Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21307 грн. 83 коп. Позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.08.2008 року [PERSON] 30.08.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Закрите акціонерне товариство "Акцент-Банк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства "Акцент-Банк" у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 р. змінено тип Банку та його найменування з Закритого акціонерного товариства "Акцент-Банк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "Акцент-Банк", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ "Акцент-Банк". 24.09.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050013039198). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 27.03.2014 року має заборгованість - 21307.83 грн., яка складається з наступного: 3000.00 грн. - заборгованість за кредитом; 11296.98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5520.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 990.85 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості та судові витрати по справі позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, вказав на те, що за даним кредитним договором він жодного разу не платив щомісячні платежі, тобто з 30.08.2008 року він порушив зобов'язання, про що банку було відомо, крім того, подав заяву про застосування строків позовної давності, просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що строк позовної давності закінчився, тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.08.2008 року [PERSON] 30.08.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором від 30.08.2008 року, не погашає. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк згідно з вказівками закону, договору. Перебіг позовної давності за приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач мав почати повертати грошові кошти з наступного місяця від укладення договору - з жовтня 2008 року. З цього часу - фактично з жовтня 2008 року позивач ніяких дій щодо погашення відповідачем кредитної заборгованості не вчиняв. У відповідності із укладеним договором та ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Повернення кредиту відображено у наданому позивачем розрахунку. Згідно ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, саме з часу здійснення відповідачем останнього платежу і припинення внесення ним будь-яких коштів на погашення кредиту, почався відлік строків позовної давності. З настанням строку виконання зобов'язань за кредитним договором позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Позов же пред'явлено лише у квітні 2014 року, тобто поза межами визначеного ЦК України строку позовної давності, по минуванню більше 6 років. Заяви про поновлення пропущеного строку не надходили. Абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у випадку пропуску без поважної причини строку для звернення з позовом суд зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою ним до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. У даному випадку має місце клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, а тому суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до правової позиції, відображеної в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі 6-14цс14, зазначено, що частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За таких обставин,

Outcome: dismissed