Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження здоров'я. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» в умовах підвищеного ризику для здоров'я, що пов'язано з шкідливими тяжкими та небезпечними умовами праці. Працюючи на зазначеному підприємстві грозом позивач 11.05.2007 року отримав трудове каліцтво, про що складено акт №64 від 14.05.2007 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Вперше позивачу 10.07.2007 року було встановлено втрату професійної працездатності 5% за наслідками трудового каліцтва від 11.05.2007 року. В подальшому 07.08.2015 року працюючи грозом на зазначеному виробництві позивач отримав трудове каліцтво, про що було складено акт №18 від. 10.08.2015 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та 04.02.2016 року вперше встановлено втрату професійної працездатності 40% за наслідками трудового каліцтва від 07.08.2015 року, та повторно 5% втрати працездатності за наслідками трудового каліцтва від 11.05.2007 року. Наявні в позивача наслідки вищезазначених трудових каліцтв призводять до тяжких фізичних і моральних страждань, останній має серйозні порушення здоров'я, зумовлене наслідками трудового каліцтва, що призвело до обмеження нормальної життєдіяльності, постійного відвідування лікувальних установ для проходження лікування, моральних страждань, порушенню звичних життєвих зв'язків. Враховуючи вказані обставини просив суд стягнути з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" на його користь 45 000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановленої МСЕК, при 10% - дорівнює 3000 грн. Окрім цього зазначає, що виплата моральної шкоди виникає з дня встановлення особі стійкої працездатності вперше висновком МСЕК, а як вбачається з довідки МСЕК позивача він отримав 45% втрати працездатності за сукупністю, а тому розмір відшкодування моральної шкоди не повинен перевищувати 12000 грн. (45%:10х3000=13500). Просить суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства та судової практики, за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" гірничим робітником з 19.06.2003 року по 29.12.2015 року, в подальшому 29.12.2015 року наказом №227к від 29.12.2015 року переведений на посаду охоронця на якій працює по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 4-6). Відповідно до Акту №64 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з [PERSON] 11.05.2007 року, останньому поставлено діагноз: закритий перелом середньої треті малоберцової кістки, велика міжм'язова гематома лівої голені (а.с.7). Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії [NUMBER] [PERSON] встановлено 5% втрати професійної працездатності з 10.07.2007 року у зв'язку з трудовим каліцтвом від 11.05.2007 року (а.с. 8). Відповідно до Акту №18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з [PERSON] 07.08.2015 року, останньому поставлено діагноз: струс головного мозку І ступені з цефалгією з органічною симптоматикою 2-х стороння рефлекторно-пірамідальна недостатність; ВСД по гіпертонічному типу; посттравматична невралгія V нерва І, ІІ вітвей; астенічний синдром. Технічними причинами нещасного випадку визнано незадовільний технічний стан канату ручної лебідки ТОС-1 (а.с.9). Згідно довідки МСЕК серії [NUMBER] від 04.02.2016 року позивачу була встановлена сукупна втрата професійної працездатності у розмірі 45 %: 40 % - з 25.11.2015 року за первинним каліцтвом 07.08.2015 року; повторно 5% - з 04.02.2016 року за трудовим каліцтвом 11.05.2007року. Втрата працездатності встановлена терміном з 04.02.2016 року по 01.12.2016 року (а.с. 10). Відповідно до епікризу №1173/200 хворого [PERSON] 07.08.2015 року було доставлено до ЦМЛ з виробничою травмою та останній був госпіталізований в травматологічне відділення, за результатами медичного огляду встановлено діагноз ОЗМТ, забій головного мозку І ст. забійно-рубана рана потиличної області голови (а.с. 11). Згідно виписок з історії хвороби №537, №1354, №899, виданих Центрально-профілактичною установою Центральна міська лікарня, експертного трудового анамнезу, позивач неодноразово проходив лікування у зв'язку з наслідками професійного каліцтва та потребує подальшого систематичного лікування та прийому ліків (а.с. 12, 13, 14, 15). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, витрат на лікування. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав професійне захворювання підчас роботи на ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди, 13500 (тринадцять тисяч п'ятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 88 ч. 2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial