Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

25 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративн правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП. Вказує, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 6 835,32 грн. за мінусом несплаченої частини страхового платежу у розмірі 692,20грн. Зазначає, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК», однак остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав права керувати транспортним засобом "Audi A6" н.з. [NUMBER] . У зв`язку з вказаним просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 6 835,32 грн. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, в підготовче засідання та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи учасником дорожнього руху, біля 13-ої години 00 хвилин, 09 листопада 2017 року, водій по вул. Боженка, навпроти будинку №5, що у м. Луцьку, керуючи транспортним засобом-автомобілем марки "Audi A6", що з реєстраційним номером [NUMBER] , всупереч вимог п.12.1 «Правил дорожнього руху України», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв із напівпричепом марки «Kogel S24», що з державним реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є ТзОВ «Транспортна компанія Сармат», який буксирувався автомобілем марки «Renault Magnum», що з державним реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є ТзОВ «Транспортна компанія Сармат». Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року у справі №161/17480/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 9). Постанова суду набрала законної сили 08.12.2017 року. За заявою власника автомобіля «Kogel S24» д.н.з. [NUMBER] ТзОВ «Транспортна компанія Сармат» від 13.11.2017р. з врахуванням договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26.05.2017р. №28-1301-17-00170, страхового акту ЗСКА-7506, розрахунку страхового відшкодування, ПАТ «СК «Українська страхова група» було виконано майнове зобов`язання та перераховано ТОВ суму страхового відшкодування в розмірі 6 835,32 грн. за мінусом несплаченої частини страхового платежу у розмірі 692,20 грн. (а.с. 5, 10 - 16). цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК», однак остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав права керувати транспортним засобом "Audi A6" н.з. [NUMBER] (а.с. 17). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов як до страхувальника так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року у справі №161/17480/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 9). Постанова суду набрала законної сили 08.12.2017 року. Частиною 6 ст.261 ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресові вимоги виникло у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 1 грудня 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №33296 на суму 6 143,12 грн. (а.с. 16). На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 865,32 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved