Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

28.04.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства „Аеросвіт" (далі - ПрАТ „Аеросвіт"), в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 17.02.2014 року по день постановлення рішення, з урахуванням того, що середній заробіток складає 855,16грн., а середній заробіток, належний позивачу до виплати, розрахований за 299 робочих днів по дату звернення з даним позовом до суду складає 255692,84грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 05.03.2003 року по 14.05.2013 року позивач працював у ПрАТ „Аеросвіт" на посаді інженера категорії „С" відділу лінійного технічного обслуговування. Після розірвання трудової угоди, з посиланням на фінансові труднощі позивачу не було виплачено заробітну плату за березень, квітень та за 6 днів травня 2013 року, а також компенсацію за невикористану відпустку. Існування простроченої заборгованості з виплати розрахункових коштів при звільненні підтверджується довідкою про доходи № 6085 від 22.05.2013 року та постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2013 року. Початок відліку терміну затримки відліковується з 15.05.2013 року, оскільки в день звільнення позивач був присутній на роботі, ознайомився з наказом про звільнення та отримав трудову книжку. Крім того, позивач отримував заробітну плату на картковий рахунок, тому відповідач мав можливість та був зобов'язаний провести всі необхідні виплати в день звільнення. Однак станом на дату подання даного позову заробітна плата позивачу не виплачена. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства „Аеросвіт" в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не надав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали даної справи та справи № 755/11293/13-ц, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що Наказом № 115-ос від 03.03.2003 року [PERSON] з 05.03.2003 року прийнятий на роботу до Авіакомпанії „Аеросвіт" на посаду авіатехніка-механіка Відділу технічного обслуговування Директорату з інженерно-технічної роботи та Наказом № 1514-ос від 14.05.2013 року - звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджено даними трудової книжки серії [NUMBER]. (а.с. 4-12) За даними Довідки про доходи від 22.05.2013 року, виданої ПрАТ „Авіакомпанія „Аеросвіт", сума заборгованості Авіакомпанії з виплати заробітної плати [PERSON] становить 91195,31грн., з яких: заборгованість за березень 2013 року - 20056,42 грн.; заборгованість за квітень 2013 року - 15860,30 грн.; заборгованість за травень 2013 року - 55278,59 грн. (а.с. 13) Як убачається з матеріалів цивільної справи № 755/11293/13-ц, 23.05.2013р. Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ПрАТ „Авіакомпанія „Аеросвіт" на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в розмірі 91195,31грн. 01.07.2013 року на підставі заяви [PERSON] старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38694087 з примусового виконання судового наказу № 755/11293/13-ц, виданого 19.06.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з Приватного акціонерного товариства „Авіакомпанія „Аеросвіт" на користь [PERSON], [INFO], суму нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати в розмірі 91195,31грн. (а.с. 18-19) Згідно Листа від 12.06.2015 року № 4062, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області повідомлено, що 09.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 38694087 до зведеного виконавчого провадження № 35383540 про стягнення боргів з ПрАТ „Авіакомпанія „Аеросвіт" на користь фізичних та юридичних осіб. Загальна кількість виконавчих проваджень, що входить до зведеного виконавчого провадження № 35383540 становить 3417 виконавчих проваджень на загальну суму 262873234,00грн. Відповідно до низки проведених виконавчих дій, станом на 12.06.2015 року стягнутих з боржника грошових коштів не достатньо для погашення заборгованості перед стягувачем [PERSON], згідно вищевказаного виконавчого провадження. Виконання виконавчих документів по зведеному виконавчому провадженню організовано та здійснюється у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження" (а.с. 37-41). Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України, починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Власник або уповноважений ним орган повинен виплатити у зазначений строк не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розд. VII „Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правової позиції Верховного Суду України (справа № 6-144ц13), не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved