Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ „Банк Таврика" в особі Соловйової Наталії Анатоліївни, про визнання незаконними дії та бездіяльність Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика" та стягнення неустойки. Позивач зазначив, що 11.09.2012 р. між ним та ПАТ „Банк Таврика" було укладено Договір банківського строкового вкладу „Море відсотків'' за № МК-3463. За умовами цього договору відповідач ПАТ „Банк Таврика" прийняв у тимчасове користування від позивача кошти в загальній сумі 100 000,00 грн., на умовах терміновості (строком на 3 місяці), платності та зворотності (надалі - Вклад), за використання яких відповідач і зобов'язався сплатити винагороду з розрахунку 25% річних (п. 2.1 Договору) з виплатою відсотків в кіпці строку. Відповідно п. 3.1.2. - Банк зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів, а також повернути Вклад на першу вимогу Вкладника (п.3.1.7.) через касу Банку (п. 3.1.5). Але як зазначив позивач Банк не виконав свої зобов'язання по Договору та 11.12.201 2р., належні йому кошти не повернув, про що свідчить відповідь від 11.12.2012 р. Лише 18.01.2013 р. позивачем отриманий Вклад з нарахованими по 10.12.2012 р. процентами. Отже, на думку позивача Банком порушено зобов'язання щодо повернення позивачу коштів в сумі 106 150,15 грн., терміном 10 днів. Тому позивач просить суд стягнути з ПАТ „Банк Таврика" на його користь неустойку (пеню) в сумі 31 845,05 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот сорок п'ять грн. 05 коп.) відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів " має бути нарахована та стягнута на його користь пеня в розмірі 106 150,15 грн. х 3 : 100 х 10 = 31 845,05 грн. До того ж позивач вважає несправедливим пункт 4.3. договору такого змісту: у випадку невчасного повернення з вини Банку суми Вкладу та/або суми процентів Вкладнику згідно з умовами цього Договору, Банк сплачує Вкладнику пеню в розмірі 0,01 (нуль цілих одна сота) процента річних від несвоєчасно переказаної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від суми простроченого платежу та просить суд визнати його недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідачі Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика" та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ „Банк Таврика" в особі Соловйової Наталії Анатоліївни своїх представників повторно не направили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслали. На підставі ст. 169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч. І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Суд, вивчивши позовну заяву позивача, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 761/6247/16-ц між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством „Банк Таврика" 11 вересня 2012 року було укладено договір банківського строкового вкладу „Море відсотків'' за № МК-3463 (а.с.7). За умовами цього договору відповідач ПАТ „Банк Таврика" прийняв у тимчасове користування позивача кошти в загальній сумі 100 000,00 грн., на умовах терміновості строком на 3 місяці, платності та зворотності (надалі - Вклад), за використання яких відповідач і зобов'язався сплатити винагороду з розрахунку 25% річних (п. 2.1 Договору) з виплатою відсотків в кінці строку. Відповідно п. 3.1.2. - Банк зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів, а також повернути Вклад на першу вимогу Вкладника (п.3.1.7.) через касу Банку (п. 3.1.5). В договір банківського строкового вкладу „Море відсотків'' за № МК-3463 включений пункт 4.3. такого змісту, що у випадку невчасного повернення з вини Банку суми Вкладу та/або суми процентів Вкладнику згідно з умовами цього Договору, Банк сплачує Вкладнику пеню в розмірі 0,01 процента річних від несвоєчасно переказаної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 0,1 процента річних від суми простроченого платежу. Позивач стверджує, що Банком оформлено внесення готівкових грошових коштів в загальній сумі 100 000,00 грн., на умовах терміновості, на 3 місяці, платності та зворотності (надалі - Вклад), за використання яких відповідач і зобов'язався сплатити винагороду з розрахунку 25% річних (п. 2.1 Договору) з виплатою відсотків в кінці строку. Як зазначає позивач банком порушенні умови п. 3.1.2. договору, в якому зазначено, що Банк зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів, а також повернути Вклад на першу вимогу Вкладника (п.3.1.7.) через касу Банку (п. 3.1.5). Не зважаючи на те, що [PERSON], своєчасно подана заява вх. № 57/199 від 03.12.2012 р. (а.с. 9) про повернення Вкладу з нарахованими процентами. Вклад йому було повернено з порушенням умов договору 18.01.2013 р. з нарахованими по 10.12.2012 р. процентами. До того ж позивач в своїй позовній заяві посилається на ч. 2 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" про визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, де зазначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В зв'язку з чим зазначає про те, що він вважає пункт 4.3. Договору є несправедливою умовою та підлягає визнанню недійсним. Отже, на думку позивача Банком порушено зобов'язання щодо повернення позивачу коштів в сумі 106 150,15 грн., терміном 10 днів. Тому позивач просить суд стягнути з ПАТ „Банк Таврика" на його користь неустойку (пеню) в сумі 31 845,05 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот сорок п'ять грн. 05 коп.) відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів" має бути нарахована та стягнута на його користь пеня в розмірі 106 150,15 грн. х 3 : 100 х 10 = 31 845,05 грн. Посилаючись в своїх розрахунках на ч. 3 ст. 549 ЦК України, де зазначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У процесі розгляду цієї цивільної справи на підставі наданих позивачем документів встановлено, що у відповідності до умов укладеного 11 вересня 2012 року договору банківського строкового вкладу „Море відсотків'' за № МК-3463 між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством „Банк Таврика"(а.с.7), відповідач ПАТ „БанкТаврика" відповідно до п. 3.1.2. договору - зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів, на умовах терміновості (строком 3 місяці). Судом встановлено що відповідач ПАТ „БанкТаврика" не виконав свої зобов'язання по Договору, так як після своєчасно поданої [PERSON], до банку заяви вх. № 57/199 від 03.12.2012 р. про повернення Вкладу з нарахованими процентами, вклад йому було повернено 18.01.2013 р. з нарахованими по 10.12.2012 р. процентами (а.с. 9). Відповідно до п.п. 1.1. 1.3. договору - Банк прийняв від вкладника у тимчасове користування та умовах терміновості, платності та зворотності строком зберігання до 11 12.2012 р. грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, а статтею 629 визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому відповідно до умов договору банківського строкового вкладу «Море відсотків» за № МК-3463, а саме п. 3.1.2. - Банк зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів, а також повернути Вклад на першу вимогу Вкладника (п.3.1.7.) через касу Банку (п. 3.1.5) та п. 3.4.6. - Вкладник має право своєчасно отримати Вклад з урахуванням нарахованих процентів на Вклад та вимагати від Банку належного виконання зобов'язань відповідно до положень цього Договору відповідач прострочив виконання повернення позивачу Вкладу з нарахованими процентами, на 10 днів. Враховуючи, що відповідач затримав повернення Вкладу з нарахованими процентами, позивачу на 10 днів то відповідно до пункту 4.1. Договору банківського строкового вкладу „ Море відсотків" № МК 3463 від 11.09.2012 р. зазначає: за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і умовами цього Договору. Відповідно до пункту 4.3. договору: у випадку невчасного повернення з вини Банку суми Вкладу та/або суми процентів Вкладнику згідно з умовами цього Договору, Банк сплачує Вкладнику пеню в розмірі 0,01 процента річних від несвоєчасно переказаної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 0.1 процента річних від суми простроченого платежу. Беручи до уваги розрахунок то 0,1% (за пунктом договору) : 12 (місяців) = 0,008% місяць. 0,008% (місяць) : 31 (календарний день в грудні місяці) = 0,00026 % (пені за один календарний день згідно пункту договору). Тоді має бути нарахована та стягнута на користь позивач пеня в розмірі 106 150,15 грн. х 0,00026 : 100 х 10 = 2,76 грн. Щодо посилання позивача на ч. 2 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" в зв'язку з чим він вважає пункт 4.3. Договору є несправедливою умовою щодо нього, тому він просить суд пункт 4.3. Договору визнати недійсним, суд вважає що таки позовні вимоги позивача є недоведеними, безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Згідно із ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Досліджуючи матеріали даної справи щодо позовних вимог позивача про визнання судом недійсним пункту 4.3. Договору з врахуванням наданих в судовому засіданні на запитання головуючого, пояснень позивачем стосовно його обґрунтування щодо несправедливої умови пункту 4.3. Договору щодо нього. Позивач в судовому засіданні особисто в своїх поясненнях підтвердив, що при укладанні та підписанні 11 вересня 2012 року договору банківського строкового вкладу „Море відсотків'' за № МК-3463 між ним та Публічним Акціонерним Товариством „Банк Таврика" він особисто був ознайомлений з його умовами, ніяких зауважень та претензій до умов договору у позивача не було. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у позовних вимогах [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ „Банк Таврика" в особі Соловйової Наталії Анатоліївни про визнання незаконними дії та бездіяльність Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика" стягнення неустойки та визнання п. пункт 4.3. договору не дійсним. Беручи до уваги вище викладене враховуючи те, що судом встановлено про затримку відповідачем своєчасного повернення Вкладу з нарахованими процентами, позивачу на 10 днів. В відповідності до пункту 4.3. Договору банківського строкового вкладу «Море відсотків» № МК 3463 від 11.09.2012 р. У випадку невчасного повернення з вини Банку суми Вкладу та/або суми процентів Вкладнику згідно з умовами цього Договору, Банк сплачує Вкладнику пеню в розмірі 0,01 процента річних від несвоєчасно переказаної суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 0,1 процента річних від суми простроченого платежу. Підлягає стягненню з відповідача Публічного Акціонерного Товариства „Банк Таврика" на користь позивача [PERSON] пені в сумі 2,76 грн., та судовий збір на користь держави 551 грн., 20 коп. З огляду на вище викладене, на підставі ст. ст. 203, 215, 232, 526, 614, 1066, 1067, 1068 ЦК України, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: partial