Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №20794, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» несплачену в строк за кредитним договором №ZPS0GK48520300 від 08.02.2006р. за період часу з 08.02.2006р. по 20.06.2017 (4150 днів) суму у розмірі 103692,60 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46804,43 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 34740,71 грн.; заборгованості з пені у розмірі 22147,46 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2018 року представник позивача отримав в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя копію виконавчого напису нотаріусу від 16.11.2017р. р.№20794, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за змістом якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» несплачену в строк за кредитним договором № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006р. за період часу з 08.02.2006р. по 20,06.2017 (4150 днів) суму у розмірі 103692,60 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46804,43 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 34740,71 грн.; заборгованості з пені у розмірі 22147,46 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. [PERSON] зазначає, що 09.06.2006р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі №2-н- 133/06 виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006р. у сумі 203028,75 грн., та 10.07.2012р. Апеляційним судом Запорізької області у справі №2-3029/11 було прийнято рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за договором кредиту - задоволений частково, стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08.02.2006р. в розмірі 46648,25 грн. та судові витрати, в іншій частині позову відмовлено. В ході\~розгляду судом\~цивільної справи\~№2-3029/11\~також встановлено,\~що у\~досудовому порядку\~відбувся продаж\~майна [PERSON]\~з надходженням до банку суми у розмірі 151200 грн. Встановлено також, що вимоги банку в частині нарахування відсотків та штрафних санкцій після 12.06.2006р. та розірвання кредитного договору є безпідставними, оскільки спірний договір було розірвано банком саме з цієї дати, згідно повідомлення про розірвання договору від 12.06.2006р. Таким чином, відносно сум заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, на теперішній час існують такі, що набрали законної сили судові рішення про стягнення відповідних сум заборгованостей. А з урахуванням тієї обставини, що кредитний договір № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006р. було розірвано з 12.06.2006р., то нарахування будь-яких відсотків чи штрафних санкцій за користування кредитом поза строком дії кредитного договору є безпідставними. Отже позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса від 16.11.2017р. р.№20794 вчинений безпідставно, оскільки, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача , що не може бути доказом безспірності грошових вимог банку до позивача. Ухвалою суду від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками отримав через уповноважену особу [PERSON], відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Представник відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] адвокат [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON], за змістом якого вважає позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню судом з тієї підстави, що нотаріус в даному спорі є неналежним відповідачем. Він зазначає, що нотаріус може бути залучений до розгляду у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив приватного нотаріуса КМНО [PERSON], за змістом якої вислови незгоду з позицією представника відповідача [PERSON] про те, що він є неналежним відповідачем, оскільки нотаріус може бути відповідачем у справах лише у разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчиненні. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем письмові докази та докази, надані представником відповідача приватного нотаріуса КМНО [PERSON] адвокатом [PERSON], оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Як встановлено судом 16.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20794 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не сплачену у строк за Кредитним договором № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006 року заборгованості за 4150 днів, за період з 08.02.2006 р. по 20.06.2017р. у сумі, що складає 103692,60 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту 46804,43 грн., заборгованість за відсотками 34740,71 грн., заборгованість за пенею 22147,46 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису складають 1800 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням вимог цивільного законодавства. Кредитна заборгованість не є безспірною і нарахована одноособово закладом банку, при цьому без ознайомлення з розрахунком позичальника. Крім того, позивача двічі було притягнуто до цивільно-правової відповідальності, шляхом стягнення кредитної заборгованості рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса, що порушує його конституційні права. Так, 09.06.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі №2-н- 133/06 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006р. у сумі 203028,75 грн. 10.07.2012 року апеляційним судом Запорізької області у справі №2-3029/11 було прийнято рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006 року та стягнення заборгованості за договором кредиту - задоволений частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08.02.2006 року в розмірі 46648,25 грн. та судові витрати, в іншій частині позову відмовлено. Зі змісту рішення апеляційного суду Запорізької області від 10.07.2012 року вбачається, що після продажу майна відповідача [PERSON] у досудовому порядку до банку надійшла сума у розмірі 151200 грн., а тому залишок за кредитним зобовязанням залишився: тіло кредиту 45569,36 грн., відсотки 518,36 грн. та з відшкодуванням страхування в загальній сумі 46648,25 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Встановлено, що спірний кредитний договір було розірвано 12.06.2006 року, а тому нарахування банком відсотків та штрафних санкції після цієї дати є безпідставними. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.02.2013 року спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. З цього слідує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] є неналежним відповідачем по справі, у звязку з чим суд відмовляє в задоволенні в частині позову до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердж. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172- для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються :а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року . Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992р. №2 Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені п.13 розяснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Кредитний договір було розірвано банком 12.06.2006 року. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду доказів на підтвердження того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" надавало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] усі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, кредитний договір та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, а також копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006року. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед АТ КБ «ПриватБанк» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною, тим більше, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору № ZPS0GK48520300 від 08.02.2006 року була частково стягнута за рішенням суду, яке виконане позивачем частково шляхом передачі АТ КБ «ПриватБанк» суми у розмірі 151200 грн. з продажу майна [PERSON] Суд погоджується з доводами позивача, що виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку банку, який є одностороннім арифметичним розрахунком і не може вважатися безспірним. Отже, оспорюваний виконавчий напис, приватним нотаріусом вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога АТ КБ «ПриватБанк» не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Підсумовуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON], задовольняючи їх в повному обсязі в частині до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», оскільки вони є законними та обґрунтованими, та відмовляючи в повному обсязі в частині позову до приватного нотаріуса КМНО [PERSON], оскільки останній є неналежним відповідачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - покладається на відповідача. Таким чином, із відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. .

Outcome: approved