Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля", Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська», [PERSON] про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом № 10-к від 31 січня 2015 року позивач був звільнений з посади начальника зміни відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку без згоди профспілки, так як він не є членом профспілкових організацій, що діють на підприємстві. Вважає, що таке звільнення є незаконним, оскільки підставою для звільнення послужили дисциплінарного стягнення, про які позивач не знав і з якими ознайомився лише після звільнення, 04 лютого 2015 року. Зазначає, що незаконним звільненням його з роботи, йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, втраті душевного спокою, постійному перебуванні у роздратованому стані, яку позивач оцінює у 20000 грн. Просить визнати протиправними та скасувати накази ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» № 35 від 19 лютого 2014 року, № 102 від 26 вересня 2014 року в частині оголошення йому догани та часткового позбавлення премії, наказ № 8 від 29 січня 2015 року. Поновити його на роботі на посаді начальника зміни Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська». Стягнути з Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 656,08 грн. компенсації середнього заробітку за проходження обов'язкового періодичного медичного огляду у вільний від роботи час, судові витрати. Стягнути з ДП «Волиньвугілля», [PERSON], ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на його користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав, просили його задоволити. Представник ДП «Волиньвугілля» Марчук Н.Є. в судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не відповідають дійсності. Всі оспорювані позивачем накази винесені з дотриманням вимог чинного законодавства та відповідають вимогам закону. Звільнення позивача з роботи відбулося виключно з вимогами трудового законодавства. Просила у позові відмовити. Представник ДП "Шахта № 1 "Нововолинська" Новосад Ю.М. в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що [PERSON] звільнено згідно з чинним законодавством за систематичне порушення трудової дисципліни. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги [PERSON] до нього як до фізичної особи безпідставні, оскільки трудовий спір виник внаслідок трудових правовідносин, до яких він, як фізична особа, ніякого відношення не має. Також пояснив, що протягом роботи позивача на ДП «Волиньвугілля», останній неодноразово притягував до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до підлягає до задоволення частково. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, надали показання про те, що накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності видані з дотриманням чинного законодавства та при їх винесенні дотримана необхідна процедура. Також підтвердили факт відмови [PERSON] від ознайомлення з ними та складання відповідних актів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожен окремо, надали суду покази про те, що знають про звільнення з роботи [PERSON] Про те, чи звільнення є законним їм не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду покази про те, що 31 січня 2015 року до відділу кадрів надійшов наказ № 8 від 29 січня 2015 року про припинення трудового договору з [PERSON] де зазначено підстави для такого звільнення, а саме: за невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. 31 січня 2015 року був виданий наказ № 10-к про звільнення з роботи [PERSON] на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Ознайомити позивача з даним наказом не було можливості, оскільки в останнього був вихідний, при виїзді за місцем проживання позивача, він був відсутній. 02 лютого 2015 року, позивач був ознайомлений з вищезазначеним наказом, йому було вручено трудову книжку та обхідний лист. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (а.с. 7-8, 85), останній працював на посаді начальника зміни на ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля". Наказом № 10/к від 31 січня 2015 року (а.с. 6) позивач [PERSON] був звільнений з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку без згоди профспілки. В даному наказі не було описано, яке було порушення трудової дисципліни. Підставою для винесення даного наказу послужили накази №35 від 19 лютого 2014 року, №102 від 26 червня 2014 року, № 8 від 29 січня 2015 року. Наказом № 102 від 29 вересня 2014 року (а.с. 59), за порушення трудової дисципліни [PERSON] оголошено догану та позбавлено 50% премії за вересень 2014 року. Наказом № 35 від 19 лютого 2014 року (а.с. 96), [PERSON] за порушення трудової дисципліни позбавлено 25 % премії за результатами роботи за лютий 2014 року та оголошено догану. Наказом № 8 від 29 січня 2015 року, за підписом в.о. генеральногшо директора ВП "ШУ "Нововолинське" [PERSON] за порушення трудової дисципліни та посадової інструкції начальника зміни, з [PERSON] розірвано трудовий договір. Суд вважає, що даний наказ винесений незаконно, оскільки, як вбачається з наказу № 3 від 27 січня 2015 року та табелю обліку робочого часу (а.с. 56-57), у час підписання наказу № 8, а саме 29 січня 2015 року в.о. директора ВП "ШУ "Нововолинське" [PERSON] перебував у відрядженні. Як вбачається з актів про відмову з ознайомленням з (а.с. 65, 66, 97-98), позивач відмовився від ознайомлення з даними наказами. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 839 від 25 листопада 2014 2014 року (а.с. 172) виділено зі складу ДП «Волиньвугілля» та ВП «ШУ «Нововолинське» у самостійну одиницю ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», яке стало правонаступником ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля". Твердження позивача про те, що він не знав про накладення на нього дисциплінарних стягнень спростовуються показами допитаних в суді свідків, копіями актів про відмову з ознайомленням. Таким чином, вимоги позивача про скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності до задоволення не підлягають. Пленум Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 року № 6 із наступними змінами в п. 22, 23 роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в суді встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" та наказом № 10-к від 31 січня 2015 року був звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку без згоди профспілки. Підставою для видання наказу № 10-к від 31 січня 2015 року послужив наказ № 8 від 29 січня 2015 року, який суд вважає незаконним, оскільки посадова особа на день підписання даного наказу перебувала у службовому відрядженні. Отже, позовні вимоги в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника зміни в ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» підлягають до задоволення, так, як ДП "Шахта № 1 "Нововолинська" є правонаступником ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля", та на даний час на ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" залишилися працювати. лише директор ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" [PERSON] та головний бухгалтер, а так усі працівники переведені на ДП "Шахта № 1 "Нововолинська", у тому числі і посада начальника зміни. Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки ВП ШУ «Нововолинське» від 26 лютого 2015 року № 357 (а.с. 9), середньоденний заробіток [PERSON] становить 328,04 грн. Таким чином, до стягнення з ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на користь [PERSON] належить 48877,96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 лютого 2015 року по 28 серпня 2015 року включно з розрахунку 149 робочих днів х 328,04 грн. (середньоденний заробіток). Також до стягнення з ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на користь [PERSON] підлягає 656,08 грн. компенсації середнього заробітку за проходження обов'язкового періодичного медичного огляду у вільний від роботи час (а.с. 12, 77-78) про, що не заперечили представник ДП "Волиньвугілля" та [PERSON] Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В суді встановлено, що внаслідок неправомірного звільнення позивачу [PERSON] ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» було заподіяно моральної шкоди, яку суд оцінює у 5000 грн. та присуджує дану суму до стягнення з вказаного підприємства на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Також до стягнення з ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на користь [PERSON] підлягає 1000 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 87). Позивачем в судовому засіданні не надано жодного доказу щодо заподіяння йому моральної шкоди [PERSON] та ДП «Волиньвугілля», а тому, суд у задоволенні позову в частині позовних вимог до ДП «Волиньвугілля» та [PERSON] відмовляє.

Outcome: approved