Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування свого позову вказав ,що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.10.1999 року. Від шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та зареєстрований за його місцем проживання. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 січня 2014 року за позовом [PERSON] їх шлюб розірвано та з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2013 року до досягнення сином повноліття.Після розірвання шлюбу, відповідач в травні 2014 року, виїхала до Криму разом із сином. Син прожив у Криму з відповідачем три місяці, а восени 2014 року повернувся додому і з цього часу постійно проживає з позивачем.З травня 2014 року відповідач постійно мешкає в Криму, але до теперішнього часу зареєстрована за місцем проживання позивача. Адреса місця проживання [PERSON] на цей час йому не відома.Син постійно проживає з позивачем,він займається його вихованням та утриманням, піклується про нього, забезпечує усім необхідним для його життя і навчання. Син навчається у 10 класі Харківської загальноосвітньої школи 1-І 11 ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області.Відповідно до рішення Київського районного суду від 15.01.2014 року з позивача, з 12.12.2013 року стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], на користь [PERSON], з якою син не проживав і не проживає до теперішнього часу.Відповідач отримує аліменти на утримання сина, але не використовує їх на його утримання та виховання. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, представник відповідача заперечував проти вказаного позову , вказавши що Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 січня 2014 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.12.2013 року до досягнення сином повноліття.Як вбачається з довідки № 239 від 25.04.2017 року, [PERSON] проживає і прописана у [ADDRESS].Крім цього, згідно з ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України після прибуття до нового місця проживання зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів зареєструвати своє нове місце проживання. [PERSON] отримує аліменти на сина і витрачає їх на його утримання та виховання. Згідно зі ст. 273 Сімейного Кодексу України, якщо матеріальний та сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до положень ч.4ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З позовної заяви не вбачається те, що змінились обставини, які впливали на постановлення рішення суду про стягнення аліментів з позивача В той же час, що стосується позовної вимоги про відкликання виконавчого листа, такі дії не входять до компетенції суду в цьому провадженні, а можуть бути вирішенні в порядку. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила ,що познайомилась з позивачем 3 роки тому, та до теперішнього часу зустрічаються ,кожні вихідні та святкові дні вона проводить з позивачем, весь часу коли буває в гостях у [PERSON] бачить його сина, дитина знаходиться на його утриманні ,мати дитини поїхала до Криму та бачила її всього два рази. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що проживає з батьком , 2-3 місяці проживав зі свою матір»ю в Криму у 2016 році , потім повернувся до батька в м.Харків , та до цього проживав з батьком ,гроші дає батько ,мати матеріально не допомагає. Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами пояснення ,допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено,що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.10.1999 року. Від шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та зареєстрований за його місцем проживання. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 січня 2014 року за позовом [PERSON] їх шлюб розірвано та з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі І/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2013 року до досягнення сином повноліття.Після розірвання шлюбу, відповідач в травні 2014 року, виїхала до Криму разом із сином. Син прожив у Криму з відповідачем три місяці, а восени 2014 року повернувся додому і з цього часу постійно проживає з позивачем.З травня 2014 року відповідач постійно мешкає в Криму, але до теперішнього часу зареєстрована за місцем проживання позивача. Адреса місця проживання [PERSON] на цей час мені йому не відома.Син постійно проживає з позивачем,він займається його вихованням та утриманням, піклується про нього, забезпечує усім необхідним для його життя і навчання. Син навчається у 10 класі Харківської загальноосвітньої школи 1-І 11 ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області.Відповідно до рішення Київського районного суду від 15.01.2014 року з позивача, з 12.12.2013 року стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], на користь [PERSON], з якою син не проживав і не проживає до теперішнього часу.Відповідач отримує аліменти на утримання сина, але не використовує їх на його утримання та виховання,що підтверджуються письмовими доказами: довідкою дільниці №11 КП"Жилкомсервіс" з місця реєстрації позивача та його сина від 20.02.2017 року ,Рішенням Київського районного суду від 15.01.2014 року про розірвання шлюбу,та стягнення аліментів ,свідоцтвом про народження та поспортим сина позивача,довідкою про навчання сина позивача у Харківській 5-1 загальноосвітній школі у 10-Б класі від 17.02.2017 року ,довідкою з місця роботи позивача КП" Харківські теплові мережі" про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,характеристикою на позивача з місця роботи. У зв'язку з тим, що син позивача з осені 2014 року постійно знаходиться на утриманні позивача і вихованні , проживає з [PERSON] та він займається його вихованням . Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України: Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що випливають на визначення розміру платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За правилами ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину є власністю того з батьків, на ім'я якого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно до ч.2 ст. 188 СК України передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст.192 СК України припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Таким чином, суд має право визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" не є підставою для визнання виконавчим листом таким, що не підлягає виконанню ,у разі задоволонення позовних вимог позивача, а тому такі дії не входять до компетенції суду ,та можуть бути вирішенні лише в порядку виконання рішень суду. Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає частковому задоволенні.

Outcome: partial