Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В Рівненський міський суд з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: [PERSON] , Рівненський відділ поліції ГУНП в Рівненській області, звернулась [PERSON] . В судовому засіданні заявниця та її представник заяву повністю підтримали, просять суд її задоволити з підстав, викладених у заяві та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:заборонити [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] переслідувати [PERSON] , [INFO] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Гнатюк Ю.О заперечили проти задоволення заяви [PERSON] . В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області підтримав заяву про видачу обмежувального припису, вказавши, що [PERSON] постійно вчиняє насильство по відношенню до [PERSON] та їх відділом виносився терміновий припис відносно [PERSON] . Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Судом встановлено, що заявниця по справі та заінтересована особа [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заявник вказує, що протягом останніх трьох років [PERSON] влаштовує постійні конфлікти та сварки. З моменту окремого проживання та розірвання фактичних відносин, регулярність конфліктів тільки зросла. Вона та її малолітні діти потерпають від насильницьких дій з боку колишнього чоловіка весь цей час. Його насильницькі дії стосовно неї виражаються у словесних образах, погрозах, приниженням її та їх дітей, залякуваннями, нецензурною лайкою (психологічне насильство). Чоловік дозволяє собі приходити до дітей без попередження у нічний час, коли діти вже відпочивають; пошкодив замки на вхідних дверях у квартиру; у присутності дітей порвав її особисті речі. Крім того, у громадських місцях, а саме: в дитячому садочку; на дитячому майданчику; біля під`їзду будинку та в під`їзді будинку, де вони проживають; на вулиці нецензурною лайкою обзиває її та їх дітей. Згідно інформації Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 06.10.2021 № 263І/200/05-21 встановлено, що [PERSON] у період часу з 01.01.2019 по 05.10.2021 зверталася 15 разів до відділу поліції про вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. Зокрема, постановою Рівненського міського суду від 03.09.2020 справа № 569/13220/20 (суддя Головчак М.М.), за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпА а саме: 09.08.2020 вчинив психологічне та фізичне насильство відносно [PERSON] , визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 170,00 грн. Постановою Рівненського міського суду від 15.06.2021 справа № 569/6152/21 (суддя Даш`ян К.Е.), за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] , складеного працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, а саме: 16.03.2021 року вчинив домашнє насильство відносно [PERSON] , яку ображав нецензурною лайкою, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн. Постановою Рівненського міського суду від 27.08.2021 справа № 569/17224/21 (суддя Яковлев Д.В.), за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] , складеного працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, а саме: 11.08.2021 вчинив психологічне насильство відносно [PERSON] , яку ображав нецензурною лайкою, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн. Крім того, [PERSON] перебуває на профілактичному обліку Рівненського районного управління поліції в категорії «кривдник» з 09.08.2020 року. Відповідно до ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 №2229-VIII (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст.21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Статтею 22 Закону передбачено, що постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Із вказаних вище доказів вбачається, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, його дії мають ознаки психологічного та фізичного домашнього насильства (образи, погрози фізичною розправою) та є такими, що порушують її психологічну недоторканість. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] насильства щодо заявниці, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved