Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У червні 2019 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування завданої майнової шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 січня 2018 року між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК4047952) ( далі - Договір страхування), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер[NUMBER] . 02 січня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля « Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 11 січня 2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер [NUMBER] Правил дорожнього руху, а саме, встановлено, що [PERSON] 02 січня 2018 року о 16 год. 20 хв., перебуваючи в нетверезому стані, керував автомобілем марки «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер [NUMBER] по автодорозі сполученням Нововолинськ-Іваничі поблизу с. Нова Лішня Іваничівського району Волинської області, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки « Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Таким чином, [PERSON] вчинив правопорушення передбачені ст.124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України. Пошкоджений автомобіль « Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] було застраховано за договором добровільного страхування в ПАТ СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування № 28-0199-РМ2-17-00160 від 18 жовтня 2017 року. ПАТ СК «Українська страхова група» було сплачено на ремонт пошкодженого автомобіля « Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування в сумі 73829,11 грн. До ПАТ "НАСК "ОРАНТА" в порядку регресу звернулося ПАТ "Українська страхова група" із вимогою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадкомвідповідно до умов договору страхування. Згідно полісу № АК/4047952 відповідальність ПАТ "НАСК "Оранта" за шкоду завдану майну третіх осіб становить 200 000 грн., франшиза становить 0 грн. ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ "Українська страхова група" в розмірі - 73829,11 грн. на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-18-2566/1 від 18 квітня 2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 03 липня 2018 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до відповідача з регресною вимогою (вих. № 09-06-08/4680).13.12.2018 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до [PERSON] із досудовим попередженням(вих. № 09-06-08/9311). Враховуючи, що фактичні витрати страхової компанії, пов`язані з цим страховим випадком складають 73829,11 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав та просив суд про його задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Із матеріалів справи, а саме, постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 11 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] 02 січня 2018 року о 16 год. 20 хв., перебуваючи в нетверезому стані, керував автомобілем марки «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер [NUMBER] по автодорозі сполученням Нововолинськ-Іваничі поблизу с. Нова Лішня Іваничівського району Волинської області, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки « Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Таким чином, [PERSON] вчинив правопорушення передбачені ст.124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 02 січня 2018 року між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/4047952) ( далі - Договір страхування), згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «Mercedez-Benz Sprinter», державний номер [NUMBER] . На підставі заяви про страхове відшкодування від 20 лютого 2018 року, акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] , ремонтної калькуляції, страхових актів, розрахунків страхового відшкодування від 17 січня 2018 року та 30 січня 2018 року, «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 73829,11 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на стягненні з відповідача збитків в порядку регресу, які на думку позивача регулюється положеннями статті 993, 1191 ЦК України. Відповідно до пп. 38.1.1(а) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду в порядку регресу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вказано у п. 1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Отже стаття 38 Закону надає право страховику пред`явити позов до страхувальника за певних умов. Разом з тим, відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у таких випадках: - якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; - якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; - якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вживав алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі; - якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу чинним вимогам Правил дорожнього руху; - якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування; - якщо він не повідомив страховика у визначені законом строки (не невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди потрібно письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого автомобіля й пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу). Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 73829,11 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved