Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" 17 жовтня 2017 р. звернулось до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 08959/02-ДК від 01 грудня 2011 року, а також на підставі додаткового договору №2 від 04.03.2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 13800,00 гривень зі сплатою 24 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2017 р., складає 25216,32 гривень. Ухвалою судді Дружківського мііського суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року було відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначений попередній судовий розгляд на 30 жовтня 2017 року. 30 жовтня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду саправу було призначено до судового розгляду на 06 листопада на 09 годину 30 хвилин. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" не зявився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи її було повідомлено належним чином на сайті "Судової влади" як мешканця Ясинуватського району, заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності не надала. З огляду на це, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом, встановлено, що відповідно до кредитного договору за підписом [PERSON] від 01 грудня 2011 року між нею та [PERSON] акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" укладено кредитний договір № 08959/02-ДК, а також додатковий договір №2 від 04.03.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 13800,00 гривень зі сплатою 24 відсотків за користування кредитом на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-9) Згідно п 3.3 кредитного договору позичальник зобовязався погашати кредит в дату згідно графіку погашення кредиту та процентів, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками до 25 числа кожного місяця (а.с. 7 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 08959/02-ДК від 01 грудня 2011 року, враховуючи право ПАТ "Ощадбанк" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 25216,32гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 13588,83 гривень; - відсотки за кредитом складають 5431,54 гривень; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 5189,11 гривень; - 3% річних від простроченої суми складають - 1006,84 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 06.10.2017 р., року мала прострочену заборгованість за кредитом 25216,32 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом складає 13588,83 гривень; -відсотки за кредитом складають 5431,54 гривень; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 5189,11 гривень; - 3% річних від простроченої суми складають - 1006,84 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 06.10.2017 року складає 25216,32 грн., з яких: 13588,83 грн. - заборгованість за кредитом, грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, інфляційне збільшення заборгованості у сумі 5189,11 гривень, 3% річних від простроченої суми складають - 1006,84 гривень. Відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором № 08959/02-ДК від 01 грудня 2011 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 25216,32 гривень. \~ Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" від 17.12.2013 року №14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню на підставі статей 526, 554, 611, 625, 1054 ЦК України. Таким чином, оскільки, позов задоволено, то треба стягнути у примусовому порядку суму заборгованості, процентів з відповідача. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 25516,32 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1600 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: approved