Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2006 року [PERSON] 05.06.2006 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРГІОУ 12241050038006727). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свого згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямого і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику а розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карги зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил: надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким, чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, боржник сплачує відсотки за повишеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку». Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною правил та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України або умов даного договору та у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2014 року має заборгованість - 12995.09 гри., яка складається з наступного: - 2987.00 грн. - заборгованість за кредитом; - 8913.09 гри. - заборгованість по процентам, за користування кредитом.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 гри. - штраф (фіксована частина). - 595.00 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове зсідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 41-45). Надіслав письмове пояснення в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2006 року [PERSON] 05.062006 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік па суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням умов договору виникла заборгованість, яку позичальник в добровільному порядку погашати відмовився, у зв'язку з чим банк був змушений звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу для захисту свого порушеного права. 22.012009 судом дійсно було винесено судовий наказ, відповідно до якого з позичальника на користь банку стягнуто 6185,92 грн. На сьогодні судовий наказ виконаний фактично не був з наступних підстав. У судовому наказі суд не визначив черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням [PERSON] Черговість виконання грошового зобов'язання, за якої основна сума боргу погашається в останню чергу, визначена ст. 534 ГК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеною платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені у ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язань у зв'язку з винесенням раніше судом рішення про задоволення вимог кредитора. При відсутності інших підстав припинення зобов'язань, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ГК України, оскільки зобов'язання залишається не виконаними належним чином відповідно вимоги статей 526, 599 ЦК України. Крім того, за змістом п. 2 ч. 205 ЩІК України неможливість повторного розгляду справи: за наявності рішення суду, що набрало законної сили, пов'язується з існуванням одночасно трьох обставин коли це рішення ухвалено з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відсутність хоча б однієї з перелічених обставин позбавляє суд права закрити провадження у справі. У матеріальному розумінні предмет позову - це певна річ, щодо якої виник спір. Підстава позову - це обставини (юридичні факти), з якими позивач пов"язує (обґрунтовує) заявлені вимоги. Рішенням Гайворонського районного суду від 22.01.2009, яке набрало законної сили, задоволений позов ПАТ КБ "ПриватБанк": стягнуто з відповідача на користь банку 6185,92 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вказаного рішення суду заборгованість нарахована станом на 25.08.2008. Предметом же позову ПАТ КБ "ПриватБанк" від 24.04,2014 є вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12995,09 грн. за тим же договором, нарахована станом на 31.03.2014. Таким чином, предмет спору у поданому позові є відмінним від того, що вже розглянутий судом. Враховуючи викладене ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 12995.09 гри. за кредитним договором № б/в від 05.06.2006, яка складається з наступного: 2987.00 грн. - заборгованість за кредитом; 8913.09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500.00 грн. - (фіксована частина); 595.00 грн. - (процентна складова); а також стягнути з відповідача понесені банком судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Надав суду письмове заперечення в якому вказав, що позивач вказує, що він порушив зазначені зобов'язання за вказаним кредитним договором і станом на 31.03.2014 р. має заборгованість в сумі 12 995,09 грн., яка складається з наступного: • 2 987 грн. - заборгованість за кредитом, • 8 913 , 09 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, • 500 грн. - штраф ( фіксована частина), • 595 грн. - штраф ( процентна ставка). Вважає, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі ч.2 п.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки 22 січня 2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звертався вже до Гайворонського районного суду про стягнення з нього боргу по вказаному кредитному Договору, про що є рішення Гайворонського районного суду - судовий наказ від 22.01.2009 року по справі №2-н-4, який вступив в законну силу. Згідно вказаного наказу він погасив заборгованість перед банком в повному обсязі. Вказані обставини стверджуються довідкою, виданою 20.06.2012 Гайворонським відділом ДВС районного управління юстиції про те, що згідно наказу Гайворонського районного суду від 22.01.2009 року з його заробітної плати було утримано борг в сумі 6 231,85 грн. та перераховано на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», виконавчий збір в сумі 623,18 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 10,98 грн. Виконавче провадження було закінчено 28.02.2011 року згідно п.8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі фактичного повного виконання рішення суду згідно з виконавчим документом. Вказані обставини стверджуються ксерокопією заяви ЗАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу від 28.08.2008 року, ксерокопією судового наказу від 22.01.2009 року, довідкою ВДС Гайворонського РУЮ від 20.06.2012 року. Приймаючи до уваги, що набрало законної сили рішення суду - судовий наказ від 22.01.2009 року, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження по справі підлягає закриттю. Тому вимоги ПАТ «Приватбанк» вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки кредитну заборгованість він погасив. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.. 257 ЦК України, тому прошу відмовити в позові і з цих підстав. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2006 року [PERSON] 05.06.2006 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 7-13). Розрахунком заборгованості підтверджується, що прострочена заборгованість за кредитом виникла 31 липня 2006 року (а.с.4-6). З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] почав порушувати умови договору з 31 липня 2006 року, не вносячи платежі по кредиту. 22 січня 2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду про стягнення з [PERSON] боргу по вказаному кредитному договору, про що є рішення Гайворонського районного суду - судовий наказ від 22.01.2009 року по справі №2-н-4, який вступив в законну силу (а.с. 31). Вказані обставини стверджуються довідкою, виданою 20.06.2012 Гайворонським відділом ДВС Районного управління юстиції про те, що згідно наказу Гайворонського районного суду від 22.01.2009 року з заробітної плати [PERSON] було утримано борг в сумі 6 231,85 грн. та перераховано на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», виконавчий збір в сумі 623,18 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 10,98 грн. Виконавче провадження було закінчено 28.02.2011 року згідно п.8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі фактичного повного виконання рішення суду згідно з виконавчим документом (а.с. 32). За таких обставин у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості 28 лютого 2011 року. До суду позивач звернувся лише 21 травня 2014 року а отже поза межами строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 243 гривні 60 копійок. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed