т.1). В своїй позовній заяві банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №406И/08-8 від 14.07.2008 року звернути стягнення на чотирьохкімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., яке належало [PERSON], яке є предметом Іпотечного договору від 14.07.2008 року, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3140, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - чотирьох-кімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 80,4 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Вказані вимоги Банку не суперечать вимогам Закону України «Про іпотеку» і Іпотечному Договору, укладеному між сторонами у справі, а також узгоджується з п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Тому підстав для відмови у задоволені позовних вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки не має, а доводи представника відповідача про те, що більша частина боргу вже стягнута за рішенням суду у 2015 році, суд до уваги не приймає. Сторони не заперечували, що зобовязання за кредитним договором фактично не виконано та не сплачено, заочне рішення Словянського міськрайонного суду від 01.10.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» не виконано. Стаття 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~встановлює, що протягом терміну дії цього\~Закону\~щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)\~Закону України "Про іпотеку". Закон від 02.09.2014 № 1669-VII набув чинності 15 жовтня 2014 року, тобто після укладання сторонами договору іпотеки. Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України. У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт. під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій па визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом від 02.09.2014 № 1669-VII мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії. заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону па період його чинності. Пунктом 1 статті 11. Закону від 02.09.2014 № 1669-VII передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону "Про мораторій" не підлягає виконанню. Суд не може погодитись з доводами відповідача [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що укладений договір іпотеки значно звужує права дітей. Так, за змістом ч. ч. 1, 2, 4 ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 р. № 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Для здійснення таких правочинів потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Вирішуючи категорію справ за позовами в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або цього ж Закону в редакції Закону України від 21 грудня 2010 р. № 2823-VI «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти на момент укладення оспорюваного договору наявність у дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначено й дитину) або на законі (ст. 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору, зясовувати наявність у дитини іншого місця проживання; 2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-1080цс15 від 3 лютого 2016 р., яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~\~ Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Відповідно до акту, затвердженого 08.02.2017 року директором ТОВ «Арагорн» [PERSON], квартиронаймачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та паспортист ТОВ «Арагорн» [PERSON] підтвердили факт мешкання [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (колишня Леніна) м.Словянськ в період часу з травня 2008 року по червень 2009 року (а.с.180). Однак, суд не приймає зазначений доказ до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи померлий [PERSON] на момент укладення кредитного договору №406И/08-8 та іпотечного договору від 14.07.2008 року, був зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначена адреса є також зареєстрованим місцем проживання відповідача по справі [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх. Відповідно, на момент укладення кредитного та іпотечного договорів, неповнолітні діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживали в спірній квартирі. Стосовно вимоги відповідача [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] щодо застосування строків позовної давності до вимог позивача, у звязку зі спливом строків, передбачених статтею 1281 ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені чч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом під час судового розгляду встановлено, та вбачається з наданої суду спадкової справи №510/2009 до майна померлого 11 травня 2009 року [PERSON], що вже 21 травня 2009 року Відділення №8 Донецької філії ВАТ «ВіЕйБіБанку» звернулось до Першої Словянської державної нотаріальної контори з претензією, тобто у спосіб та строки, передбачені ст.1281 ЦК України (а.с.184-185). У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. \~Ухвалою суду від 15 листопада 2016 року позивачу [PERSON] особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Позивачем під час розгляду справи понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 83) та оплату оголошення у пресі в сумі 420 грн. (а.с.89), які підлягають стягненню в частковому порядку з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial