Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2021 року вона отримала постанову старшого державного виконавця Снігурівського РВ ДВС Дмитроченко А.В. від 12 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65452263, винесену в рамках примусового виконання виконавчого напису № 4436, виданого 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління активами" (далі - ТОВ "Фінансова компанія Управління активами") заборгованості у розмірі 9008,32 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами без перевірки існування безспірної заборгованості, оскільки жодних кредитних договорів з відповідачем вона не укладала та не має перед ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" ніяких фінансових зобов`язань, письмову вимогу про погашення заборгованості від відповідача не отримувала. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4436 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинений 12 вересня 2019 року. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.29). Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія управління активами" про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду надійшла заява від представника Велікданова С.К. про визнання позовних вимог позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ "Фінансова компанія управління активами" 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн та подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227,00 грн. (а.с.31). Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та старший державний виконавець Снігурівського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Дмитроченко А.В. про причини неявки суд не повідомили. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 12 вересня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 4436 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРСИТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" на підставі договору відступлення права вимоги № 20140730-Г від 30 липня 2014 року відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 526/7317ES5U11 (страховий універсальний) від 29 серпня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та [PERSON] . Сума заборгованості 9008,32 грн, яка складається з: 3929,54 грн заборгованість за тілом кредиту, 710,00 грн заборгованість за нарахованими несплаченими процентами, 4218,78 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 липня 2014 року по 29 липня 2019 року (а.с.34-зворот). Постановою заступника начальника Снігурівського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. від 12 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66452263 з примусового виконання виконавчого напису № 4436, виданого 12 вересня 2019 року та одночасно винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.7, 9). В наступному, 31 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Снігурівського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Дмитроченко А.В. в рамках виконавчого провадження № 66452263 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 4436, виданого 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.8). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На вимогу за ухвалою суду від 21 вересня 2021 року матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис до суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. не надійшли. Доказів того, що новий кредитор ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" дійсно направляв боржнику повідомлення про наявну заборгованість, як і немає доказів того, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком. Отже, заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною. Крім того, позивачка суму заборгованості за кредитним договором не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що жодного договору з ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" не укладала та ніяких кредитних коштів не отримувала. Відповідачем ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" до суду також не надано будь-яких документів в підтвердження наявності кредитної заборгованості [PERSON] у розмірі, зазначеному у виконавчому написі приватного нотаріуса. Відповідач не спростував доводів позивача про те, що подана нотаріусу заборгованість позивачки є безспірною, позов визнав. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, а тому при вчиненні виконавчого напису від 12 вересня 2019 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Крім того, з тексту виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості", та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що приватний нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 12 вересня 2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що вимога позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, та позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн та 227,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, всього 681,00 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved