Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунальної медичної установи "Міська лікарня №6" про стягнення заборгованості по заробітної та компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 10.08.1983 року по теперішній час вона працює у міській лікарні №6 міста Макіївки. З 21.07.2014 року по 21.08.2014 року вона знаходилася в основній щорічній відпустці та додатковій відпустці за особливий характер праці (з 16.08.2014 року по 22.08.2014 року) з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Однак всупереч вимогам ст.115 КЗпП України та умовам колективного договору, укладеного між адміністрацією та працівниками комунальної медичної установи "Міська лікарня №6" належні до сплати суми за надану щорічну відпустку та відпрацьований позивачем період (липень-листопад 2014 року) у сумі 12865,91 грн. їй не виплачені. Разом з цим, відповідно до постанови КМУ від 20.12.1997 року №1427 у разі несвоєчасної виплати заробітної плати працівники мають право на компенсацію заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати. Згідно згаданої постанови компенсація провадиться за наявності двох умов: затримка виплати заробітної плати на один і більше календарних місяців, зростання індексу споживчих цін за період затримки більше ніж на 1%. Станом на 01.12.2014 року затримка виплати заробітної плати за липень-листопад 2014 року склала 5 місяців, а зростання індексу споживчих цін за той самий період згідно інформації Держкомстату дорівнює 2%. Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" обов'язок здійснити розрахунок компенсаційних виплат покладено на роботодавця. Однак зазначені розрахунки відповідачем не проведені та не включені до суми заборгованості. Позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період роботи липень-листопад 2014 року у повному обсязі. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 12865,91 грн. та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 1120 грн. У судове засідання представник позивача за довіреністю - [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 10.08.1983 року по теперішній час працює у КМУ "Міська лікарня №6" м.Макіївки лікарем та завідуючої відділенням (а.с.4-7). Як вбачається з копії наказу КМУ "Міська лікарня №6" м.Макіївки від 14.07.2014 року №163-в, позивачці надано щорічну основну відпустку з 21.07.2014 року по 15.08.2014 року та додаткову відпустку за особливий характер праці з 16.08.2014 року по 22.08.2014 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу (а.с.12). Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Всупереч вимогам ст.115 КЗпП України позивачці не виплачена заробітна плата за період з липня по листопад 2014 року, сума заборгованості по заробітній платі за період з липня по листопад 2014 року складає 12865,92 грн., що підтверджується довідкою КМУ "Міська лікарня №6" м.Макіївки (а.с.8). Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. Тому, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 12865,92 грн. Вирішуючи питання стосовно компенсації втрати частини заробітку, суд приходить до висновку, що вимоги є не обґрунтованими, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Як вбачається з довідки про доходи, наданої позивачем, в ній зазначена загальна сума заборгованості за період з липня по листопад 2014 року у розмірі 12865,91 грн. При цьому не зазначена сума невиплаченої заробітної плати за кожен місяць окремо. Таким чином, позивачем не надано довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, де б були зазначені суми виникнення вказаної заборгованості помісячно, що є суттєвими обставинами для правильного вирішення справи, тому суд позбавлений можливості провести розрахунок у відповідності до вимог закону. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши з КМУ "Міська лікарня №6" заборгованість по заробітній платі за період з липня по листопад 2014 року у сумі 12865,91 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial