Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" на свою користь в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням - 19 715 грн.; доходи, які вона не отримала в сумі 20 400 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. Також прозивач просила стягнути з відповідача на свою користь 2000 грн. в рахунок відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу. Вимоги позову [PERSON] обгрунтовувала тим, що 19.11.2013року в м.Чернігові на перехресті вул. Комсомольська-пр. Перемоги сталась дорожньо-транспортна пригода(наїзд на пішохода) за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої позивач зазнала тілесних ушкоджень у вигляді закритого уламкового перелому зовнішнього виростка правої гомілкової кістки зі зміщенням уламків. Відповідно до ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.02.2014року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. Позивач вказує, що будь-яких грошових коштів від водія [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої дорожньо-транспортною пригодою шкоди вона не отримувала. Позивач зазначає, що оскільки [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у приватному акціонерному товаристві „Страхове товариство „Гарантія", відповідно до полісу № АС/4272741 від 06.06.2013року, то страхова компанія повинна відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, спричинену дорожньо - транспортною пригодою, яка відбулась 19.11.2013року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.01.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити вимоги заявленого нею позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що водій [PERSON] винен у дорожньо-транспортній пригоді,яка відбулась 19.11.2013року. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. Позивач вказує, що будь-яких грошових коштів від водія [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої дорожньо-транспортною пригодою шкоди вона не отримувала. Апелянт зазначає, що оскільки [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у приватному акціонерному товаристві „Страхове товариство „Гарантія", відповідно до полісу № АС/4272741 від 06.06.2013року, то страхова компанія повинна відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 19.11.2013року. На думку апелянта, при розгляді даної справи по суті суд першої інстанції не взяв до уваги положень статей: 1166, 1187, 1194 ЦК України. Також апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, оскільки 29.01.2015року нею була подана заява про відвід судді, і в цей же день вказана заява була розглянута судом у її відсутності. Крім того, як вказує апелянт, в порушення статті 169 ЦПК України розгляд справи було проведено судом першої інстанції у відсутності апелянта та її представника, які не були присутні в судовому засіданні 29.01.2015року, а про проведення судового засідання 30.01.2015року, як зазначає апелянт, ні вона, ні її представник належним чином судом повідомлені не були. В судове засідання апеляційного суду позивач, третя особа [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.133,134, 135), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали страхової справи №1484, матеріали кримінального провадження (справа № 751/962/14рік, 1кп/751/49/14рік) стосовно [PERSON], який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 286 КК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги [PERSON] до приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія", - третя особа: [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково. Стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням - 19715 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 985 грн. 75коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] до приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія", - відмовити. Стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" на користь [PERSON] 920грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.85-88), а також матеріалами кримінального провадження (справа №751/962/14р., 1кп/751/49/14р.) стосовно [PERSON], який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 286 КК України, що 19.11.2013 року в м. Чернігові на перехресті вул.Комсомольська-пр.Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, на регульованому перехресті повертаючи праворуч, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, внаслідок чого скоїв наїзд на [PERSON], яка рухалась на зелений сигнал світлофора для руху пішоходів по регульованому пішохідному переходу вулиці Комсомольська з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки із зміщенням, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1365 від 30.12.2013року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21 день. Порушення [PERSON] вимог п.п. 2.3 (б)., 16.2.,18.2. Правил дорожнього руху стало причиною виникнення і настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди, і знаходиться у прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо- транспортної пригоди. Своїми діями, які виразились у порушенні Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 286 КК України. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2014 року(а.с.85-86) [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12013260010005828 від 19.11.2013року, відносно [PERSON] за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 286 КК України , - закрито. 12.08.2014року прокурором було подано до Новозаводського районного суду м. Чернігова заяву про перегляд ухвали суду від 10.02.2014 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за нововиявленими обставинами (а.с.164-167). В своїй заяві прокурор вказав, що в судовому засіданні [PERSON] надав неправдиві покази щодо відшкодування ним збитків потерпілій [PERSON], тобто, така обов'язкова умова, як відшкодування завданих збитків (стаття 46 КК України) - відсутня. За даних обставин прокурор в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами просив скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2014року і ухвалити обвинувальний вирок стосовно [PERSON] Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03.09.2014року заяву старшого прокурора прокуратури м. Чернігова про перегляд ухвали суду від 10.02.2014 року, якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку із примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України, а кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №12013260010005828 від 19.11.2013року відносно [PERSON] за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1статті 286 КК України закрито, - залишено без задоволення (а.с.168-169). 06.06.2013 року між ''Чернігівською регіональною дирекцією'' філією ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія"(страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АС/4272741(а.с.117).Згідно умов договору, була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ІЖ-21251, д.н.з. [NUMBER]. Строк дії полісу-з 05.07.2013року по 04.07.2014року. Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив наступне. В ході розгляду справи встановлено, що винний у скоєнні 19.11.2013 року ДТП [PERSON] ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2014 року звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. Положеннями статті 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. В клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності від 25.01.2014 року [PERSON] прокурор зазначає, що 25.01.2014 року від потерпілої [PERSON] надійшла заява про те, що вона примирилась з підозрюваним [PERSON] та він відшкодував завдані їй збитки у повному обсязі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.09.2014року залишено без задоволення заяву старшого прокурора прокуратури м. Чернігова про перегляд ухвали суду від 10.02.2014 року, якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 статті 286 КК України у зв'язку із примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що заподіяну внаслідок ДТП шкоду позивачу в добровільному порядку відшкодовано винним у ДТП [PERSON], тому відсутні підстави для стягнення страхової виплати з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія". Заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову на підставі того, що [PERSON] вже відшкодував позивачу шкоду, заподіяну ДТП, є необґрунтованим по суті та таким, що не узгоджується з приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Відповідно до приписів ч.4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В даному випадку ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2014 року (а.с.85-86) [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України. Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12013260010005828 від 19.11.2013року, відносно [PERSON] за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 286 КК України, - закрито. Відповідно до приписів п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013року, закриття кримінального провадження не означає відсутності вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому ухвала суду про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.85-88), а також матеріалами кримінального провадження (справа №751/962/14р., 1кп/751/49/14р.) стосовно [PERSON], який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 286 КК України, що 19.11.2013 року в м. Чернігові на перехресті вул. Комсомольська-пр.Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, на регульованому перехресті повертаючи праворуч, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину , внаслідок чого скоїв наїзд на [PERSON], яка рухалась на зелений сигнал світлофора для руху пішоходів по регульованому пішохідному переходу вулиці Комсомольська з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки із зміщенням, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1365 від 30.12.2013року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21день. Порушення [PERSON] вимог п.п. 2.3 (б)., 16.2.,18.2. Правил дорожнього руху стало причиною виникнення і настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди, і знаходиться у прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо- транспортної пригоди. Своїми діями, які виразились у порушенні Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 статті 286 КК України. 06.06.2013 року між ''Чернігівською регіональною дирекцією" філією ПрАТ "Страхове товариство ''Гарантія''(страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АС/4272741(а.с.117).Згідно умов договору, була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER]. Строк дії полісу-з 05.07.2013року по 04.07.2014року. Приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що наявність ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.02.2014 року (а.с.85-86), відповідно до якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою на підставі статті 46 КК України, а кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12013260010005828 від 19.11.2013року, відносно [PERSON] за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 286 КК України, - закрито, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог заявленого позову. Приймаючи до уваги наявність полісу № АС/4272741 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого страховиком є відповідач, а страхувальником-Дорошенко О.В.(а.с.117), завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором (полісом) страхового відшкодування. Згідно із статтею 33 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', зокрема, п.33.1. вказаної статті, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1.дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.5), що [PERSON] 20.11.2013року, тобто, у визначений законом строк звернувся до страховика з відповідною заявою щодо даної ДТП, яка відбулась 19.11.2013року. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4,5,6), і вказана обставина відповідачем не заперечується, [PERSON] також зверталась до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову (а.с.1-3), в позовній заяві [PERSON] стверджує, що будь-яких грошових коштів на відшкодування спричиненої їй ДТП шкоди вона від водія [PERSON] не отримувала. Приймаючи до уваги вказані обставини, а також приписи Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', апеляційний суд приходить до висновку, що завдана [PERSON] шкода (пов'язана з лікуванням та моральна) підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором (полісом) страхового відшкодування. Зокрема, на підставі приписів статей 23, 24 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявленого позову в частині стягнення з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням - 19715 грн. Вказана сума витрат, пов'язаних з лікуванням позивача, підтверджена [PERSON] документально (а.с.123,124): 13835грн. (рахунок № 32 від 25.11.2013року СПД [PERSON] - набір для остеосинтезу) + 3360 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордеру № 9303 від 25.11.2013року за мед. послуги 2-х міс. хірургія у Центр.ортопедії, травматології та спортивної медицини та відповідно, фіскальний чек від 25.11.2013року) +2520грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру №9610 від 28.11.2013року за мед. послуги 2-х міс. хірургія у Центр.ортопедії, травматології та спортивної медицини та відповідно, фіскальний чек від 28.11.2013року). Відповідно до листка непрацездатності серії АГА №847768 клінічної лікарні ''Феофанія'' ДУС (а.с.13), позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з невиробничою травмою з 25.11.2013року по 02.12.2013року. Посилання представника страхового товариства на ту обставину, що вартість набору для остеосинтезу - 13835грн., згідно рахунку №32 від 25.11.2013року, СПД [PERSON] не може бути включена до відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням позивача, оскільки придбання вказаного набору позивач не підтвердила відповідним чеком, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, з наступних підстав. Згідно виписного епікризу історії хвороби № 3982/1 [PERSON] клінічної лікарні''Феофанія''(а.с.8), позивач перебувала у відділенні з 25.11.2013року по 02.12.2013року, і 26.11.2013року їй була виконана операція металоостеосинтез зовнішнього виростка правої в/гомілкової кістки пластинкою; на а.с. 9 міститься протокол (копія) операції, проведеної [PERSON] 26.11.2013року - репозиція перелома зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки (ВГК) МОС пластинкою та шурупами. Перелічені документи узгоджуються з поясненнями представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду відносно того, що 26.11.2013року позивачу була виконана операція металоостеосинтез зовнішнього виростка правої в/гомілкової кістки пластинкою із застосуванням саме того набору для остеосинтезу, який було придбано 25.11.2013року (вартість - 13835грн., згідно рахунку №32 від 25.11.2013року, СПД [PERSON] ( а.с. 123). Знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи твердження позивача про спричинення їй наслідками ДТП моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачу було завдано середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок чого відбулось проведення хірургічної операції під загальним наркозом шляхом закритої репозиції уламків кістки, із застосуванням пластини та гвинтів, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та фізичним болем, стривоженістю та дискомфортом. Моральні переживання та страждання позивач зазнала у зв'язку зі страхом за своє життя та здоров'я, працездатність, а також за життя своєї дитини, оскільки [PERSON] на час вказаних подій знаходилась у стані вагітності (14-15 тижнів).Певний період часу після операції позивач була позбавлена можливості рухатись, переносила фізичний біль та страждання, що супроводжувалось емоційною нестабільністю. Відповідно до положень статті 26-1 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, вимоги заявленого позову в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 985грн. 75 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Розрахунок наступний: 19715грн.- відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю х 5% = 985 грн. 75 коп. В ході апеляційного розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження вимоги заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20 400 грн. доходів, які позивач не отримала, і які [PERSON] просила стягнути на свою користь з відповідача відповідно до статті 25 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів''. При цьому позивач представила ксерокопії податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи - підприємця (а.с.138-157) та стверджувала, що після ДТП вона не може в повній мірі займатися підприємницькою діяльністю, у зв'язку з чим знизився рівень її доходів у першому та другому кварталах 2014 року порівняно з відповідним періодом 2013 року на 20 400 грн. Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в ході судового розгляду даної справи, всупереч приписам статті 60 ЦПК України не представлено суду належних та допустимих доказів відносно того, що зменшення доходів позивача від зайняття підприємницькою діяльністю на суму 20 400грн. відбулось саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.11.2013року. Крім того, відповідно до статті 25 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Відповідно до листка непрацездатності серії АГА №847768 клінічної лікарні ''Феофанія'' ДУС (а.с.13), позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з невиробничою травмою з 25.11.2013року по 02.12.2013року; інших документів, підтверджених відповідним закладом охорони здоров'я щодо часу (періоду) втрати працездатності позивачем суду не представлено. Разом з тим, як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.1-3), позивач просить стягнути з відповідача на свою користь доходи, які вона не отримала (у зв'язку з їх зменшенням) в першому та другому кварталах 2014року в сумі 20 400грн. Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної частини позовних вимог. Матеріали справи містять дані про документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу в сумі 2000 грн.(а.с.36,37), а також відповідний розрахунок таких витрат (а.с.158), проведений представником позивача-адвокатом [PERSON] з врахуванням приписів Закону України ''Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах''. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014року ''Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах'', підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК. Приймаючи до уваги часткове задоволення вимог заявленого позову (на 46%), апеляційний суд на підставі приписів статті 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" на користь [PERSON] 920грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу. При зверненні до суду з даним позовом, а також при подачі апеляційної скарги [PERSON] відповідно до п.2 ч.1статті 5 Закону України ''Про судовий збір''судовий збір не сплачувала. Виходячи з приписів ч.3 статті 88 ЦПК України та приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія" судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп. на розрахунковий рахунок № 31210206780002 в ГУДКСУ у Чернігівській області (МФО 853592), отримувач - УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030001, код ЄДРПОУ 38054398. Розрахунок вказаної суми проведено відповідно до розмірів ставок судового збору, визначених статтею 4 Закону України '' Про судовий збір'': 243грн.60 коп. + 243грн.60коп. (судовий збір за подання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди) + 121грн. 80 коп. + 121грн. 80 коп. ( 50% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви) = 730 грн. 80 коп.

Outcome: partial