Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

11.11.2020 р. позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до ПАТ Комерційний банк Надра, в якому просив суд зняти обтяження, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за записом № 5707316 від 20.05.2014 року, вид якого: арешт нерухомого майна, а саме: все нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить [PERSON] , та яке виникло на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40616162 від 08.11.2013 року. Позов мотивований тим, що 15.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та позивачем був укладений кредитний договір № 306/П/19/2008-840, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 205 956,80 доларів США на строк до 09.09.2033 року включно зі сплатою 14,99 % річних. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та ВАТ «КБ «Надра» був укладений договір іпотеки № 306/П/19/2008-840 від 15.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., за реєстровим № 10326. 07.05.2020 року за результатами відкритих торгів (аукціону) між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений договір № GL3N217046_ПB216 про відступлення прав вимоги, в тому числі і за кредитними зобов`язаннями [PERSON] 17.06.2020 року між ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фарватер фінанс» був укладений договір № З06/П/19/2008-840-1 про відступлення прав вимоги, якому перейшли права вимоги за кредитними договорами. Позивач зазначив, що в той же день, 17.06.2020 року, між ТОВ «ФК «Фарватер фінанс» та [PERSON] був укладений договір № 306/П/19/2008-840-2 про відступлення прав вимоги, на підставі якого [PERSON] набув права вимоги до позивача та [PERSON] за кредитним договором. 21.08.2020 р. [PERSON] виплатив [PERSON] заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, про що сторонами була складена заява та посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. Згідно вказаної заяви [PERSON] , у зв язку з виконанням умов кредитного договору, будь-яких матеріальних та інших претензій до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] не має. Однак, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що на виконання постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40616162 від 08.11.2013 року в інтересах ПАТ КБ «Надра» було накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно. Вказане обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Середою О.В., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 13158011 від 20.05.2014 року за записом№ 5707316. Згідно з отриманою позивачем інформацією 08.11.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта запис про обтяження внесено за номером 5707316. 20.05.2014 державним виконавцем Мельниченко В.С. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження. Постанова про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого провадження направлена до Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Відповідно до інформації, отриманої позивачем від Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих. № 3010 від 14.09.2020 року, у відділі, на примусовому виконанні, не перебували виконавчі провадження відносно позивача. Оскільки арешт на майно позивача накладався для забезпечення реального виконання зобов`язання за кредитним договором, яке на теперішній час виконано, то відсутні як фактична, так і правова підстави для подальшого забезпечення виконання судового рішення та виданого на його підставі виконавчого листа шляхом обтяження нерухомого майна позивача. Таким чином, наявність вказаного арешту нерухомого майна є безпідставним і невиправданим. Позивач не має заборгованості, у його відношенні відсутні будь-які виконавчі провадження однак, внаслідок накладення обтяження на майно позивач не може в повній мірі реалізувати законодавчо гарантовані йому майнові права. Посилаючись на вказані обставини та неможливість вирішення питання у позасудовому порядку позивач була змушена звернутися в суд за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.12.2020 р. у даній цивільні справі було відкрите загальне позовне провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та її представник адвокат Шеліпова Ю.А. надали заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов. Представник відповідача в особі Уповноваженої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює виведення з ринку ПАТ "КБ "Надра", надав відзив, в якому вказав, що на момент подання позову ПАТ "КБ "Надра" не був стороною у даних правовідносинах та просив суд винести законне та обґрунтоване рішення. Представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, проте заяв про розгляд справи без участі представника відділу не надав, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи, обставини та вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Зазначив, що будь-яких матеріальних та інших претензій до позивача [PERSON] не має. Третя особа - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи, обставини та вимоги, викладені у позовній заяві, підтримала в повному обсязі. Зазначила, що будь-яких матеріальних та інших претензій до позивача [PERSON] не має. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовим розглядом встановлено, що 15.09.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра та [PERSON] був укладений кредитний договір № 306/П/19/2008-840, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 205 956,80 доларів СШАв порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою Кредитний пакет Жилищные решения. В той же день, 15.09.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 306/П/19/2008-840, згідно з яким у забезпечення виконання зобов`язань в іпотеку було передано майно, а саме: земельна ділянка площею 0,8365 га, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських споруд і розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області (кадастровий номер 3222784800:00:003:0041), що стане власністю іпотекодавця [PERSON] в майбутньому після отримання ним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який буде виданий на підставі договору купівлі-продажу, що укладений між іпотекодавцем ( [PERSON] ) та [PERSON] , посвідченого нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем 15.09.2008 р., за реєстровим № 103224 та внесений у Державний реєстр правочинів 15.09.2008 року. Після отримання державного акту на земельну ділянку, зазначена земельна ділянка залишається предметом іпотеки до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань по кредитному договору. Іпотека розповсюджується на об`єкти нерухомості, що будуть збудовані на земельній ділянці, яка передається в іпотеку. Всі незавершені будівництвом об`єкти нерухомості (незалежно від відсотка готовності) автоматично, без додаткової згоди сторін, включаються до Предмету іпотеки. Також 15.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким остання поручається перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 306/П/19/2008-840 від 15.09.2008 р. 07.05.2020 р. на підставі договору № GL3N217046_ПB216 про відступлення прав вимоги ПАТ Комерційний банк Надра відступив Товариству з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Фонд гарантування інвестицій права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, в тому числі до [PERSON] і [PERSON] 17.06.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Фонд гарантування інвестицій та [PERSON] був укладений договір про розірвання іпотечного договору № 306/П/19/2008-840, посвідченого Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.09.2008 року за реєстровим № 10326, згідно з п. 1 якого сторони погодилися розірвати Іпотечний договір № 306/П/19/2008-840, посвідчений Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.09.2008 року за реєстровим № 10326 з дати укладання цього договору. Відповідно до договору № 306/П/19/2008-840-1 про відступлення прав вимоги від 17.06.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Фонд гарантування інвестицій відступило Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фарватер фінанс право вимоги, що випливає з кредитного договору № 306/П/19/2008-840 від 15.09.2008 р. з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, укладеним між ВАТ КБ Надра, правовнаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра, та [PERSON] . Також 17.06.2020 року між ТОВ Фінансова компанія Фарватер фінанс та [PERSON] був укладений договір № 306/П/19/2008-840-2 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 306/П/19/2008-840 від 15.09.2008 р. з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, укладеним між ВАТ КБ Надра, правовнаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра, та [PERSON] (п.п. 1.1.). 21.08.2020 р. [PERSON] склав заяву про одержання у повному обсязі грошових коштів від [PERSON] , у зв`язку з чим матеріальних та інших претензій до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] не має. Дана заява засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. та зареєстрована в реєстрі за № 817. Під час розгляду справи судом було також встановлено, що 30.10.2013 р. Шевченківським районним судом м. Києва по справі № 2-2534/11 був виданий виконавчий лист про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ КБ Надра боргу за кредитним договором в сумі 2 201567,31 грн. Вказаний виконавчий лист двічі був пред`явлений на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, що підтверджується листом вказаного відділу ДВС від 15.07.2020 р. вих. № 113070. Під час виконання виконавчого листа по справі № 2-2534/11 про стягнення з [PERSON] і [PERSON] заборгованості в сумі 2 201567,31 грн., державним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві 08.11.2013 р. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою був накладений арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Згідно з інформацією Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 20.05.2014 державним виконавцем Мельниченко В.С. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби). Постанова про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого документу направлені до Макарівського РВДВС ГТУЮ у Київській області. 13.01.2015 р. виконавчий лист № 2-2534/11 був повторно пред`явлений на примусове виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві, проте 14.05.2015 р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з відновленням судом строку для подання апеляційної скарги на рішення суду. Відповідно до листа Макарівського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 3010 від 14.09.2020 р. постановою державного виконавця від 15.07.2014 р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 44030105 боржником за яким є [PERSON] . З аналізу вказаних документів вбачається, що зобов`язання за кредитним договором та договором поруки позивачем виконані в повному обсязі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно з ч. 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, оскільки позивач не має можливості розпорядитись свої майном, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved