Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.10.2018 [PERSON] на сайті інтернет магазину [INFO] https://[INFO], згідно умов торгівлі визначеної на сторінці магазину, обрав та замовив автомагнітолу «Ріопеег FY6516» вартістю 3299,00 грн. Після здійснення замовлення на зазначений товар, позивач отримав реквізити для оплати товару. 15.10.2018 ним на картковий рахунок [PERSON] було перераховано вартість автомагнітоли «Ріопеег FY6516» у розмірі 3305,53 грн., в тому числі банківська комісія - 6 грн. 16.10.2018 на адресу позивача надійшов придбаний товар з товарним чеком №11 від 12.10.2018, в якому зазначено гарантійний термін 12 місяців. Після отримання товару позивачем було виявлено, що товар не відповідає заявленим магазином характеристикам. 18.10.2018 було здійснено підключення товару (автомагнітоли). Вартість підключення становить 400 грн. Після встановлення та підключення магнітола не завантажувалась, перезавантажувалась та працювала з недоліками. За наслідками підключення магнітоли підприємцем [PERSON] надано Акт, що товар під час завантаження має дефекти і є бракованим. Протягом кількох днів користування магнітолою вона перезавантажувалась по кілька разів. Внаслідок неналежної роботи товару, збільшувалось споживання енергії, як наслідок, - неодноразово розряджався акумулятор автомобіля. Хоча до підключення автомагнітоли таких випадків не було. Відтак позивач змушений був придбати зарядний пристрій для автомобіля вартістю 650 грн. 22.10.2018 позивач повідомив співробітників інтернет-магазину [INFO] про те, що товар неналежної якості. Позивач повідомив, що розриває договір та вимагає повернути сплачені кошти. Співробітники магазину відмовили повернути кошти та вимагали направити їм товар для проведення гарантійного ремонту. Позивачем на вимогу відповідача направлено товар на адресу інтернет-магазину із зазначенням отримувача « [PERSON]». 27.11.2018 [PERSON] товар отримано. Надалі позивачу було повідомлено, що товар буде згодом передано до сервісного центру на ремонт, але не раніше ніж через місяць. На заміну неякісного товару позивачу було запропоновано зовсім іншу модель магнітоли - Ріопееr 707, від якої він відмовився, або Ріопееr FY 6516 , яка крім того була вже в ремонті. Повернути кошти за неякісний товар відповідач відмовився. 29.11.2018 позивачем на адресу реєстрації відповідача та інтернет - магазину надіслано офіційну заяву про врегулювання спору мирним шляхом, відшкодування вартості товару та витрат пов`язаних з використанням цього товару, однак відповіді на дані заяви позивач не отримав. Станом на момент звернення до суду відповідачем аналогічного товару позивачу не запропоновано та не надіслано. Інформації щодо проведених ремонтних робіт товару не надано. Кошти в розмірі вартості товару позивачу не повернуто. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на положення ст. 15, 16, 23, 655, 673, 707 ЦК України, ст. 4, 9, 12, 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» просив: - розірвати договір купівлі-продажу, укладений за допомогою засобів дистанційного зв`язку між позивачем та інтернет-магазином [INFO] в особі Фізичної особи-підприємця [PERSON] від 12.10.2018; - стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 8659,34 грн., а саме: 3299,99 грн. - вартість товару; 6,00 грн. - комісія банку за безготівковий переказ коштів; 2177,34 грн. - неустойка; 400 грн. - вартість підключення товару; 650 грн. - вартість зарядного пристрою; 127 грн. - вартість поштових послуг за пересилання товару; 2000,00 грн. - моральна шкода. Відповідач у запереченнях проти позову від 22.02.2019 (а.с. 68-70) з позовними вимогами не погодилася, просила відмовити позивачу в задоволенні позову повністю посилаючись на наступне. 16.10.2018 позивачем було отримано автомагнітолу по товаро-транспортній накладній 20450094200868. Пізніше позивач повідомив, що є певні проблеми в роботі магнітоли, а саме "якщо електрик підключає її напряму, з`єднуючі два провода разом: жовтий і червоний на +, то магнітола не потребує завантаження кожного разу з нуля, але сідає акумулятор, а якщо приєднати жовтий на +, а червоний на асс, щоб вимикалась від ключа, то акумулятор в нормі, а магнітола вимикається так як показано на відео". Після чого відповідачем було запропоновано вислати магнітолу на її адресу для детального вивчення її роботи. Магнітола була отримана 27.11.2018 по ттн 59000380728411 та передана у гарантійну майстерню, про що було повідомлено позивачу. Натомість, позивач одразу почав тероризувати дзвінками, некоректно себе вести, вимагати "негайної заміни магнітоли". 14.12.2018 відповідачем було отримано від позивача заяву з приводу повернення йому коштів за придбаний товар неналежної якості. При цьому ним було вказано, що характеристики магнітоли не відповідають дійсності, однак, які саме характеристики не вказано ні в заяві про повернення коштів, ні в позовній заяві. На думку відповідача посилання позивача на деякі положення Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки дані правовідносини регулюються статтями 689-680 ЦК України. При цьому вказує, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання позивачем товару неналежної якості, в тому числі жодним чином не доведено, що магнітола дійсно має будь-який істотний недолік, тоді як акт виконаних робіт від 18.10.2018, виданий ФОП [PERSON] , не може бути підтвердженням наявності в товарі будь-яких недоліків, оскільки останній не є співробітником будь-якого авторизованого сервісного центру або експертом в даній галузі. Що стосується моральної шкоди, то, на думку відповідача, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено відшкодування споживачеві моральної (немайнової) шкоди лише в разі заподіяної небезпеки для життя і здоров`я продукцією у випадках, передбачених законодавством. Оскільки будь-якої небезпеки для життя чи здоров`я покупця не спостерігається, тож і підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Щодо вартості зарядного пристрою, то відповідач зазначає, що будь-якого обґрунтованого причинно-наслідкового зв`язку установки магнітоли та необхідності в придбанні зарядного пристрою для акумулятора, позивачем не надано. Будь-які технічні висновки з цього приводу відсутні, тож вимога про повернення коштів за придбання даного зарядного пристрою є абсурдною. Крім того, на думку відповідача, підстав для повернення коштів за доставку товару немає, оскільки Закон України "Про захист прав споживачів" не передбачає обов`язку продавця сплачувати доставку товару в разі подальшого відправлення його на гарантійний ремонт. Разом з тим, відповідач зазначає про те, що оскільки, закон не передбачає повернення грошових коштів у даному випадку, то і неустойка за їх не повернення нараховуватись не може. Отже, на думку відповідача, позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, а розірвання договору з підстав, наведених позивачем, взагалі не передбачено діючим законодавством «Про захист прав споживачів». При цьому досягти згоди щодо відправлення магнітоли позивачу не вдається, оскільки він вимагає лише здійснити повернення коштів. У відповіді на відзив від 18.03.2019 позивач зазначив, що незважаючи на те, що товар був повернутий відповідачу ще 27.11.2018, останнім усупереч усім розумним строкам товар не був замінений та відремонтований, відповідач не повідомила позивача про будь-які дії щодо проведення гарантійного обслуговування (ремонту), а тому на думку позивача заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. (а.с. 83) Надалі заявою про зменшення (уточнення) позовних вимог від 01.04.2019, яка надійшла до суду 02.04.2019, позивач зменшив розмір позовним вимог, відмовившись від стягнення неустойки в сумі 2177,34 грн (а.с. 91-94) Ухвалою суду від 04.04.2019 провадження у справі, в частині вимог про стягнення неустойки в розмірі 2177,34 грн, закрито (а.с. 100). Отже, з урахуванням заяви про зменшення (уточнення) позовних вимог від 01.04.2019, позивач просив: - розірвати договір купівлі-продажу, укладений за допомогою засобів дистанційного зв`язку між позивачем та інтернет-магазином [INFO] в особі Фізичної особи-підприємця [PERSON] від 12 жовтня 2018 року; - стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 6482,00 грн., а саме: 3299,00 грн. - вартість товару; 6,00 грн. - комісія банку за безготівковий переказ коштів; 400 грн. - вартість підключення товару; 650 грн. - вартість зарядного пристрою; 127 грн. - вартість поштових послуг за пересилання товару; 2000,00 грн. - моральна шкода (а.с. 91-94). Представник позивача в судовому засіданні позовній вимоги, з урахуванням їх зменшення, підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника не направила, в той же час у запереченнях на позовну заяву від 22.02.2019 відповідач просила справу розглянути без її участі (а.с. 70). Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивача Бевз О.І., дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті шість Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини п`ятої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 12.10.2018 [PERSON] на сайті інтернет магазину [INFO] https://[INFO], згідно умов торгівлі визначеної на сторінці магазину, обрав та замовив автомагнітолу «Ріопеег FY6516» вартістю 3299,00 грн. Після здійснення замовлення на зазначений товар позивач отримав реквізити для оплати товару та 15.10.2018 ним на картковий рахунок [PERSON] було перераховано вартість автомагнітоли «Ріопеег FY6516» у розмірі 3305,53 грн., в тому числі банківська комісія - 6 грн., що підтверджується копією дублікату чеку від 28.11.2018, номер квитанції 1383-8932-7797-0121 від 15.10.2018, (а.с. 13). 16.10.2018 на адресу позивача надійшов придбаний товар з товарним чеком №11 від 12.10.2018, в якому зазначено гарантійний термін експлуатації товару 12 місяців, (а.с. 12). Вказані обставини щодо придбання позивачем товару, його оплати та отримання коштів відповідачем не заперечуються, а тому в силу положень частини першої статті 82 ЦПК України не підлягаю доказуванню. 18.10.2018 ФОП [PERSON] було здійснено підключення автомагнітоли безпосередньо в автомобіль, що вбачається з акту виконаних робіт від 18.10.2018 та накладної на ремонт №38 від 18.10.2018, однак, після встановлення та підключення магнітола не завантажувалась, перезавантажувалась та працювала з недоліками, (а.с. 47, 48). Зокрема, зі вказаного акту виконаних робіт слідує, що [PERSON] здійснив підключення автомобільної магнітоли Ріопеег FY6516 згідно з інструкцією, однак при першому ж завантаженні на дисплеї з`явилися нерівномірні білі смуги, магнітола завантажується не з першого разу, а перезавантажується кілька разів і вищезазначені смуги з`являються у різних частинах дисплея або ж дисплей стає повністю білий без жодних ознак на подальшу роботу і лише після тривалого очікування магнітола завантажується. У зв`язку з цим підприємцем [PERSON] рекомендовано позивачу звернутися до продавця та повернути магнітолу на заміну, так як вона виявилася бракованою, (а.с. 47). 22.10.2018 позивач повідомив співробітників інтернет-магазину [INFO] про те, що товар неналежної якості. Позивач повідомив, що розриває договір та вимагає повернути сплачені кошти. Співробітники магазину відмовили повернути кошти та вимагали направити їм товар для проведення гарантійного ремонту. Позивачем, на вимогу відповідача, направлено товар на адресу інтернет-магазину із зазначенням отримувача « [PERSON]». 27.11.2018 товар отримано останньою. Обставини щодо отримання відповідачем товару також відповідачем не заперечуються. 29.11.2018 позивачем на адресу реєстрації відповідача та інтернет- магазину надіслано офіційну заяву про врегулювання спору мирним шляхом, відшкодування вартості товару та витрат пов`язаних з використанням цього товару, (а.с. 59-62). Однак відповіді на ці заяви позивач не отримав. В ході розгляду справи, ухвалою суду від 27.05.2019 витребувано від відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] докази: - проведення ремонту автомагнітоли «Pioneer FY6516», яка була придбана [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 15.10.2018 та направлена (повернута) ним на адресу [PERSON] , - передачі автомагнітоли «Pioneer FY6516» після проведення ремонту відповідачу, - придатності автомагнітоли «Pioneer FY6516» до використання за цільовим призначенням після проведеного ремонту, - направлення автомагнітоли «Pioneer FY6516» після проведеного ремонту на адресу позивача [PERSON] (а.с. 118). Зазначена ухвала суду отримана відповідачем 01.06.2019, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, однак ні у строк встановлений судом, ні на час проведення судового засідання, вимоги ухвали відповідачем не виконано та відповідних доказів суду не надано. Отже, судом встановлено, що станом як на момент звернення до суду, так і на час розгляду справи відповідачем аналогічного товару позивачу не запропоновано та не надіслано, інформації щодо проведених ремонтних робіт товару не надано, кошти в розмірі вартості товару позивачу не повернуто. Визначаючись щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з того, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частини перша, друга статті 673 ЦК України ). Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Як встановлено судом, 12-15.10.2018 [PERSON] через інтернет магазин [INFO] https://[INFO], обрав, замовив та оплатив 3299,00 грн. за придбаний товар - автомагнітолу «Ріопеег FY6516». 16.10.2018 на адресу позивача надійшов придбаний товар та 18.10.2018 року було здійснено його підключення, однак, після встановлення та підключення магнітола не завантажувалась, перезавантажувалась та працювала з недоліками, (а.с. 47, 48). 22.10.2018 позивач повідомив співробітників інтернет-магазину [INFO] про те, що товар неналежної якості, повідомив про розірвання договору та повернення сплачених коштів, однак співробітники магазину відмовили повернути кошти та вимагали направити їм товар для проведення гарантійного ремонту. 27.11.2018 позивачем, на вимогу відповідача, направлено товар на адресу інтернет-магазину із зазначенням отримувача « [PERSON]» та 27.11.2018 отримано останньою. Станом на час розгляду справи судом відповідачем ні автомагнітолу, ні коштів за її придбання, позивачу не повернуто, доказів проведення гарантійного ремонту матеріали справи не містять, вимоги ухвали суду про витребування відповідних доказів відповідачем проігноровано. За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором (частина перша статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з частиною першою статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. В той же час, частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар. З матеріалів справи (акту виконаних робіт від 18.10.2018, переписки позивача з відповідачем в мережі Viber, відеозапису роботи автомагнітоли) вбачається та судом встановлено, що придбана позивачем автомагнітола «Ріопеег FY6516» мала істотні недоліки, оскільки її було неможливо використовувати відповідно до цільового призначення через технічні несправності, ці недоліки виникли з вини виробника або ж продавця товару, а не особи яка його придбала (зворотного відповідачем не доведено в силу положень ч.2 ст.679 ЦК України). При цьому, починаючи з 27.11.2018 і до цього часу, тобто більше 6 (шести) місяців, що значно перевищує чотирнадцять календарних днів, товар знаходиться у відповідача та не повернутий позивачу, що дає підстави для висновку про те, що недоліки вказаного товару взагалі не можуть бути усунуті. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, жодних доказів на підтвердження того, що придбана позивачем автомогнітола не має істотних недоліків та на даний час відремонтована відповідачем не надано та відповідно матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині розірвання договору купівлі-продажу автомагнітоли та стягнення з відповідача на користь позивача 3299,00 грн. вартості товару є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Абзацом третім частини п`ятої статті 12 вказаного закону передбачено, що будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. Як вбачається з матеріалів справи, після виявлення недоліків товару, 27.11.2018 позивачем поштовим зв`язком (оператор - Нова Пошта) повернуто відповідачу автомагнітолу згідно з відправленням №59000380728411, вартість відправлення становить 65,00 грн, які сплачені позивачем, що підтверджується роздруківкою з сервісу відстеження поштових відправлень, (а.с. 58) Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 65,00 грн витрат пов`язаних з поверненням товару також підлягаю задоволенню. Натомість позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6,00 грн - комісії банку за безготівковий переказ коштів, 400 грн - вартості підключення товару; 62,00 грн - вартості поштових послуг за первинне надіслання товару задоволенню не підлягають, оскільки покладення таких витрат на продавця товару чинним законодавством не передбачено, тоді як матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами договірних відносин в цій частині понесених витрат. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 650 грн вартості зарядного пристрою для автомобіля, оскільки позивачем не надано доказів та відповідно не доведено того, що такі витрати перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із недоліками придбаної магнітоли. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що в контексті Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах про захист прав споживачів законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо її заподіяння було небезпечне для життя і здоров`я людини. Однак, обґрунтовуючи позовні вимоги, в частині моральної шкоди, позивач, окрім положень Закону України «Про захист прав споживачів», також посилається та обґрунтовує свої вимоги загальними положеннями про відшкодування шкоди, визначеними Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 22 вказаного закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, враховуючи, що саме з вини відповідача позивач позбавлений можливості використовувати придбаний товар за призначенням, більше шести місяців відповідач не повертає позивачу ні кошти, ні товар, суд вважає що права позивача порушені, останнім зазнано душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню. Що стосується розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача суд вважає необхідним та достатнім стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав споживачів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1226,45 грн. судового збору, з яких: 768,40 грн. - з вимоги немайнового характеру про розірвання договору та 458,05 грн. - з майнової вимоги пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial