Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - ПАТ КБ "Приват Банк") звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № ODR0RX09490157 від 29.11.2006 року в сумі 43862,09 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заперечень на позовну заяву та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався в судове засідання через оголошення у пресі. Згідно наданих по справі доказів оголошення опубліковано, а тому відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. (а.с.28). В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № ODR0RX09490157 від 29.11.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2112,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 відсотків на рік з кінцевим терміном повернення 29.11.2007 року. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 24.09.2015 року склала 63181,03 грн. Оскільки раніше з вказаного боржника по даному кредитному договору рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.03.2014 року було стягнено заборгованість в сумі 14129,20 грн та судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.04.2009 року було стягнено 7754,60 грн, то нарахований борг Банком зменшено з урахуванням цих сум і остаточно визначено заборгованість станом на 24.09.2015 року з урахуванням штрафі в розмірі 43862, 09 грн, які Банк просить стягнути на їх користь. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ЗАТ КБ Приват Банк згідно кредитного договору № ODR0RX09490157 від 29.11.2006 року надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 2112,00 грн зі сплатою 24,00 відсотків річних. Строк повернення коштів згідно Договору встановлено 1 (один) рік, позичальник повинен проводити погашення кредиту та сплату процентів відповідно до графіка щомісячно. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується кредитним договором № ODR0RX09490157 від 29.11.2006 року. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк". Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Ст.530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Ст.1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України, зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. Також судом встановлено, що згідно п.5.5 Договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів по домовленості сторін встановлено 5 років. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 24.09.2015 року має заборгованість по кредиту у сумі 63181,03 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 439,86 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 19148,62 грн; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 43592,55 грн, а також повинен сплатити штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 2064,86 грн. (а.с.6). Дана заборгованість згідно наданого в матеріалах справи розрахунку виникла з моменту невиконання позичальником умов договору з 2007 року. Однак судом встановлено, що 27.04.2009 року Роздільнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ за позовом Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору від 27.04.2009 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість в сумі 7754,60 грн.(а.с.5) Крім цього, також рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.03.2014 року за позовом Банку стягнуто з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за цим же кредитним договором в розмірі 14129,20 грн, яка виникла станом на 22.11.2011 року.(а.с.4) Тому суд вважає, що сума боргу, заявлена в даному позові, підлягає зменшенню на стягнену суму боргу в розмірі 21883,80 грн (7754,60 грн + 14129,20грн). Крім цього позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафів за невиконання грошового зобовязання у фіксованій та процентній складовій в сумі 500 грн та 2064,86 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року відповідно до статті 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Тому суд вважає, що станом на 24.09.2015 року залишок заборгованості по кредитному договору, який підлягає стягнення з [PERSON] становить 41297,23 грн. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1218,00 грн, а також витрати на подання оголошення у пресі в розмірі 420,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 549, 611, 624, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial