Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві вказувалося, що відповідно до укладеного договору № PLG0RX09530320 від 15.01.2007 року відповідач [PERSON] 15.01.2007 року отримала кредит у розмірі 1708,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договоромвідповідач станом на 22.03.2013 року має заборгованість - 23069,13 грн., яка складається з наступного: - 3195,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 206,09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 19667,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг; Від цієї суми віднімається, як вказано в позові сума у розмірі 9257,52 грн., яка була задоволена судовим наказом Хорольський районний суд Полтавської області від 10.08.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить 13811,61 грн.; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 690,58 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково прохала зменшити розмір пені. Дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 15.01.2007 року між відповідачем [PERSON] і ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір № PLG0RX09530320, у відповідності до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1708,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. 10.08.2009 року по цивільній справі №2-н-52/09р. за заявою ЗАТ КБ "Приватбанк" про видачу судового наказу Хорольським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLG0RX09530320 від 15.01.2007 року в розмірі 9257,52 грн. Згідно п.17. ПП ВС України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Тому, суд приходить до висновку, що наявність судового наказу від 21.01.2008 року по цивільній справі №2-н-52/09р., яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLG0RX09530320 від 15.01.2007 року в розмірі 9257,52 грн. не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Отже, відповідач свої зобов'язання по поверненню суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, комісійної винагороди та інших витрат згідно умов надання кредиту за договором № PLG0RX09530320 від 15.01.2007 року не виконує, в результаті чого станом на 22.03.2013 року загальна заборгованість по кредиту складає - 23069,13 грн., яка складається з наступного: - 3195,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 206,09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 19667,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг; Від цієї суми віднімається, сума у розмірі 9257,52 грн., яка була задоволена вище вказаним судовим наказом і різниця становить 13811,61 грн. яка складається з: - 3195,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 206,09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 10410,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 690,58 грн. - штраф (процентна складова). Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). ч.1 ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" (ст.ст.1046-1053) якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти, встановлені договором. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені та фіксованої і процентної складової штрафу, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 10410,18 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. 00 коп. та процентної частини штрафу - 690,58 грн. з наступних підстав. Дійсно, згідно тексту заяви позичальника, підписаної відповідачем, у разі порушення зобов'язання з погашення кредиту боржник сплачує 11,01 % в місяць від суми залишку непогашенї заборгованості. Згідно ст. 5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Позивачем - ПАТ КБ "Приват Банк" застосовано до відповідача [PERSON] два види відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді пені розміром 10410,18 грн., та штрафів розміром 500 грн. та 690,58 грн. Виходячи з того, що згідно ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору. Тому вимога ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення із [PERSON] штрафів розміром 500 грн. та 690,58 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені в розмірі 10410,18 грн. суд вважає, що ця вимога не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Однак, позивач, незважаючи на наявність підстав своєчасно вжити заходів до вирішення питання погашення заборгованості відповідачем, без якихось поважних причин не скористався, що вбачається з наступного. Як встановлено в судом, банку було відомо, що [PERSON] порушуються умови договору. Адже, банк звертався до суду з заявою про видачу судового наказу. Незважаючи на це, було очевидним неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань, термін дії кредитного договору закінчився 15.01.2008 року щодо погашення кредиту і з наступного дня у позивача виникло право подати позов до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, однак лише після спливу тривалого часу, а саме 17.02.2014 року, тобто через шість років і один місяць, протягом якого відповідачу нараховувалися проценти за користуавння кредитом та пеня за несплату заборгованості, позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідача. Аналізуючи ці обставини суд приходить до висновку, що це свідчить про зловживання позивачем своїм правом тривалий час не вирішувавти у встановленому законом порядку питання стягнення з відповідача після закінчення терміну дії кредитного договору заборгованості по ньому з метою нарахування якнайбільшої суми пені й відсотків за його користування та стягнення після спливу значного часу через це найбільших сум фінансових санкцій з відповідача через суд. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» … Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Тому з урахуванням зазначених вище обставин та відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає необхідним зменшити розмір пені, так як вона в 7 /сім/ разів перевищує розмір початково отриманого [PERSON] кредиту, а також за наявності умисної бездіяльності позивача щодо прийняття своєчасно мір до повернення відповідачем грошових коштів, що призвела до нарахування значних сум пені. Тому суд приходить до висновку, що розмір пені за порушення відповідачем зобов"язання слід визначити в розмірі 1708,25 грн. про що прохав і відповідач. Виходячи з викладеного в сукупності суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають наступні суми: - 3195,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 206,09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 1708,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а всього 5109,68 грн. З урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 82,97 грн. на користь ПАТ КБ "Приватбанк".

Outcome: partial