Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позові посилається на те, що 16.10.2015 року на автодорозі по вул. Б. Хмельницького в м. Дніпропетровську біля будинку № 25-Б мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки "Сеат", номер державної реєстрації АЕ 7765 СК. Даний факт підтверджується постановою Бабушкнського районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2015 року, якою винним у скоєнні ДТП визнано водія Товариства з обмеженою відповідальністю "Міськзеленбуд" [PERSON], який керував на час ДТП автомобілем марки "ЗІЛ", номер державної реєстрації АЕ 2016 СХ. Позивач посилається на те, що вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля підтверджено Висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.11.2015 року № 3299 експерта-товарознавця [PERSON] та становить 206 525,53 грн. і оскільки [PERSON] є працівником відповідача, відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України саме відповідач зобов"язаний відшкодовувати заподіяну їй ним шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля згідно полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Страховій компанії "ВУСО" в межах до 50 000,00 грн., вона звернулася за відшкодуванням до страховика, яким була виплачена вказана сума. Тому, відповідно до ст. 1194 ЦК України, з урахуванням виплаченої суми страховиком, відповідач зобов"язаний відшкодувати їй 156 525,53 грн. Крім того, відшкодуванню на її користь підлягають витрати на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження в сумі 1200 грн. та послуг евакуатора в сумі в сумі 400,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму збитків, не відшкодовану страховою компанією відповідача, в розмірі 156 525,53 грн., 1200,00 грн. в якості відшкодування за оплату автотоварознавчого дослідження, 400,00 грн. в якості відшкодування за оплату евакуатора. В судове засідання позивач не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник відповідача повторно не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи з посиланням на те, що між позивачем та відповідачем тривають перемовини щодо можливості врегулювання спору договірним шляхом та планування укласти мирову угоду з врегулювання мирних відносин. Разом з цим, у наданій суду заяві від 04.04.2016 року позивач повідомила, що позовні вимоги підтримує та зазначила, що жодних переговорів щодо мирного врегулювання спору між нею та відповідачем не відбувається. Зважаючи на викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. В судове засідання представник третьої особи не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав письмові пояснення щодо позову, в якому повідомив про виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 49000,00 грн.. Дослідивши докази у цивільній справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні, 16.10.2015 року о 16 год. 30 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], знаходячись в районі буд. № 25-б по вул. Б. Хмельницького в м. Дніпропетровську, під час руху заднім ходом, не переконався в безпеці свого маневру, в наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду (залізобетонну електроопору), яка впала на припаркований автомобіль марки "Сеат", номер державної реєстрації АЕ 7765 СК, який належить [PERSON], в наслідок чого даний автомобіль був пошкоджений. Даний факт підтверджується постановою Бабушкнського районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2015 року, якою винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який на час ДТП працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Міськзеленбуд" та який керував автомобілем марки "ЗІЛ", номер державної реєстрації АЕ 2016 СХ, який зареєстрований на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецднепртранс". Як зазначено вище, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль марки "Сеат", номер державної реєстрації АЕ 7765 СК, було пошкоджено і вартість матеріального збитку, нанесеного його власнику, яким є позивач, становить 206 525,53 грн., що підтверджується Висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05.11.2015 року № 3299, складеного експертом-товарознавцем [PERSON] У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Відповідачем будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача та встановленого розміру відновленого ремонту її автомобіля суду не надано. Зважаючи на наведені обставини та вказані положення цивільно-процесуального законодавства, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що [PERSON] на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Міськзеленбуд", відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України саме відповідач зобов"язаний відшкодовувати заподіяну позивачці [PERSON] шкоду. Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ЗІЛ", номер державної реєстрації АЕ 2016 СХ, - ТОВ "Спецдепртранс" згідно Полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5683197 було застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Страховій компанії "ВУСО". Відповідно до цього Полісу передбачений ліміт відповідальності страховика в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза в розмірі 1000,00 грн. Після звернення позивача за відшкодуванням до страховика - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", вказану дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховим випадком і їй була виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн., що підтверджується страховим актом №4403-24 від 18.12.2015 року та платіжним дорученням № 16409 від 18.12.2015 року. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином? з урахуванням виплаченої позивачу страховиком суми в розмірі 50 000,00 грн., відповідач в силу положень ст. 1194 ЦК України зобов"язаний відшкодувати їй решту суми, що становить 157 525,53 грн. (206 525 грн. 53 коп. - 49 000,00 грн. = 157 525 грн. 53 коп.). Зважаючи на межі заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми збитку в розмірі 156 525 грн. 53 коп., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню дана сума заподіяних збитків у розмірі 156 525 грн. 53 коп. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Встановлено, що в зв»язку із пошкодженням належного позивачу автомобіля нею були понесені витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1200 грн., що підтверджується квитанцією від 22.10.2015 року № 3299, та послуг евакуатора в сумі в сумі 400,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 21.10.2015 року № 56/2. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, пов'язані з розглядом судової справи, а саме сплачений судовий збір у сумі 1581 грн. 26 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved