Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.04.2013 року між сторонами укладено кредитний договір №R53700411289В, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 86000 грн. строком до 11.04.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік. Станом на 13.01.2015 року [PERSON] має заборгованість в сумі 167984,88 грн., з яких: -борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахований на суму простроченого платежу по кредиту -79784,23 грн., в т.ч. поточна заборгованість за кредитом - 60338,70 грн.; прострочена заборгованість за кредитом -17229,55 грн.; інфляційні витрати -1954,72 грн.; 3% річних-261,26 грн.; -борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахований у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів -21675,42 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за процентами -18383,28 грн.; інфляційні витрати -2145,01 грн.; 3% річних- 282,20 грн.; сума заборгованості за відсотками за період з 28.12.2014 р. -13.01.2015 р. -864,93 грн.; -борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань -35743,37 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за комісією -17440,80 грн.; поточна заборгованість за комісією -1453,40 грн.; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення -16849,17 грн.; -пеня нарахована в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення сплати банку плати по кредиту та за користування кредитом за кредитним договором -30781,86 грн. З метою досудового врегулювання питання щодо повернення кредиту позичальнику позивачем 08.04.2014 року було направлено лист-вимогу про виконання відповідачем умов кредитного договору, але до цього часу зобов'язання так і залишаються не виконаними, тому позивач просив стягнути в судовому порядку заборгованість за кредитним договором №R53700411289В від 11.04.2013 р. в сумі 167984,88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1679,85 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав заяву (а.с.37), в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив дану справу розглядати без його участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, на підставі матеріалів, які є в справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила зменшити розмір пені, інфляційних збитків та 3% річних, врахувавши, що на утриманні в її довірителя знаходиться дитина інвалід з дитинства - донька [PERSON],[INFO], а також просила врахувати, що у відповідача було викрадене обладання на значну суму в приміщенні, яке він орендує та яке до цього часу не повернуто. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 11.04.2013 року між сторонами укладено кредитний договір №R53700411289В, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 86000 грн. строком до 11.04.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік (а.с. 5-6) та встановлено графік повернення кредиту і сплати процентів, а також розрахунку вартості супутніх послуг, який є додатком до укладеного кредитного договору (а.с.11-12). В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому кредитним договором, в розмірі 86000 грн. (а.с.18). З умовами кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту [PERSON] був ознайомлений (а.с.7-10), але в порушення взятих на себе зобов'язань, починаючи з травня 2013 року не своєчасно здійснював повернення кредиту, сплату процентів за його користування та інших платежів, згідно з умовами укладеного кредитного договору. Відповідно до розрахунків суми заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 13.01.2015 року [PERSON] має заборгованість в сумі 167984 грн.88 коп., з яких: -борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахований на суму простроченого платежу по кредиту -79784,23 грн., в т.ч. поточна заборгованість за кредитом - 60338,70 грн.; прострочена заборгованість за кредитом -17229,55 грн.; інфляційні витрати -1954,72 грн.; 3% річних-261,26 грн.; -борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахований у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів -21675,42 грн., в т.ч.прострочена заборгованість за процентами -18383,28 грн.; інфляційні витрати -2145,01 грн.; 3% річних- 282,20 грн.; сума заборгованості за відсотками за період з 28.12.2014 р. -13.01.2015 р. -864,93 грн.; -борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань -35743,37 грн. в т.ч. прострочена заборгованість за комісією -17440,80 грн.; поточна заборгованість за комісією -1453,40 грн.; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення -16849,17 грн.; -пеня нарахована в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення сплати банку плати по кредиту та за користування кредитом за кредитним договором -30781,86 грн. (а.с.13-17). З метою досудового врегулювання питання щодо повернення кредиту позичальнику, позивачем, 08.04.2014 року було направлено лист-вимогу (а.с.19,20) про виконання відповідачем умов кредитного договору, але до цього часу зобов'язання так і залишаються не виконаними. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що свої зобов'язання по кредитному договору відповідач не виконував належним чином та не сплачував кредит і відсотки у розмірах, передбачених кредитним договором та графіком погашення, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому вимоги позивача є обґрунтованими в частині стягнення простроченого боргу, процентів, інфляційних витрат, 3% річних та частковому задоволенню в частині стягненні пені. Так, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Постановою Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживача" роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України Про захист прав споживачів відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, у висновках, викладених в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України Про захист прав споживачів. Згідно п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживача" несправедливим є зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за №5 від 30.03.2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. В своїй заяві від 28.07.2015 року [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили зменшити розмір пені, інфляційних збитків та 3% річних за несвоєчасну оплату кредиту, врахувавши матеріальне становище, перебування на утриманні дитини -інваліда. Згідно копії посвідчення Серії АА за №063883 від 09.04.2012 р. вбачається, що дійсно, на утриманні [PERSON] знаходиться дитина-інвалід з дитинства [PERSON],2011 р.н Крім того, згідно копії з витягу з кримінального провадження за №12014200270000526 від 18.09.2014 року в приміщенні, який орендує [PERSON], вчинено крадіжку обладнання на значну суму, внаслідок чого, як пояснила представник відповідача, це унеможливило вчасне виконання взятих на відповідача зобов'язань по кредитному договору. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За вказаних обставин, враховуючи матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні дитини-інваліда та інших обставин, а також те, що до вимоги про стягнення розміру пені застосувується спеціальна позовна давність в 1 рік, а позивач просить стягнути пеню в розмірі 30781,86 грн., починаючи з травня 2013 року, тобто більше ніж за 2 роки, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, стягнувши з відповідача пеню в сумі 10000 грн., а інфляційні збитки та 3% річних зменшенню не підлягають, оскільки їх зменшення не передбачено чинним законодавством. При таких обставинах справи, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості по кредитному договору в розмірі 147203,02 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд при винесенні рішення вирішує питання судових витрат, а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1479,85 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial