Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (скорочено ПАТ «Укрексімбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 09 липня 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07, згідно умов якого відповідачу видано платіжну картку та видано кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму з лімітом не більше 14000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Дія кредитної лінії припиняється 30 червня 2016 року. Згідно виписки за контрактом за період з 09 липня 2014 року по 22 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит готівкою через банкомати банку. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний повернути кредит та щомісячно сплачувати проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який клієнт зобовязаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у звязку з припинення дії кредитної лінії. Відповідачу були направлені повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за договором та лист-претензію № 071-08/1705 від 17 серпня 2015 року, в якому запропоновано виконати зобовязання щодо погашення суми заборгованості в добровільному порядку, однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, не дивлячись на неодноразові повідомлення, на які він не відповів і жодних заходів для погашення заборгованості не вжив. Станом на 22 жовтня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року становить суму 16234 грн. 23 коп., в тому числі: по простроченому кредиту суму 11074 грн. 48 коп., по прострочених процентах суму 1920 грн. 41 коп., по процентах за період з 30 вересня по 21 жовтня 2015 року суму 267 грн., по пені суму 2047 грн. 07 коп., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, становить 925 грн. 27 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року в сумі 16234 грн. 23 коп., в тому числі: по простроченому кредиту суму 11074 грн. 48 коп., по прострочених процентах суму 1920 грн. 41 коп., по процентах за період з 30 вересня по 21 жовтня 2015 року суму 267 грн., по пені суму 2047 грн. 07 коп., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 925 грн. 27 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ "Укрексімбанк" позовні вимоги зменшила, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку несплачену заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року в сумі 14214 грн. 20 коп., в тому числі: по простроченому кредиту суму 10472 грн. 09 коп., по пені суму 2826 грн. 64 коп., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 915 грн. 47 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнила, що після звернення з позовом до суду відповідач погасив частково заборгованість, яка не була врахована при розрахунку заборгованості, тому ця сума зменшена. Крім того, пеня нарахована на всю суму заборгованості по тілу кредиту, оскільки після звернення в липні та серпні 2015 року до відповідача з повідомленнями про погашення всієї заборгованості по кредитному договору, борг по тілу кредиту становить всю суму отриманого кредиту, а не тільки ту, яка є простроченою, як вважає відповідач. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно 09 липня 2014 року між ним та ПАТ «Укрексімбанк» був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07, згідно умов якого йому видано платіжну картку та видано кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму з лімітом не більше 14000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Дія кредитної лінії припиняється 30 червня 2016 року. Відповідно до п.2.5 договору до моменту настання зазначеного у п.2.3 договору терміну, тобто до 30 червня 2016 року, дія кредитної лінії може бути припинена банком в односторонньому порядку. Про припинення дії кредитної лінії банк повідомляє клієнта шляхом надіслання йому відповідного письмового повідомлення. Однак письмове повідомлення про припинення дії кредитної лінії банком йому не надсилалось, надсилався лише лист-повідомлення № 071-08/149 від 20 липня 2015 року та лист-претензія № 071-08/1705 від 17 серпня 2015 року, який до нього не надходив, про що свідчать відмітки в поштовому відправленні, якими лише повідомлено про наявність простроченої заборгованості з вимогою її сплатити. Він умисно не ухилявся від виконання взятих на себе зобовязань, його вина в неналежному виконанні зобовязання відсутня, ним було вжито всі належні заходи щодо виконання зобовязання. Укладаючи договір з позивачем, він розраховував на свою стабільну заробітну плату, яка на той час становила 5000 грн. в місяць. Однак з незалежних від нього обставин відповідно до наказів Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області його було відправлено у відпустку без збереження заробітної плати на період з 27 жовтня 2014 року по 01 квітня 2015 року у звязку із скороченням видатків на утримання інспекції. Крім того, у звязку із розлученням з дружиною та необхідністю догляду за дитиною, якій станом на 01 квітня 2015 року було лише 1 рік 5 місяців, яка за рішенням суду була залишена з ним, з 01 квітня 2015 року йому було надано відпустку по догляду за дитиною. Заборгованість виникла не одноразово, а окремими незначними сумами протягом періоду перебування ним у відпустці без збереження заробітної плати, починаючи з жовтня 2014 року. Вказані кошти ним знімались для забезпечення мінімальних потреб родини для харчування, лікування з врахуванням виплати йому заробітної плати як державному службовцю. На даний час він приступив до виконання своїх обовязків на посаді начальника відділу Держфінінспекції в Чернівецькій області. Заробітна плата зараховується на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк», по якому було відкрито кредитну лінію. Також ним здійснювались погашення, а саме: 30 січня 2015 року в сумі 231 грн. 28 коп., 03 квітня 2015 року в сумі 200 грн., 06 травня 2015 року в сумі 1100 грн., 10 липня 2015 року в сумі 200 грн., станом на 02 грудня 2015 року на вказаний рахунок зараховано 2129 грн. 26 коп. Крім того, відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобовязання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, вважає, що ним вживались всі залежні від нього заходи щодо виконання зобовязань, збитків банку не завдано, так як йому нараховується та ним сплачується 40% річних від суми кредиту, а банк в позові вимагає сплатити з урахуванням відсотків, пені та індексу інфляції біля 130 % річних від суми заборгованості. Визнає суму заборгованості по кредиту в розмірі 10472 грн. 09 коп. та втрати внаслідок інфляційних процесів в сумі 915 грн. 47 коп. З сумою пені 2826 грн. 64 коп. не згоден, тому що вона неправильно нараховувалась банком на всю суму заборгованості, а не на прострочену заборгованість, відповідно до умов договору сума пені повинна бути меншою. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду юридичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Мінімальний розмір заробітної плати станом на 01 січня 2015 року встановлено в сумі 1218 грн., тому вважає безпідставним стягнення з нього на користь банку судового збору в сумі 1378 грн. Просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з нього нарахованої пені в сумі 2826 грн. 64 коп., не заперечує щодо стягнення з нього заборгованості по кредиту в розмірі 10472 грн. 09 коп., суми втрати внаслідок інфляційних процесів в розмірі 915 грн. 47 коп. та судових витрат в сумі 1218 грн. Заслухавши пояснення представника позивача ПАТ «Укрексімбанк» та відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 09 липня 2014 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07, згідно умов якого відповідачу видано платіжну картку та видано кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму з лімітом не більше 14000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки (копія договору на а.с.8-11). Дія кредитної лінії припиняється 30 червня 2016 року. Відповідно до п.п.2.1, 2.6 договору відповідач [PERSON] зобовязаний повернути кредит та щомісячно сплачувати проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних. Відповідач [PERSON] погодився з умовами договору, засвідчивши свою згоду підписом без будь-яких застережень, а тому суд вважає, що кредитний договір укладений в письмовій формі, відповідає вимогам ст.1055 ЦК України, умови якого підлягають виконанню його сторонами. Позивач свої умови за цим договором виконав, перерахувавши на картковий рахунок кошти в межах визначеного ліміту. Згідно з поточною випискою за контрактом (а.с.15-20) за період з 09 липня 2014 року по 22 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] отримав ці грошові кошти, що він визнав в судовому засіданні. Згідно ст.ст.1054 ч.ч.1-2, 1050 ч.1, 625 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відносно цих вимог закону судом встановлено, відповідач [PERSON], починаючи з жовтня 2014 року не повністю виконував взяті на себе зобовязання за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року, не сплачував щомісячно отриманий кредит та відсотки за користування ним, а тільки частково, у звязку з чим виникла заборгованість. При цьому суд не приймає як доказ непогашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами посилання відповідача на те, що він умисно не ухилявся від виконання взятих на себе зобовязань, його вина в неналежному виконанні зобовязань відсутня, оскільки не з його волі він знаходився у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною, не отримував заробітну плату і не міг погашати щомісячні платежі, ним було вжито всі належні заходи щодо виконання зобовязання, а тому він не повинен нести відповідальність за це у вигляді пені та інфляційних втрат, оскільки згідно п.7.6. кредитного договору сторона звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо вона доведе, що таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили, а вказані обставини, на які посилається відповідач, до таких обставин згідно вимог ст.ст.617, 263 ч.1 п.1 ЦК України не відносяться, у звязку з чим за неналежне виконання зобовязань за договором він несе повністю відповідальність згідно положень кредитного договору та норм ЦК України, підстав для звільнення від такої відповідальності немає. Так як відповідач не виконував належно взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позивачем [PERSON] було направлено рекомендованим листом повідомлення № 071-08/1495 від 20 липня 2015 року про наявність несплаченої заборгованості за кредитним договором, яку вимагав погасити в строк до 15 серпня 2015 року, яке відповідач отримав згідно поштового повідомлення (а.с.22-23), але цю заборгованість не погасив. Після цього позивачем відповідачу направлено лист-претензію № 071-08/1705 від 17 серпня 2015 року, яку він отримав згідно поштового повідомлення (а.с.22-23), йому було запропоновано виконати зобовязання щодо погашення всієї заборгованості в добровільному порядку в строк до 29 серпня 2015 року по кредиту в сумі 11074 грн. 48 коп. та по нарахованим процентам в сумі 1180 грн. 09 коп. Відповідно до пункту 6.2.4. кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання у разі надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредиту погасити не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та за процентами. Однак цих своїх зобовязань він не виконав, після цих повідомлень не погасив повністю заборгованість по кредиту та нарахованих процентах, а лише частково погасив заборгованість по кредиту та повністю по процентам, у звязку з чим станом на 14 грудня 2015 року заборгованість по кредиту становить суму 10472 грн. 09 коп., заборгованості по процентам немає, що підтверджується довідкою та розрахунком (а.с.71-74), цю суму заборгованості визнав і відповідач в судовому засіданні. При наявності цієї заборгованості позивачем згідно ст.625 ч.2 ЦК України нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 31 грудня 2014 року по 13 грудня 2015 року, яка становить 915 грн. 47 коп. згідно розрахунку (а.с.73-74), яку не заперечував і відповідач в судовому засіданні. Також згідно пунктів 7.1. та 7.2. кредитного договору позивачем правомірно нарахована пеня в сумі 2826 грн. 64 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.73-74), оскільки вона нараховується на суму простроченої заборгованості по кредиту, яка до 30 серпня 2015 року складалась з суми щомісячного платежу з наростаючим підсумком, а з 31 серпня по 13 грудня 2015 року відповідно до вимог п.6.2.4. договору в розмірі всієї суми непогашеного кредиту. При цьому суд вважає, що підстав для зменшення розміру неустойки не має, оскільки сума неустойки є значно меншою від суми заборгованості по кредиту, інших обставин, які можливо врахувати для цього, також не має. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON], як позичальника, за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в загальній сумі 14214 грн. 20 коп., в тому числі: по кредиту суму 10472 грн. 09 коп.; по пені суму 2826 грн. 64 коп.; втрати внаслідок інфляційних процесів в сумі 915 грн. 47 коп., яку відповідач на момент розгляду справи не погасив, що визнав в судовому засіданні, задовольнивши повністю змінені позовні вимоги, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн., оскільки позовні вимоги задоволені. Крім того, позивачем згідно платіжного доручення № 5855 від 26 жовтня 2015 року (а.с.7) сплачено судовий збір в сумі 1378 грн., а до сплати належала сума 1218 грн., тобто ним зайве сплачений судовий збір в сумі 160 грн., яку відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір» належить повернути ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". На підставі викладеного, ст.ст.263 ч.1, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 552, 610, 611, 612, 617, 1047-1050, 1054, 1055 ЦК України, договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 0222008984БС/2014-07 від 09 липня 2014 року, укладеного між позивачем ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" та відповідачем [PERSON],

Outcome: approved