Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

04 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 26 грудня 1996 року виконавчим комітетом Снігурівської міської Ради народних депутатів. Згідно рішення Снігурівської міської ради народних депутатів Миколаївської області №345 від 20 листопада 1996 року "Про видачу свідоцтв на право власників ( так у документі квартир в будинку [ADDRESS] )" на прохання Снігурівського ВАТ "МЕТМАШ", зобов`язано бюро технічної інвентаризації видати свідоцтва на право власності квартир громадянам, які отримували їх в домі № [NUMBER] а по [ADDRESS] зазначено [PERSON] та склад її сім`ї у кількості три чоловіки. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно витягу №232448439 від 13.11.2020 року. Вартість вказаної квартири складає 88 000, 00 грн., згідно висновку про ринкову вартість. Маючи намір розпорядитись вище вказаним нерухомим майном, вона звернулася до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульги Т.В. щодо посвідчення договору купівлі-продажу. Проте нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки надане нею свідоцтво про право власності на житло не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме в свідоцтві є закреслення, а також в свідоцтві зазначений один власник, але вказані ще три чоловіки. Враховуючи наведене, та те що вона у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року до участі у справі залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях. 03 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке. У 1996 році в процесі приватизації державного майна Снігурівського заводу "Метмаш" не увійшло до статутного капіталу та залишилось на балансі ВАТ "Метмаш" незавершене будівництво житла, а саме об`єкт незавершеного будівництва - 68-ми квартирний житловий будинок [ADDRESS] . Наказом регіонального відділення від 03 жовтня 2001 року № 549-п прийнято рішення про передачу вказаного об`єкту до комунальної власності Снігурівської міської ради. Однак, до цього часу рішення міської ради про прийняття з державної до комунальної власності об`єкта незавершеного будівництва відсутнє. На сьогоднішній день, даний об`єкт не введений в експлуатацію, є державною власністю та обліковується як об`єкт незавершеного будівництва. Свідоцтво про право власності від 26 грудня 1996 року не можна вважати правовстановлюючим документом. Задоволення позову призведе до порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів держави (а.с.72-77). В судовому засіданні позивач підтримала позов з наведених у ньому підстав та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Снігурівської міської ради Коваль В.М. в судовому засіданні пояснив, що рішенням Снігурівської міської ради Миколаївської області №34 від 21.12.2018 року, прийнято з державної власності до комунальної власності територіальної громади міста Снігурівка об`єкт незавершеного будівництва - 68 квартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] для завершення будівництва та введення його в експлуатацію. Станом на сьогоднішній день даний об`єкт в експлуатацію не введений. В задоволенні позову покладається на думку суду. Представник співвідповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з введенням в Україні з 12.03.2020 року карантину через спалах у світі коронавірусу, просить засідання відкласти на іншу дату, після усунення обставин, які спричинили введення в Україні карантину. Приватний нотаріус Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульга Т.В.в судове засідання не з`явилась, в підготовчому судовому засіданні у вирішенні даного спору поклалась на думку суду. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Разом з тим, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Судом встановлено та перевірено наступне. У 1996 році в процесі приватизації державного майна Снігурівського заводу "Метмаш" не увійшло до статутного капіталу та залишилось на балансі ВАТ "Метмаш" незавершене будівництво житла, а саме об`єкт незавершеного будівництва - 68-ми квартирний житловий будинок [ADDRESS] . 20.11.1996 року виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області прийнято рішення №345 «Про видачу свідоцтв на право власників (та у документі) квартир в будинку [ADDRESS] », відповідно до якого у зв`язку з проханням Снігурівського ВАТ «МЕТМАШ» про видачу свідоцтв на право власності квартир громадянам, які одержали в збудованому ним будинку [ADDRESS] , у зв`язку з обставинами, які склались, виконком міської ради вирішив: Прохання Снігурівського ВАТ «МЕТМАШ» задовільнити. Зобов`язати бюро технічної інвентаризації видати свідоцтва на право власності квартир громадянам, які отримували їх в домі [ADDRESS] згідно додатка. (а.с.8) 26 грудня 1996 року виконавчим комітетом Снігурівської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на квартиру, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , на підставі рішення виконкому Снігурівської міської Ради народних депутатів №345 від 20.11.1996 року.(а.с.7) 15 листопада 1996 року [PERSON] виготовила на квартиру технічний паспорт (а.с. 11-13). Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України від 03 жовтня 2001 року № 549-п прийнято рішення про передачу вказаного об`єкту до комунальної власності Снігурівської міської ради. Згідно з рішенням XLVI сесії Снігурівської міської ради 7 скликання від 21.12.2018 року №34 об`єкт незавершеного будівництва - 68-квартирний житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , було прийнято з державної власності до комунальної власності територіальної громади м. Снігуріка та створено відповідну комісію, але до теперішнього часу акти приймання-передачі не затверджено. У зв`язку з цим, 21.05.2019 року вказаний об`єкт нерухомого майна передано на зберігання комунальному підприємству "Снігурівський благоустрій" згідно з договором зберігання від 21.05.2019 року №3ДЗ/19 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та КП" Снігурівський комунальник". (а.с. 41-45) Згідно з Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, балансоутримувачем державного майна: 68-ми квартирного житлового будинку [ADDRESS] , є Відкрите акціонерне товариство "Метмаш". Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відкрите акціонерне товариство "Метмаш" з 01.06.2006 року перебуває в стані припинення, тобто станом на день розгляду справи державна реєстрація припинення юридичної особи ВАТ "Метмаш" не проведена, однак підприємство не працює, керівництво відсутнє. Згідно довідки Снігурівської філії ММБТІ від 11.11.2020 року №310 проведено поточну інвентарізацію квартири [ADDRESS] . Право власності у Снігурівській філії ММБТІ не зареєстровано до 01.01.2013 року (а.с.10). Право власності на вище вказану квартиру 11 листопада 2020 року зареєстровано державним реєстратором Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області Корженко О.Ю. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , номер запису про право власності 39175435, форма власності приватна, розмір частки 1/1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232448439, сформованого 13.11.2020 року (а.с.6). Станом на день розгляду справи, вказаний об"єкт в експлуатацію не введено, є державною власністю та обліковується як об`єкт незавершеного будівництва. При зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на спірну квартиру, [PERSON] посилалася на положення ст. 392 ЦК України, оскільки вважала, що порушені її права як власника квартири . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог частини першої статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Аналізуючи вказані норми матеріального права вбачається, що з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу. Статтею 334 ЦК України визначено момент набуття права власності. Так, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрою територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Однак, позивачем не надано доказів уведення об`єкту незавершеного будівництва - 68-квартирного житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Враховуючи, що об`єкт незавершеного будівництва - 68-квартирний житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] в експлуатацію у встановленому порядку не введений, то відсутні і правові засади у судовому порядку визнавати право власності на окремі його приміщення, в тому числі квартиру позивача. Отже, звернення позивача із даним позовом є передчасним, оскільки вона не набула права власності на спірну квартиру у порядку, встановленому ч.2 ст.331 ЦК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed