Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що за рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2013 року, яке набрало законної сили 04.02.2013 року, у справі №0907/17497/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дочки значно зросли. Дочка [PERSON] підростає і постійно є необхідність у поновленні предметів одягу, взуття, з врахуванням сезонного забезпечення, витрат на предмети дозвілля та відпочинку, забезпечення дитині засобів зв`язку та Інтернету, тощо. Зазначає, що оскільки виникла потреба на значні матеріальні витрати, то її доходів у вигляді зарплати, допомоги її батьків вже не вистачає для елементарних потреб дитини. Крім того, дочка часто хворіє і за рекомендаціями лікарів, їй необхідне санаторно-курортне лікування, морський відпочинок та повноцінне якісне харчування. Відповідач аліменти не виплачує зовсім, злісно ухиляється від їхньої сплати, переховується і не повідомляє про своє місце роботи, отримані доходи, у в`язку з чим виникла велика заборгованість по аліментах. Враховуючи наведене просить суд збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача аліменти не нижче гарантованого мінімального розміру, який з 01.12. по 31.12.2020. становить 1197,0 гривень, а на мінімальне утримання дочки стягувати з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти у твердій сумі у розмірі 3000,0 гривень щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Крім того, зазначив, що позивач постійної роботи не має, періодично їздить на заробітки за кордон. Малолітня дитина сторін перебуває на "Д" обліку у сімейного лікаря, а тому просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторони перебували в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 21.12.2010 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.05.2013 розірвано. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.08.2011 року. Згідно зазначеного рішення суду неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишено на проживання з матір`ю - [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2013 року, яке набрало законної сили 04.02.2013 року, у справі №0907/17497/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини постановлено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду 13.03.2013 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист справа №0907/17497/2012 року, провадження №2/344/1727/2013 по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, не працездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно положень ч. 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно відтого,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] постійної роботи не має, періодично їздить на заробітки за кордон, що свідчить про зміну її матеріального стану. Малолітня дитина сторін [PERSON] перебуває на "Д" обліку у сімейного лікаря з діагнозом: ЧТХ. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтереси дитини, та розмір щомісячних витрат на її утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з 600 гривень на 1200 гривень 00 копійок, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. Слід зазначити, що посилання позивача на необхідність забезпечення дитини санаторно-курортним лікуванням та відвідування гуртків не може бути прийнято судом до уваги, оскільки такі витрати відносяться до додаткових та підлягають стягненню на підставі ст.185 СК України. Крім того, погіршення матеріального стану позивача не може бути підставою для покладення на відповідача обов"язку для повного утримання дитини. Виконавчий лист, виданий по справі № 0907/17497/2012 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо збільшення розміру аліментів, тому необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial