Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

25 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Монтаж-Енергобуд", в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 22000 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 18536,40 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він був прийнятий на роботу охоронником в ТОВ "Монтаж-Енергобуд" 03.07.2013 року на підставі наказу № 76-к від 03.07.2013 року. Пояснює, що у зв'язку з затримками у виплаті заробітної плати (більше півроку) він вирішив звільнитися зі свого місця роботи та 12.08.2014 року він був звільнений за власним бажанням. Стверджує, що розрахунок при звільненні з ним проведений не був і про нараховані суми його не було повідомлено. 19.11.2014 року позивач направив відповідачу рекомендований лист, у якому просив повідомити йому розмір заборгованості та інших виплат, належних йому на час звільнення, а також розмір середньомісячної заробітної плати, але цей лист відповідачем залишений без відповіді. Вказує, що за його підрахунками заборгованість відповідача по заробітній платі складає 22000 грн., а, у зв'язку з невиплатою відповідачем вказаної суми заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку станом на день звернення до суду - 24.12.2014 року, складає 18536,40 грн. Також позивач вважає, що не правомірними діями відповідача щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні йому завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 10000 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 19 січня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Територіальну державну інспекцію з питань праці у Київській області. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в частині стягнення з відповідача на його користь суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також завдану моральну шкоду. Додатково пояснив, що відповідач виплатив йому заборгованість по заробітній платі у березні 2015 року. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити у зв'язку з тим, що заборгованість по заробітній платі позивачу була остаточно виплачена 24 березня 2015 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився; поштою на адресу суду від Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити без участі їх представника. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 липня 2013 року [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «Монтаж-Енергобуд» на посаду охоронника на підставі наказу № 76-к від 03.07.2013 року. 12 серпня 2014 року [PERSON] звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, на підставі наказу № 35-к від 12.08.2014 року (а.с. 3). Згідно довідки ТОВ «Монтаж-Енергобуд» від 06.01.2015 року № 01 заборгованість по заробітній платі та іншим виплатам перед [PERSON] станом на 06.01.2015 року становить 3741,34 грн. Розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становить 1486,24 грн. Згідно табелю обліку використання робочого часу [PERSON] за останні два місяці відпрацьовано 24 дні (а.с. 13). Згідно копій відомості № 13 від 03.03.2015 року, відомості № 14 від 03.13.2015 року, відомості № 15 від 06.03.2015 року та квитанції № 0.0.3655100671 від 24.03.2015 року ТОВ «Монтаж-Енергобуд» виплатило [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 3741,48 грн. (900,00 грн. + 1000,00 грн. + 543,48 грн. + 1298,00 грн.) (а.с. 48-51). Вказана обставина не заперечувалась сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст.ст. 47, 116 КЗпП України, оскільки здійснив повний розрахунок перед позивачем по заробітній платі лише 24 березня 2015 року. Однак, враховуючи, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем у відповідача на день винесення судового рішення відсутня, тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.08.2014 р. по 24.12.2014 р. - у відповідності до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог, в сумі 11765,75 грн. (кількість робочих днів з дня звільнення 12.08.2014 р. по 24.12.2014 р. - 95 робочих днів; середньоденна заробітна плата складає 123,85 грн. (1486,24 грн. х 2 / 24 дні); 123,85 грн. х 95 р. д. = 11765,75 грн. ). Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг моральних страждань позивача, втрату нормальних життєвих зв'язків з іншими особами, додаткові зусилля, прикладені позивачем для забезпечення достатніх умов проживання, а тому приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаж-Енергобуд" на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 200 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial