Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив: стягнути з Публічного акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" на користь позивача 2 896,56 грн. не виплаченої заробітної плати за вересень, жовтень по 11 листопада 2013 рік та 917,52 компенсації за 24 календарних днів не використаної відпуски на загальну суму 3814,08 грн. зобов'язати Публічне акціонерного товариства "Трест Дніпродорбуд" обчислити та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 11 листопада 2013 року по день фактичного розрахунку на загальну суму 12387,52 грн. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоснабсервіс" на користь позивача 7 627,00 грн. не виплаченої заробітної плати за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий , березень , квітень по 17 травня 2014 року та 527,80 грн. компенсації за 13 календарних днів не використаної відпуски на загальну суму 8 154,80 грн. зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоснабсервіс" обчислити та виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17 травня 2014 року по день фактичного розрахунку на загальну суму 5 602,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 23 березня 2012 року по 11 листопада 2013 року він працював у ПАТ "Трест Дніпродорбуд" на посаді охоронця. Відповідачем-1 в день звільнення в зв'язку з переведенням до ТОВ "Автоснабсервіс" - 11 листопада 2013 року не здійснено виплату належних йому коштів у сумі 2896,56 грн. компенсації за невикористану відпустку в сумі 917,52 грн. Оскільки підприємство з ним не розрахувалось в повному обсязі в день звільнення він просить стягнути також і середній заробіток за весь час затримки розрахунку по заробітній платі, тобто за період з 11 листопада 2013 року по 05 жовтня 2014 року в сумі 12387,52 грн. Також, 12 листопада 2013 року позивач звільнився за власним бажанням. При звільненні з роботи позивачу не виплачено відповідачем-2 заробітну плату з 12 листопада 2013 року по 17 травня 2014 року включно у розмірі 7 627,00 грн. та не виплачено компенсацію за 13 календарних днів не використаної відпуски в розмірі 527,80 грн. на загальну суму 8 154,80 (вісім тисяч сто п'ятдесят чотири гривні 80 коп.). Оскільки підприємство з ним не розрахувалось в повному обсязі в день звільнення він просить стягнути також і заборгованість середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 5 602,80 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що відповідно до наказу № 638-к від 11 листопада 2013 року позивача звільнено в зв`язку з переведенням до ТОВ "Автоснабсервіс" з зачисленням календарних днів невикористаної відпустки. ПАТ "Трест Дніпродорбуд" виконує виключно державні замовлення на будівництво, ремонт, благоустрій доріг. Фінансування даного підприємства здійснюється виключно за рахунок держави, шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства за виконані замовлення по будівництву, ремонту, благоустрою доріг. Служба автомобільних доріг в Дніпропетровській області має заборгованість перед відповідачем-1 на суму 110 млн. грн., за виконану роботу у 2013 році. Тобто, ПАТ "Трест Дніпродорбуд" не мало можливості своєчасно перевести суму невикористаних днів щорічних відпусток на ТОВ "Автоснабсервіс" для колишніх працівників, що пояснювалося позивачеві. ПАТ "Трест Дніпродорбуд" неодноразово зверталося до представників влади з проханням врегулювання даного питання. На даний момент, сума необхідна для виплати колишнім працівникам ПАТ «Трест Дніпродорбуд» вже була перерахована, що підтверджується платіжними дорученнями №9 та № 10 від 11 серпня 2014 року та довідкою № 07/556 від 30 жовтня 2014 року. Крім того, грошова компенсація за невикористану відпустку була переведена на рахунок ТОВ "Автоснабсервіс". Також вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення за вирішенням трудового спору, через що даний позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Також, Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996р. № 504/96-ВР, за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Згідно із ч. 1ст. 24 даного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Судом встановлено, що 23 березня 2012 року позивач прийнятий на роботу до ПАТ "Трест Дніпродорбуд" на посаду охоронника. Згідно наказу ПАТ "Трест Дніпродорбуд" № 638-к від 11 листопада 2013 року позивача звільнено з роботи по переведенню в ТОВ "Автоснабсервіс" /а.с.9/. Позивачу в день його звільнення відповідачем не виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 527,80 грн. та заробітна плата в розмірі 2 896,56 грн., яка перерахована ПАТ "Трест Дніпродорбуд" на рахунок ТОВ "Автоснабсервіс" для виплати позивачеві 11 серпня 2014 року, що підтверджується довідкою ПАТ "Трест Дніпродорбуд" від 24 квітня 2014 року № 07/229, платіжними дорученнями № 9 та № 10 від 11 серпня 2014 року на суми 14000 грн. і 7440 грн. Водночас, позивач звільнився з ТОВ "Автоснабсервіс" 17 травня 2014 року і доказів виплати позивачу заробітної плати та компенсації станом на момент звернення з позовом суду не надано. З часу звільнення позивача, з 11 листопада 2013 року по 05 жовтня 2014 року пройшло 248 робочих дні. Середньоденна заробітна плата позивача складає 52 грн. 14 коп. Виходячи з цього, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 12930,72 грн. (52,14 грн.* 248 дні) Дані обставини підтверджуються довідкою про середню заробітну плату № 07/1002 від 24 грудня 2014 року, виданою ПАТ "Трест Дніпродорбуд", внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 12387,52 грн., оскільки саме в цьому розмірі просить задовольнити позов позивач. Також, підлягає стягненню з відповідача-1 і не виплачена заробітна плата за вересень, жовтень по 11 листопада 2013 рік та 917,52 компенсації за 24 календарних днів не використаної відпуски на загальну суму 3814,08 грн., оскільки доказів сплати означених сум позивачу суду не надано. Щодо стягнення з відповідача-2 на користь позивача не виплаченої заробітної плати за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий , березень , квітень по 17 травня 2014 року компенсації за 13 календарних днів не використаної відпуски, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17 травня 2014 року по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне. Як свідчать матеріали справи, 12 листопада 2013 року позивач прийнятий на роботу до ТОВ "Автоснабсервіс". Згідно наказу № 25-к від 17 травня 2014 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України /а.с.9/. Матеріали справи не містять доказів виплати позивачу в день його звільнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 917,52 грн. та заробітної плати в розмірі 7 627,00 грн. Відповідачем-2 означених доказів суду також не надано. З часу звільнення позивача, з 17 травня 2015 року по 05 жовтня 2014 року пройшло 98 робочих дні. Середньоденна заробітна плата позивача складає 64 грн. Виходячи з цього, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 6272 грн. (64 грн.* 98 дні) Дані обставини підтверджуються індивідуальними відомостями Пенсійного фонду про застраховану особу /а.с.10/, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 5 602,80 грн., оскільки саме в цьому розмірі просить задовольнити позов позивач. Також, підлягає стягненню з відповідача-2 і не виплачена заробітна плата за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень по 17 травня 2014 року та 527,80 грн. компенсації за 13 календарних днів не використаної відпуски, оскільки доказів сплати означених сум позивачу суду не надано. На підставі ст. 88 ЦПК з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню на користь державного бюджету сума судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved