Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

15.02.2021 року до суду звернувся представник: [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на строк навчання. 19.02.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 20.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 18.05.2021 року. В позові посилалися на те, що 28 грудня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . 11 жовтня 2005 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, починаючи стягнення з 08.09.2005 року. 07 лютого 2006 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2020 року позивач вступив на денну форму навчання до ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» «Електрогазозварник», період навчання з 01.09.2020 року по 11.01.2022 року. 17 січня 2021 року позивач досяг повноліття, з настанням вказаної події припинено стягнення аліментів з відповідача на утримання сина. Позивач зареєстрований в [ADDRESS] , за вказаною адресою разом з позивачем зареєстрована його мати [PERSON] , а мешкає в [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи від 25 січня 2021 року [PERSON] перебуває на посаді «учень» та отримує стипендію, загальна сума доходу за період з 01.09.2020 року по січень 2021 року без урахування аліментів становить 2935 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів станом на 01.02.2021 року матір позивача [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року отримувала аліменти у сумі 2878,43 грн. від ТОВ «Аграрний Дім» та в період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року отримувала заробітну плату у сумі 44046,52 грн. від КЗ «Гуляйпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів ГМР», будь-яких інших доходів не має. Позивач навчається на денній формі, тому працювати не має змоги, та відповідно потребує матеріальної підтримки батьків, у зв`язку із навчанням йому доводиться витрачати кошти на проживання, харчування, підручники та інші необхідні речі, що в місяць виходить понад 3000 грн. Батько позивача [PERSON] офіційно працевлаштований у ТОВ «Аграрний Дім», у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу позивачу. Враховуючи те, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, тому, останній має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його доходів. Посилаючись на ст.ст. 199, 201 СК України прохає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно з моменту звернення до суду з позовом. 03.03.2021 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позивач не звертає уваги на те, що обов`язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до 18 років, це два самостійні обов`язки, вони мають власні підстави виникнення і припинення. В ч.2 ст.199 СК України зазначено, що право на утримання припиняться в разі припинення навчання, позивачем не зазначено до якого часу він буде навчатися, але одночасно позивач вимагає винести рішення про стягнення аліментів забуваючи про законодавче обмеження - до досягнення 23 років. Відповідно до ст.199 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок щодо утримання повнолітнього сина виникає за умови потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв`язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. В позовній заяві таких доказів він не знайшов. Є лише довідка, яка підтверджує навчання на бюджеті і отримання стипендії. В позовній заяві не має жодного слова про те, які саме витрати на навчання несе позивач. В долучених чеках з магазинів м. Гуляйполе та м. Запоріжжя зазначені витрати на купівлю харчових продуктів, алкогольних напоїв, цигарок, кормів для котів, кофе, долучений чек на купівлю навушників за 699 грн. також не зрозуміло навіщо для навчання такі дорогі навушники, коли є безліч видів навушників по ціні до 50 грн. Може лише частково погодитись з долученням до витрат - купівля мобільного телефону, який може слугувати при дистанційній формі навчання у зв`язку з "коронавірусом", але телефон зі схожими функціями можливо купити вдвічі дешевше. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітнього сина на обох батьків. А отже, в якості третьої особи, позивачу потрібно залучити свою матір, або ж також подати до неї аналогічну позовну заяву. При цьому на утриманні у нього є непрацездатна мати пенсіонерка - [PERSON] , [INFO] . Він ніде офіційно не працює з 2009 року, на життя заробляє випадковими заробітками, в ТОВ "Аграрний Дім" ніколи не працював. Прохав позовні вимоги задовольнити частково, у вигляді стягнення твердої грошової суми у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви і до закінчення навчання - 11.01.2022 року (а.с.32-33). 11.03.2021 року до суду звернувся представник позивача: адвокат Яковенко О.С. з відповіддю на відзив, в якій посилався на те, що у якості доказів позивачем суду надані фіскальні чеки, які чеки підтверджують, що позивач витрачає кошти на продовольчі та непродовольчі товари. Тому, вважає, що відповідач не може надавати оцінку асортименту товару, який придбаває позивач. Позивач змоги заробити кошти не має, так як навчається на денній формі навчання. Щодо залучення матері як третьої особи зазначає, що треті особи можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача. Відповідачем зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків (ч.2 ст.200 СК України). З аналізу вказаної норми, встановлено, що при визначенні розміру аліментів з відповідача суд повинен враховувати можливість надання утримання матір`ю [PERSON] . До позовної заяви долучені доходи, які отримує [PERSON] , що надасть можливість визначити розмір аліментів з відповідача. Тому, рішення суду не вплине на права та обов`язки матері [PERSON] . Щодо того, що позивач не пред`явив аналогічний позов до матері, то це є правом позивача. Щодо доводів відповідача про перебування на утриманні матері пенсіонерки [PERSON] зазначає, що особи, які перебувають на утриманні - це особи якщо вони перебувають на повному утриманні або одержують допомогу, яка є для них постійним і основним джерелом існування, отже, мати відповідача отримує пенсію, а тому має дохід. Відповідач надав суду лише пенсійне посвідчення матері, але не надав суду доказів, що він надає будь-яку допомогу, яка є постійним і основним джерелом її існування. Враховуючи викладене, вважає, що позов підлягає задоволенню (а.с.37-39). Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 01.03.2021 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.29). В судовому засіданні представник позивача: адвокат Яковенко О.С. позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач частково визнав позовні вимоги, суду пояснив, що він не працює, має тимчасові заробітки, прохав позовні вимоги задовольнити частково, у вигляді стягнення твердої грошової суми у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви і до закінчення навчання - 11.01.2022 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2002 року відповідач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.12.2002 року (а.с.10). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився позивач у справі - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 06.09.2017 року, орган видачі 2327 (а.с.4). Батьками позивача є відповідач - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.02.2003 року (а.с.9). 11 жовтня 2005 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно, починаючи з 08.09.2005 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа у справі №2-811/2005 (а.с.12-13). 07 лютого 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.2007 року (а.с.11). 01 вересня 2020 року позивач вступив на денну форму навчання до ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» за професією «Електрогазозварник», період навчання з 01.09.2020 року по 11.01.2022 року, що підтверджується копією довідки (а.с.17). 17 січня 2021 року позивач досяг повноліття, з настанням вказаної події припинено стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача. Позивач зареєстрований в [ADDRESS] , за вказаною адресою разом з позивачем зареєстрована його мати [PERSON] , а мешкає в [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок (а.с.14, 15). Згідно довідки про доходи від 25 січня 2021 року [PERSON] перебуває на посаді «учень» в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» та отримує стипендію, загальна сума доходу за період з 01.09.2020 року по січень 2021 року становить 2935 грн., що підтверджується копією довідки (а.с.16). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів станом на 01.02.2021 року матір позивача [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року отримувала аліменти у сумі 2878,43 грн. від ТОВ «Аграрний Дім» та в період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року отримувала заробітну плату у сумі 44046,52 грн. від КЗ «Гуляйпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів ГМР», будь-яких інших доходів не має (а.с.18). Позивач несе витрати у зв`язку з навчанням, що підтверджуються копіями фіскальних чеків (а.с.19-21), відповідно до позову розмір витрат позивача на місяць складає більше 3000 грн. Відповідач не працює, на життя заробляє випадковими заробітками, має непрацездатну матір, яка є пенсіонером - [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на час його навчання не надає, що підтверджується позовом. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Крім того, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Такі ж висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Таким чином, судом встановлено, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими цей обов`язок установлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено наявність обставин, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, зокрема: досягнення позивачем повноліття, продовження останнім навчання на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» за професією «Електрогазозварник», період навчання з 01.09.2020 року по 11.01.2022 року, потреба у зв`язку із продовженням навчання у матеріальній допомозі, 23 роки позивачу виповниться 17.01.2026 року, тобто вже після закінчення навчання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зв`язку з продовженням навчання підлягають задоволенню частково в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), з урахуванням обставин, зазначених відповідачем у відзиві на позов, а саме: відповідач не працює, на життя заробляє випадковими заробітками, сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття, тому має змогу сплачувати аліменти на його утримання на час його навчання, наявність у платника аліментів непрацездатної матері, яка є пенсіонером - [PERSON] , [INFO] , з урахуванням того, що матір позивача, яка працює та отримує дохід, також має нести витрати на утримання сина, який продовжує навчання. Також, визначаючи такий розмір аліментів суд бере до уваги матеріальне становище позивача, зокрема те, що він не працює, так як навчається на денній формі, однак отримує стипендію, яка за період з 01.09.2020 року по січень 2021 року становить 2935 грн. Однак, суд, відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, виходить з того, що статтею 182 СК України встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання саме дитини, в той час як позивач досяг повноліття. Суд зазначає, що аліменти стягнуто саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з навчального закладу чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, тому встановлений судом період стягнення аліментів до закінчення навчання в ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту» строком до 11.01.2022 року є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача. Аналогічну позицію виклав у своїй постанові ВС від 08.08.2018 року у справі № 643/14115/16-ц. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору в розмірі 908 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не поніс, то судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial