Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року в розмірі 238265,71 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір №HAG4GF01270007, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 15742,45 доларів США на термін до 08 серпня 2015 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно умов вказаного договору, відповідач [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом сплачуючи позивачу, щомісячно в період сплати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до умов кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором № HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року [PERSON] зобов`язалася сплатити відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення прийнятих [PERSON] на себе зобов`язань за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого боржник та поручитель несуть відповідальність, як солідарні боржники; поручитель зобов`язався виконати зобов`язання, визначені в письмовій вимозі кредитора, протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором кредиту № HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року та надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі та на умовах визначених договором, остання кредит отримала, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, в результаті чого, станом на 09 лютого 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 13283,39 доларів США. На думку позивача, стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 8854,17 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 лютого 2017 року складає 238265,71 гривень. Відповідно до умов договору поруки, позивачем на адресу відповідачів направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року. Проте вказана вимога залишена без задоволення. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року відкрито провадження по справі. 18 квітня 2017 року [PERSON] подав суду апеляційну скаргу на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року, в якій просив скасувати ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі № 635/1408/17. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року залишено без змін. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-04/27 від 18 травня 2017 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В., позовна заява про стягнення заборгованості передана в провадження судді О.М. Пілюгіної. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту прийнято в провадження судді Пілюгіної О.М. 27 грудня 2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, подала суду заяву про витребування доказів. 15 березня 2018 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність та вказала, що позивач не надав суду первинні банківські документи, які підтверджують видачу [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року в сумі 15742,48 доларів США, зокрема меморіального ордеру від 08 серпня 2005 року про зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника, складення якого, відповідно до вимог чинного законодавства, є обов`язковою умовою для подальшого внесення відповідного запису до банківської виписки; видатковий касовий ордер або видаткову відомість про видачу готівки із вказаного рахунку позичальнику, також відсутні банківські виписки по відкритому у зв`язку з укладенням кредитного договору відповідачем рахунку, якими підтверджується рух коштів при внесенні платежів за кредитним договором тощо. Крім того, позивач не надав суду банківські виписки із зазначенням загальної суми грошових коштів, що були зараховані на поточний рахунок відповідача. Представник позивача не надав належного розрахунку сум заборгованості за ануїтетними розрахунками по кредитному договору, а з доданого до позову розрахунку - неможливо встановити дійсну суму заборгованості за наявності останньої, зважаючи на те, що суми заборгованості по кредиту, відсоткам, пені станом на 09 лютого 2017 року, зазначені в наданій таблиці відрізняються від суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також є відмінними від сум заборгованості, що вказані банком в повідомленні про дострокове повернення кредиту, яке сформовано станом на 09 лютого 2017 року. Крім того, з наданого розрахунку вбачається, що банком в більшості періодів здійснено нарахування відсотків за користування кредитом за більшу кількість днів, ніж календарну, що є загальновідомим фактом. Отже, надані позивачем докази не доводять ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме, що ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в розмірі 15742,48 доларів США, період нарахування кредитної заборгованості; період виникнення заборгованості за процентами, порядок та спосіб нарахування пені за прострочення плати за кредитом (за які місяці та за яким відсотком, на яку суму простроченого платежу), тощо. 15 березня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та того ж дня ознайомився з ними. 10 квітня 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав суду відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також вказав, що 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HAG4GF01270007, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 15742,45 доларів США на термін до 08 серпня 2015 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказаний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. На підтвердження факту укладення кредитного договору та наявності невиконаних кредитних зобов`язань, позивачем надано суду наступні докази: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача; виписка по рахунку та меморіальний ордер про видачу коштів. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що кредитний договір не укладено. Твердження відповідача [PERSON] , що банк не виконав частину умов кредитного договору щодо видачі коштів позичальнику, не відповідають дійсності, оскільки за умовами вищевказаного договору кредит наданий на купівлю нерухомості, яка придбана боржником 08 серпня 2005 року за договором купівлі-продажу. Після отримання кредитних коштів, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту. Щодо наданого банком розрахунку заборгованості, то він не є первинним документом за своєю природою, а має інформаційний характер по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Первинним бухгалтерським документом є виписка, яка містить інформацію про рух коштів відповідача та відображає всі проведені операції, а отже є належним та допустимим доказом. Також, за даними виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. При цьому, відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно виконання умов кредитного договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. 13 грудня 2018 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 30 січня 2019 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подав суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 30 січня 2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 15 жовтня 2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про витребування доказів. 05 грудня 2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду письмові пояснення, в яких посилалась на необґрунтованість вимог АТ КБ «ПриватБанк» зважаючи на те, що наявність та розмір заборгованості позивачем не доведені, отже позовна заява не підлягає задоволенню. Так, банк надав суду виписку по рахунку [PERSON] з яких остання виявила, що 19 лютого 2007 року її кредитні зобов`язання повністю погашено Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ, оскільки того ж дня між ПАТ КБ «Приватбанк» та Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги щодо кредитного договору № НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року та іпотечного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . За умовами вказаного договору право вимоги за кредитним договором № НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року отримала компанія «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка зареєстрована на п`ятому поверсі 6 Сейнт Ендрю Стріт, Лондон, Об`єднане королівство Великобританії та Північної Ірландії. Так, згідно пункту 2.11 договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року продавець, довірчий управитель та покупець укладають договір про обслуговування іпотечних активів стосовно обслуговування, прийому платежів, та примусового виконання іпотечних активів та інших певних справ). Тобто, покупець погоджується купити основні іпотечні активи. Відповідно до укладеного договору під основними іпотечними активами розуміються права вимоги за іпотеками та відповідні права вимоги за кредитами. Права вимоги за кредитами означає всі права вимоги, існуючі або майбутні, чинні або ті, що виникають під умовою, продавця як кредитора до позичальника щодо сплати основної суми, процентів та інших платежів за кредитом. Для уникнення сумнівів, права вимоги за кредитами включають будь-які та всі права щодо використання засобів захисту прав кредитора за кредитами стосовно погашення позичальниками будь-яких та всіх їх зобов`язань за кредитами. За даними інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 13 грудня 2018 року та від 05 грудня 2019 року, станом на день витягу іпотекодержателем є Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ на підставі договору купівлі-продажу відступлення прав вимоги, посвідченого 19 лютого 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Козіною А.В. Проте, позивач не повідомив [PERSON] про укладення договору відступлення права вимоги та про те, що для збереження зручності розрахунків за кредитними документами «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» уповноважив АТ «КБ «Приватбанк» на прийом від позичальника платежів та ведення з ним всіх інших справ, пов`язаних із кредитними документами, у тому ж порядку, як це відбувалося до відступлення прав вимоги. За даними розрахунку заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» здійснював нарахування заборгованості за кредитним договором у період з 08 серпня 2005 року до 09 лютого 2017 року, протягом якого позивачу не належало право вимоги за кредитним договором, що є підставою для відмови в задоволенні позову. З наданої позивачем виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER] за кредитним договором № НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року також вбачається, що [PERSON] здійснювала платежі за вказаним кредитним договором на користь АТ «КБ «Приватбанк», а в період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року сплачувані платежі перераховувались АТ «КБ «Приватбанк» на користь «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» на підставі Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ. Отже, у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутнє право вимоги за кредитним договором № НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, оскільки компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не є резидентом України, в неї відсутня банківська ліцензія України, однак вказана юридична особа приймала платежі за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року. 14 квітня 2016 року між Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ (продавець) та ПАТ КБ «Приватбанк» (покупець) укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого продавець бажає продати, а покупець бажає придбати відповідні основні іпотечні активи за оплату ціни викупу на умовах, викладених у цьому договорі. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 продавець цим погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи. Сторони домовляються, що основні іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів. Тобто, за вищезазначеним договором право вимоги за кредитними договорами не передавалось, а перейшло право вимоги за іпотечними договорами, які підлягали відповідній реєстрації та внесення змін до реєстру про іпотекодержателя. Проте, відповідно до відомостей з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 грудня 2019 року іпотекодержателем квартири, що належить [PERSON] є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року. Крім того, договір відступлення від 14 квітня 2016 року носить ознаки договору факторингу, але доказів на підтвердження проведення оплати за відступлене право вимоги позивачем не надано. Також не надано доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце; що право вимоги за іпотечним кредитом [PERSON] увійшло до пакету передачі активів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та про повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року до позивача знову перейшло право вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити. 23 січня 2020 року [PERSON] подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 24 січня 2020 року ознайомилася з ними в повному обсязі. 20 лютого 2020 року відповідач [PERSON] подав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в повному обсязі; ухвалити окрему ухвалу з приводу протизаконних дій «ПриватБанку» в сфері кредитування у 2005 році; визнати недійсним кредитний договір №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року; відшкодувати всі безпідставно отримані кошти позивачем від відповідача з урахуванням процентів за користування чужими коштами. В обґрунтування посилався на те, що надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний судом недійсним. Якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідної ліцензії. В позовній заяві, ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що при оформленні кредитного договору №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року він діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 04 грудня 2001 року; на офіційному сайті НБУ надано перелік банківських ліцензій та видів діяльності банків України, якими дозволено займатися. Перелік операцій, якими дозволено займатися позивачу відповідно до ліцензії НБУ № 22 від 04 грудня 2001 року не містить дозволу на кредитування фізичних та юридичних осіб. 05 травня 2020 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав суду відзив на заяву, в якому просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне. 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HAG4GF01270007, відповідно до умов якої ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 15742,45 доларів США на термін до 08 серпня 2015 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно умов вказаного договору, відповідач [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом сплачуючи позивачу, щомісячно в період сплати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до умов кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року [PERSON] зобов`язалася сплатити відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, а саме надав позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 15742,48 доларів США. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки. Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. На момент укладання кредитного договору права банка посвідчували ліцензія на вчинення банківської діяльності та дозвіл на вчинення банківських операцій, у тому числі й у іноземній валюті. Крім того, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору, а посилання відповідача на вчинення банком протизаконних дій під час укладення кредитного договору не повинні прийматися судом до уваги. Умови кредитного договору №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року в повній мірі відповідають діючому законодавству та жодним чином не містять будь-яких підстав, які б вказували на дискримінаційні процеси по відношенню до клієнта. Позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорення вказаного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. Крім цього, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» у повній мірі виконав зобов`язання за вказаним договором, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору; будь-яких порушень договору, у тому числі істотних, зі сторони позивача не встановлено. Отже, на даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за договором кредиту №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року не виконав, будь-яких доказів виконання не надав, тому вказаний договір не може вважатись розірваним, а зобов`язання - припиненим. Щодо вимоги відповідача [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів, то кредитний договір є двостороннім, що породжує зобов`язання банку надати кредит та зобов`язання позичальника його повернути і сплатити відсотки за користування ним. Вказані зобов`язання позичальника, сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами, вказує, що договір кредитування є в усіх випадках оплатним. Розмір відсотків, порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від групи кредитного ризику, рівня забезпечення, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів. Повернення кредиту є основним принципом кредитування. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в банку тісно пов`язаний з іншими банківськими програмами (депозити та ін.), то неповернення наданого кредиту, відсотків та винагороди, може негативно відбитися на функціонуванні банка в цілому. Отримані від позичальника кошти були спрямовані на погашення заборгованості відповідно до обумовленої сторонами черговості. На підтвердження заборгованості Відповідача було надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку. Розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання. 29 липня 2020 року [PERSON] подав суду заяву, в якій просив врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13 січня 2020 року (№ 363/1264/15), а саме: «Суди встановили, що відповідач погасила заборгованість по тілу кредиту, а компанія "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ" не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, тому не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії. Також суди встановили, що на час подання позову у березні 2015 року у ПАТ КБ "ПриватБанк" було відсутнє право вимоги за спірним договором, оскільки таке право належало іноземній компанії, тому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.» 06 жовтня 2020 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та того ж дня ознайомилася з ними. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та доданих до нього письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від № НАG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року не належало ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в силу його переходу до компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ». Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не є резидентом України, не входить до переліку фінансових установ (не є кредитною установою), яка внесена до Державного реєстру фінансових установ, що розміщений на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії. Загальна сума сплачених [PERSON] коштів за кредитним договором № HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року за період з 19 грудня 2007 року до 14 квітня 2016 року, коли право вимоги не належало АТ «КБ «Приватбанк» складає 16856,32 доларів США. Із розрахунку заборгованості та виписок по рахунку [PERSON] вбачається, що вона до 19 лютого 2007 року не мала заборгованості по сплаті основного зобов`язання, процентів, комісій та на погашення основного зобов`язання (тіла кредиту) сплатила 409,62 доларів США; за період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року [PERSON] сплатила загалом 16 856,32 доларів США: на сплату тіла кредиту - 3056,70 доларів США та на сплату процентів та комісій було віднесено 13799,62 доларів США, з яких - 13799,62 доларів США безпідставно, оскільки у вказаний період нерезидент України «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ не мав права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] , дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HAG4GF01270007, відповідно до умов якої ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 15742,45 доларів США на термін до 08 серпня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, відповідач [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом сплачуючи позивачу, щомісячно в період сплати з «20» до «25» числа кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом в розмірі 146,91 долари США, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до умов кредитного договору; випадку порушення зобов`язань за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року [PERSON] зобов`язалася сплатити відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався перед кредитором в забезпечення прийнятих [PERSON] на себе зобов`язань за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року; поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків; у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед ПАТ КБ «ПриватБанк», як солідарні боржники. 08 серпня 2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, посвідчений 08 серпня 205 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр № 3365, відповідно до умов якого [PERSON] (іпотекодавець) передала в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель) в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 серпня 2005 рок, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр № 3355. За даними виписки по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року [PERSON] сплатила грошову суму в загальному розмірі 16 856,32 доларів США, з яких: тіло кредиту - 3056,70 доларів США; проценти та комісії в розмірі 13799,62 доларів США. За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 148686448 від 10 грудня 2018 року, № 149276532 від 13 грудня 2018 року, № 174156250 від 17 липня 2019 року, № 191580097 від 05 грудня 2019 року та « 233246848 від 19 листопада 2020 року іпотекодержателем квартири яка на праві приватної власності належить [PERSON] є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, посвідчений 19 лютого 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровськог міського нотаріального округу Козіною А.В., реєстр № 351, 352. Також судом встановлено, що 14 квітня 2016 року між Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ (продавець) та ПАТ КБ «Приватбанк» (покупець) укладено договір викупу (відступлення) прав вимоги, відповідно до умов якого продавець цим погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи. Сторони домовляються, що основні іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів, зокрема за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , про що свідчать дані додатку № 1 «Перелік активів» до договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року. Згідно з рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчать відомості Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затверджений постановою КМУ № 594 від 05 червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) діяльність з обміну валют; 4) залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; 8) переказ коштів; 9) послуги у сфері страхування та у системі накопичувального пенсійного забезпечення; 10) професійна діяльність на ринку цінних паперів, що підлягає ліцензуванню; 11) факторинг; 11-1) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; 12) інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Згідно ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 1) страхової діяльності; 2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. Ліцензія, яка надається для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, не може передаватися третім особам. Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finance no. 1 plc), місцезнаходження якої: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (PELLIPAR HOUSE, 1-st Floor, 9 Cloak Lane, London, EC4R 2RU, United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії. З аналізу висловлених сторонами доводів, визнання позивачем обставин щодо відступлення ним прав вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , дослідження письмових доказів, суд вважає, що існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між даними, які містяться у виписці з особового рахунку для зарахування коштів, спрямованих на погашення кредиту останньої, яка була надана позивачем, та даними з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, яка була надана представником відповідача, а саме, що у період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року не належало ПАТ КБ «ПриватБанк» в силу його відступлення на користь третьої особи «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №HAG4GF01270007 від 08 серпня 2005 року задоволенню не підлягають, при цьому виходить з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15742,45 доларів США; 19 лютого 2007 року між Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги; у період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року (дати продажу прав вимоги) [PERSON] сплатила загалом 16 856,32 доларів США, які перераховувалась на рахунок Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ, який не є резидентом України та не має банківської ліцензії України, тому кредитні зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» відсутні. Таким чином, суд повністю відмовляє в задоволенні вимог позивача та понесені ним судові витрати відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed