Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У квітні 2017 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 18.04.2014 з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено майно позивача (АЗС). Позивачем за власні кошти відновлено пошкоджене майно. У звязку з цим, позивач просив суд ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] користь ПАТ "Укрнафта" майнову шкоду в розмірі 10\~507,51 грн. та понесені судові витрати (судовий збір) у сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про слухання справи без її участі. Позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 77 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення суду (ст. 224 ЦПК України). Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що Публічному акціонерному товариству "Укрнафта" на праві приватної власності належить автозаправна станція № 16/001, яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 67. 18.04.2014 року близько 18 год. 00 хв. на АЗС № 16/001 ПАТ "Укрнафта" під'їхав автомобіль БМВ 525, державний номерний знак [NUMBER], та йому було розпочато відпуск нафтопродукту. Водій вказаного автомобіля, не дочекавшись закінчення заправки, без дозволу оператора АЗС, різко почав рух із заправним пістолетом в бензобаку, в результаті чого відірвано заправний пістолет, пошкоджено паливо роздавальну колонку 2 та облицювальну панель обшивки колони навісу АЗС. Водій з місця ДТП зник. Таким чином, було пошкоджено колонку та кільце повернення шлангу, облицювальну панель обшивки колони навісу з алполіку (наявні вмятини та царапини). У зв'язку з пошкодженням майна АЗС позивачем подано до Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області заяву про правопорушення. Листом № 2/5077 від 22.05.2014 ВДАІ з обслуговування м. Кременчук України в Полтавській області позивачу повідомлено, що вказана ДТП на території АЗС 18.04.2014 сталася за участю водія автомобіля БМВ 525, державний номерний знак [NUMBER], відповідача [PERSON]. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.07.2014 по справі № 524/4476/14, яка набрала законної сили 05.08.2014, відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначеною постановою суду встановлено, що водій [PERSON], 18.04.2014 близько 18 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем БМВ 525, державний номерний знак [NUMBER], в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, починаючи рух не впевнився в безпеці, рухався із заправним шлангом, що призвело до механічних пошкоджень колонки АЗС, яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 67. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача пошкоджено майно АЗС, що підтверджено наданими суду доказами. У зв'язку із заподіянням майнової шкоди позивачу довелося понести витрати для відновлення пошкодженого майна АЗС. Роботи по відновленню пошкодженого майна позивача здійснено на підставі договору № 37/1886-Р укладеного 09.07.2010 з ТОВ «Фірма «Маркет-сервіс», зокрема, на проведення технічного обслуговування та ремонту АЗС ПАТ «Укрнафта». Відповідно до акту оцінки технічного стану пошкодженої паливо роздавальної колонки та вартості відновлювально-ремонтних робіт, складеного 21.04.2014 ТОВ «Фірма «Маркет-сервіс», вартість заподіяних збитків майну позивача становить 1\~713,35 грн. Зазначені роботи були проведені та оплачені, що підтверджується актом надання послуг від 30.04.2014 № 1276, платіжним дорученням № 1330 від 26.05.2014, актом звірки розрахунків АС-002072 від 01.06.2014 згідно з договором № 37/1886-Р від 09.07.2010. Відповідно до складеної ТОВ «Елітбуд Дніпро» калькуляції розрахунку вартості виготовлення і доставки облицювальної панелі обшивки колони навісу АЗС № 16/001, вартість виготовлення і доставки облицювальної панелі обшивки колони навісу становить 8 794,16 грн. Роботи по відновленню обшивки колони навісу здійснювались на підставі укладеного 16.04.2015 з ТОВ "Елітбуд Дніпро" договору № 041-15 на виготовлення продукції. Оплата за виготовлення продукції була здійснена позивачем 04.12.2015, що підтверджується платіжним дорученням № 3355 від 04.12.2015. Факт виготовлення та доставки позивачу облицювальної панелі обшивки колони навісу підтверджується видатковою накладною № 133 від 28.12.2015. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача майну позивача була заподіяна шкода в розмірі 10 507,51 грн. На даний час заподіяна відповідачем шкода майну ПАТ "Укрнафта" не відшкодована. Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробили або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (яким є транспортний засіб), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. В п. 2 постанови від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 та п. 14 постанови від 01.03.2013 № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК, пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК). При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості виконаних робіт для відновлення пошкодженого майна АЗС. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved