Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У грудні 2019 року позивач - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради звернувся в суд до відповідача - [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] перебувала в управлінні соціальних виплат і компенсацій Корабельного району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач державної допомоги одиноким матерям. На підставі заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларацій про доходи та майновий стан осіб від 06.09.2018 року та доданих до них відповідних документів [PERSON] було призначено державну допомогу одиноким матерям з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року в сумі 1559 грн. 00 коп. щомісяця, з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року в сумі 1626 грн. 00 коп. В результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією було виявлено, що [PERSON] не задекларувала дохід (ознака доходів «101» (доходи у вигляді нарахованої заробітної плати )) у розмірі 4950 грн. 00 коп., який вона отримала в період за який обчислювався середньомісячний сукупний дохід для визначення розміру вищезазначеної допомоги, а саме за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2018 р. У зв`язку з чим виникла переплата державних коштів по допомозі одиноким матерям за період з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року в сумі 1650 грн. 00 коп. [PERSON] була повідомлена про утворення переплати державних коштів з зазначенням періоду за який виникла переплата, суму переплати, розрахункового рахунку на який потрібно повертати кошти та періоду на добровільне виконання вимог. Однак кошти на рахунок Департаменту не надходили. Таким чином, відповідно до п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом і просити стягнути з відповідача надміру виплачені державні кошти по допомоги одинокої матері в сумі 1650,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 02.01.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу [PERSON] було направлено ухвалу про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21.11.1992 року за N 2811 (далі - Закон N 2811) встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. В силу вимог ст. 1 даного Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 18-1 Закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. У відповідності до п. 46 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 1751 від 27.12.2001 року особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата вищевказаної допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини. У відповідності до п. 49 Порядку - особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Дослідивши та надавши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку, що відповідач не задекларувала свої доходи (ознака доходів «101» (доходи у вигляді нарахованої заробітної плати )) у розмірі 4950 грн. 00 коп., який вона отримала в період за який обчислювався середньомісячний сукупний дохід для визначення розміру вищезазначеної допомоги, що потягло за собою невірне визначення розміру державної соціальної допомоги одиноким матерям. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved