Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за період з січня 2016 року по лютий 2016 року на загальну суму 5566,15 грн. та 1000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 21.01.1980 року та по даний час працює на підприємстві ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" та займає слюсара аварійно-відбудовних робіт. З січня 2016 року до моменту звернення до суду з позовом відповідач не сплачує позивачу заробітну плату, посилаючись на наявність арешту рахунків у банківських установах виконавчою службою, у звязку з чим утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 5566,15 грн., тому позивач змушений була звернутись з позовом до суду. Позивач також вказала, що через відсутність виплати належної йому заробітної плати доводиться докладати додаткових зусиль щодо організації свого життєзабезпечення, вишукування можливості придбання продуктів харчування, ліків та оплату комунальних послуг, що призвело до моральних страждань. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача, будучи повідомленим судом про наслідки визнання позову, в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процессу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що з 21.01.1980 року [PERSON] працює на підприємстві ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна", наказом № 48-к від 13.05.2008 року був переведений на посаду слюсара аварійно-відбудовних робіт. Вказане також підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 1552942 (а.с. 3). Відповідно до довідки № 540 від 18.03.2016 року виданої ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна", заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] становить 5566 грн. 15 коп., в тому числі: січень 2016 року - 2456,22 грн, лютий 2016 року 3109,93 грн. (а.с. 2). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову та стягненню на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 5566,15 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 1378 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнений від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved