Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що в березні 2004 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час діти навчаються в гімназії, тому додатково необхідно їм займатись з репетиторами. [PERSON] професійно займається плаванням, а [PERSON] відвідує художню школу, обоє дітей займаються бальними танцями та відвідують школу з вивчення англійської школи. Після розірвання шлюбу позивачем було витрачено 72 980 грн. 10 коп. додаткових витрат на дітей, а саме: по 4950 грн. на кожного із дітей за відвідування гуртку „Бальні танці", 6 950 грн. - послуги стоматолога, надані сину [PERSON], 3 260 грн. - відвідування сином плавання, консультації психолога для сина 860 грн., для доньки - 2250 грн. літній відпочинок для дітей на загальну суму 33 600 грн., консультації офтальмолога для сина і доньки - 1000 грн., здійснено оплату на оздоровлення дітей на період з 28.10.2017 року по 4.11.2017 року в м. Трускавець на суму 14 560 грн. та придбано квитки Київ-Трускавець-Київ за 600 грн. 10 коп., тому половину вказаної витраченої суми в розмірі 36 490 грн. 05 коп. просять стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що за бальні танці позивач грошові кошти не вносила, оскільки їх веде кума позивача, а надані документи є підробленими, оплата роботи психолога відбулась на підставі аморальної поведінки позивача в присутності дітей, що призвело до їх важкої психологічної травми, інші документи є неналежними доказами. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, в березні 2004 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.3) та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.03.2017 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сторін в розмірі 1/3 частини з усіх доходів відповідача (а.с.48). Вказані обставини підтвердили і не спростовували у судовому засіданні сторони по справі. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані саме особливими обставинами. Дане положення стосується виключно особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є інвалідом. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку і повинні бути доведені документально сторонами по справі. При цьому, розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і може бути визначений у твердій грошовій сумі платника. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснює п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтувала його тим, що після розірвання шлюбу нею було витрачено 72 980 грн. 10 коп. додаткових витрат на дітей, а саме: по 4950 грн. на кожного із дітей за відвідування гуртку „Бальні танці", 6 950 грн. - послуги стоматолога, надані сину [PERSON], 3 260 грн. - відвідування сином плавання, консультації психолога для сина 860 грн., для доньки - 2250 грн. літній відпочинок для дітей на загальну суму 33 600 грн., консультації офтальмолога для сина і доньки - 1000 грн., здійснено оплату на оздоровлення дітей на період з 28.10.2017 року по 4.11.2017 року в м. Трускавець на суму 14 560 грн. та придбано квитки Київ-Трускавець-Київ за 600 грн. 10 коп. Вказані обставини були підтверджені платіжною квитанцією на користь отримувача ПП „Євсей-Гермес" на суму 11 104 грн. 24 коп. (а.с.5), посадочними документами в кількості 4 штук на потяг сполученням Київ-Трускавець-Київ на обох дітей на загальну суму 600 грн. 10 коп. (а.с.6-9), рахунками - фактурою ТОВ „Дитячий медичний центр „Добробут" зі штампом „сплачено" на загальну суму 860 грн. (а.с.10-11), 5 актами здачі-прийняття робіт підписаних ФО-П [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 2250 грн. (а.с.12-16), товарними чеками СПД [PERSON] на загальну суму 3150 грн. (а.с.17-19), квитанціями до прибуткового касового ордеру ФО-П [PERSON] (сплата за бальні танці) на загальну суму 9900 грн. (а.с.20-25), актом виконаних робіт стоматологічного лікування на суму 6950 грн. (а.с.26), квитанціями до прибуткового касового ордеру ФО-П [PERSON] (сплата за путівки) на загальну суму 33 600 грн. (а.с.27), двома фіскальними чеками ТОВ „Британський офтальмологічний центр" на загальну суму 1 000 грн. (а.с.28), виписками з медичних карт хворих [PERSON] та [PERSON] тієї ж юридичної особи (а.с.29-30), оздоровчими путівками Дитячого оздоровчого комплексу „Сонячний" на загальну суму 33 600 грн. (а.с.186-187), рахунком 0913-02 від 13.09.2017 року на суму 14 560 грн. (а.с.188). Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка надала судові належні та допустимі докази згідно ст.76-80 ЦПК України навчання, захворювання, лікування та оздоровлення їх дітей як особливі обставини в розумінні ч.1, ст.185 СК України, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 36 490 грн. 05 коп. як одноразова витрата позивача, що становить половину від витраченої нею суми у 72 980 грн. 10 коп. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved