Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло" про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. В обґрунтування позову покликається на те, що 14.05.2018 року був прийнятий на роботу у ДП "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло" на посаду машиніста (кочегара) 3-го розряду. 04.08.2021 року звільнений з роботи за угодою сторін. На момент його звільнення утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 80123,80 грн, також позивачу не виплачено компенсацію за невикористані 34 календарних дні відпустки за період роботи із 15.05.2020 по 04.08.2021 року. Відповідно до розрахунку середньоденної заробітної плати становить 9759,02 грн (287,03*34). Позивач звертався з вимогою про виплату заробітної плати, однак йому кошти не виплачено. Просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 89882,82 грн та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 28.09.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи. 25.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ДП "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло". Відповідач не заперечує щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 80123,80 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення компенсацію за невикористані дні відпустки заперечує з наступних підстав, 04.08.2021 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, про що було винесено відповідний наказ від 04.08.2021 року за №102 про виплату компенсації за невикористані 34 календарних дні відпустки за період роботи із 15.05.2020 по 04.08.2021 року. Однак згодом було виявлено технічну помилку у визначенні періоду відпустки, про що було винесено відповідний наказ за №143 від 16.11.2021 «Про внесення змін до наказу від 04.08.2021 №102", фактично позивачем за відпрацьований період було невикористано 6 календарних днів відпустки. Заборгованість за які становить 287,03*6=1722,18 грн, які не заперечує відповідач. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає відповідно до поданого ним відзиву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання 25.11.2021 року не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд виходить з наступного. Згідно із вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді машиніста (кочегара) 3-го розряду ДП "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло". Згідно із записом в трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] 15.05.2020 року прийнятий на посаду машиніста (кочегара) 3-го розряду ДП "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло", на підставі наказу від 14.05.2020 року за №20 та звільнений з займаної посади 04.08.2021 року на підставі наказу від 04.08.2021 року за №102. Відповідно до наказу за №102 від 04.08.2021 року, про припинення трудового договору [PERSON] виплатити компенсацію за невикористані 34 календарних днів відпустки за період роботи з 15.05.2020 по 04.08.2021 року. Згідно із наказом за №143 від 16.11.2021 року "Про внесення змін до наказу від 04.08.2021 №102", узв`язку із виявленням помилки в кількості днів невикористаної відпустки, виплатити компенсацію за невикористані 6 календарних днів відпустки за період роботи з 15.05.2020 по 04.08.2021 року. Згідно із довідкою про нараховану, але не виплачену заробітну плату від 10.08.2021 року ДП "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло" заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 80123,80 гривень. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для стягнення на користь останнього заборгованості із невиплаченої заробітної плати. Спору щодо розміру невиплаченої заробітної плати між сторонами не було. Таким чином, з аналізу вищевказаних розрахунків, суд дійшов висновку, що відповідачем не заперечується розрахунок заборгованості наданий позивачем. Враховуючи наведене, суд вважає, що розрахунок проведений позивачем, згідно якого сума заборгованості по заробітній платістановить 80123,80 грн є вірним, а відтак позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що, відповідно до наказу за №143 від 16.11.2021 року, позивачем фактично за відпрацьований період було невикористано 6 календарних днів відпустки. Відтак, заборгованість за 6 днів невикористаної відпустки становить 1722,18 грн (287,03 грн*6), а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до часткового задоволення. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу долучено договір про надання правової допомоги №21/29-1 від 30.07.2021 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 30.07.2021 року, ордер на надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання передачі наданих послуг від 27.10.2021 згідно якого вартість наданих послуг становить 4540 грн. Таким чином суд дійшов висновку, що стягнення 4540 грн за правничу допомогу на користь [PERSON] є обґрунтованим, такий розмір винагороди є співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а відтак з відповідача слід стягнути 4540 грн судових витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial