Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк", в якому просить стягнути з відповідача відсотки згідно договору банківського вкладу за період з 26.04.2014 року по 02.10.2014 року в сумі 293,90 доларів США, що еквівалентно 4561 грн. 33 коп. та 3% річних в сумі 163,35 доларів США, що еквівалентно 2535 грн. 19 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" 11 квітня 2014 року було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/11/173106, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача грошові кошти в сумі 14679,46 доларів США з процентною ставкою за користування коштами 6% річних. У звязку з неповерненням вкладу на вимогу позивача, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2014 року стягнуто з публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу на вимогу в розмірі 13110,36 доларів США та 2000 грн. у відшкодування судових витрат. Рішення суду було виконано відповідачем лише 02 жовтня 2014 року. Таким чином, оскільки відповідач безпідставно користувався грошовими коштами вкладу, позивач просить стягнути відсотки за період з 26.04.2014 року по 02.10.2014 року в сумі 293,90 доларів США, що еквівалентно 4561 грн. 33 коп. та відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 163,35 доларів США, що еквівалентно 2535 грн. 19 коп. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/11/173106, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача грошові кошти в сумі 14679,46 доларів США зі сплатою 6% річних за користування грошовими коштами (а/с 6-7). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2014 року стягнуто з публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу на вимогу в розмірі 13110,36 доларів США та 2000 грн. у відшкодування судових витрат (а/с 11-12). Відсотки за користування коштами судом було стягнуто за період з 12 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року. Вказане рішення суду було виконане відповідачем лише 02 жовтня 2014 року, про що свідчить платіжне доручення (а/с 13). Таким чином, відповідач безпідставно користувався грошовими коштами вкладу з 26.04.2014 року (дата, по яку стягнуто відсотки за рішенням суду) по 02.10.2014 року (дата фактичного виконання рішення суду). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 Цивільного кодексу України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Також, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, проте в іншій сумі, ніж просить позивач. У судовому засіданні приймав участь адвокат [PERSON] на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 16.10.2014 року. До матеріалів справи додано квитанцію від 16 жовтня 2014 року про сплату адвокату [PERSON] 2000 грн. за надані послуги згідно договору від 16.10.2014 року про надання правової допомоги. До калькуляції вартості правової допомоги включено: юридична консультація, ознайомлення з матеріалами, правовий аналіз дій відповідача по справі, підготовка документів, оформлення позовної заяви, подача її до суду, інші підготовчі дії до судового розгляду, участь в судових засіданнях та підготовка до них. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про правову допомогу), висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У частині першій ст. 59 Конституції України не міститься обмежень стосовно кола суб'єктів надання правової допомоги та вимог щодо їх професійної підготовки, а у частині другій передбачено, що для забезпечення права на захист та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Статею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що компенсація витрат на правову допомогу у відповідних розмірах здійснюється за час участі особи, яка надає правову допомогу в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (у випадках, передбачених ЦПК України), під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Всупереч зазначеним вимогам в розрахунок вартості наданої правової допомоги в калькуляції включено витрати, компенсація яких не передбачена законом: правовий аналіз дій відповідача по справі, підготовка документів, підготовчі дії до судового розгляду. Враховуючи категорію складності справ, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні позовної заяви та участі у судовому засіданні (1,5 години) у розмірі 730 грн. 80 коп., в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи, як це передбачено Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved