Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], актовий запис № 22. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт виконавчим комітетом Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області 28.05.1998 року за реєстровим № 180. 19.12.2005 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори було видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 5,98 га, розташовану на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області. До складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,40 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26.04.1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. Відділ у Лохвицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії [NUMBER] надав два витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: - витяг НВ-5307815152018, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]; - витяг НВ-5307817252018, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності на будинок. Крім того, неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, так як цільове призначення зазначене у витягах з Державного земельного кадастру не збігається з призначенням, зазначеним у Державному акті на право приватної власності на землю, про що свідчить Постанова від 22.12.2018 року. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом за нею право власності на житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 67,2 м?, житловою площею 26,9 м?, з господарськими будівлями та спорудами - сарай (літ.Б), літня кухня (літ.В), погріб (літ.Г), вбиральня (літ.Д), погріб (літ.б), огорожа (№1), колодязь (№2), що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]; земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. В судове засідання позивач не з"явилася, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу розглядати без її участі. Відповідач, Гирявоісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, не заперечують щодо задоволення позову. Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], актовий запис № 22. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт виконавчим комітетом Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області 28.05.1998 року за реєстровим № 180. 19.12.2005 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори було видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 5,98 га, розташовану на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області. До складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,40 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26.04.1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. Відділ у Лохвицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії [NUMBER] надав два витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: - витяг НВ-5307815152018, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]; - витяг НВ-5307817252018, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): [ADDRESS] цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Гирявоісковецькою сільською радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 26 квітня 1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER]. При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності на будинок. Крім того, неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, так як цільове призначення зазначене у витягах з Державного земельного кадастру не збігається з призначенням, зазначеним у Державному акті на право приватної власності на землю, про що свідчить Постанова від 22.12.2018 року. Згідно виписки з погосподарської книги Гирявоісковецької сільської ради № 3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № 199, житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] значиться за померлою [INFO] [PERSON]. Відповідно до довідки Гирявоісковецької сільської ради від 24.09.2018 року, на день смерті [INFO] [PERSON], [INFO], проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом з нею на день її смерті проживали та були зареєстровані, вели спільне господарство: [PERSON]- онука, [PERSON]-зять, [PERSON]-правнук. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об'єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року. На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Станом на 27.07.2018 року ПП "Бюро послуг та консультацій" на ім"я [PERSON] виготовлено відповідну технічну документацію на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На запит суду, державний нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] 03.10.2005 року заведена спадкова справа № 224/2005. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області 28.05.1998 року за реєстровим № 180. 22.12.2018 року з заявою про видачу двох свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] звернулася [PERSON] Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди в оформленні її спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved