Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Білозерської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, просив зобов`язати Виконавчий комітет Білозерської міської ради Донецької області здійснити дії по приватизації квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] за відсутності копії ордеру на неї. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] надана [PERSON] , як основному квартиронаймачу. До вказаного особового рахунку також включені: чоловік основного квартиронаймача [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Після смерті дружини [PERSON] [INFO] , яка була основним квартиронаймачем, наступним основним квартиронаймачем квартири став [PERSON] , інший наймач донька [PERSON] . Після смерті доньки позивача [PERSON] [INFO] , згідно із копії нового особового рахунку 2019 року, який відкритий на підставі ордеру на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] основним та єдиним квартиронаймачем є [PERSON] і в графі «проживає по даному адресу» зазначено з 03 жовтня 1986 року. З метою\~подальшої реалізації\~свого права\~на приватизацію\~квартири позивач\~звернувся до\~Виконавчого комітету\~Білозерської міської\~ради з\~метою переоформлення\~квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~у приватну\~власність.\~Відповіддю Виконавчого\~комітету Білозерської\~міської ради\~від 27\~лютого 2021\~року [PERSON] \~відмовлено в\~передачі квартири\~у приватну\~власність у\~зв`язку з\~відсутністю повного\~пакету документів,\~а саме\~відсутністю ордера\~на жиле\~приміщення або\~рішення виконавчого\~комітету про\~надання житлової\~площі. На думку позивача, відповідачем не прийнято до уваги факт унеможливлений отримання копії ордеру для подальшої приватизації нерухомого майна, оскільки з відповіді архівного відділу Добропільської міської ради Донецької області від 05 грудня 2018 року вбачається, що усі документи виконкому Білозерської міської ради по 1991 пік включно знаходяться на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, тому не мають можливості надати копії необхідних документів. Позивач в позовній заяві стверджує, що він не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , спірна квартира не перебуває у приватній власності, а тому є неприватизованою. На даний час [PERSON] прописаний і проживає в даній квартирі самостійно. Іншого житла позивач не має. Вважає, що такі дії відповідача порушують його право на приватизацію житла, а тому звернувся в суд з позовом. Ухвалою Добропльського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2021 року провадження у справі за позовною вимогою про визнання протиправною відмову Виконавчого комітету Білозерської міської ради Донецької області, про передачу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] , закрито. Відповідач скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позову в частині визнання дій виконкому незаконними та протиправними та стягнення з виконкому сплаченого судового збору. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що позивач звернувся до органу приватизації при виконкомі Білозерської міської ради з заявою щодо оформлення в приватну власність квартири за адресою [ADDRESS] . Разом з заявою були надані наступні документи: копія паспорту заявника, копія ідентифікаційного коду, довідка про склад сім`ї, технічний паспорт на квартиру. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передбачений вичерпний перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, а саме громадянин подає до органів приватизації документи, серед яких є копія ордеру на жиле приміщення. Проте позивачем не дотримано вимоги Положення про надання копії ордера, що призвело до вимушеної відмови в оформлені права власності на квартиру [ADDRESS] . У зв`язка з тим, вважають, що ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неможливістю надати [PERSON] необхідних документів для здійснення приватизації зазначеної квартири, а тому просять відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною відмову Виконавчого комітету Білозерської міської ради Донецької області, про передачу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] та стягнення з них судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, крім того просив не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. Представник Білозерської міської ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно записів паспорта громадянина України серії [NUMBER] місце проживання [PERSON] з 03 жовтня 1986 року зареєстроване за адресою [ADDRESS] . (а.с.12) Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , який відкритий на підставі рішення Білозерського виконкому від 24 серпня 1983 року, основним квартиронаймачем двокімнатної квартири була [PERSON] , 1952 року народження. До складу сім`ї основного квартиронаймача входить: чоловік [PERSON] , 1949 року народження, дочка - [PERSON] , 1973 року народження, син - [PERSON] , 1978 року народження. (а.с.16) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.14) Згідно копії особового рахунка № [NUMBER] від 17 квітня 2009 року на квартиру [ADDRESS] , який відкритий на підставі ордера, основним квартиронаймачем двокімнатної квартири є [PERSON] , [INFO] . До складу сім`ї основного квартиронаймача входить: дочка - [PERSON] , [INFO] . (а.с.17) [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.15) Згідно копії особового рахунка від 11 червня 2019 року на квартиру [ADDRESS] , який відкритий на підставі ордера, основним квартиронаймачем двокімнатної квартири є [PERSON] , [INFO] , який проживає в квартирі з 03 жовтня 1986 року. Інші членик сім`ї основного квартиронаймача: [PERSON] та [PERSON] померли. Згідно довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації від 06 листопада 2018 року, відомостей про приватизацію квартири, житлового будинку в [ADDRESS] за [PERSON] по архівних даних на 31 грудня 2012 року немає. (а.с.18) Згідно повідомлення архівного відділу Добропільської міської ради від 05 грудня 2018 року документи виконкому Білозерської міської ради по 1991 рік включно знаходяться на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, тому надати копію рішення про надання житлової площі в 1974 році не має можливості. (а.с.19) 26 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Білозерської міської ради із заявою про переоформлення квартири за адресою [ADDRESS] у приватну власність. За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 27 лютого 2021 року відмовив в передачі квартири у приватну власність у зв`язку з відсутністю повного пакету документу, а саме відсутній ордер на жиле приміщення, або рішення виконавчого комітету про надання житлової площі, відповідно до ст.18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». (а.с.20) Згідно довідки №210 від 20 травня 2021 року [PERSON] , 1949 року народження, зареєстрований в [ADDRESS] один. (а.с.27) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 24 червня 2021 року підтверджується, що права власності за фізичною особою з РНОКПП: [NUMBER] не зареєстроване. (а.с.28) Позивачу присвоєний РНОКПП: [NUMBER] . (а.с.13) Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 червня 2021 року підтверджується, що право власності на квартиру [ADDRESS] відомості відсутні. (а.с.29) Як вбачається з довідки виданої директором асоціації ОСББ «Сузір`я», що за [ADDRESS] , станом на 01 червня 2021 року заборгованості по членським внескам не має. (а.с.31) Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до вимог\~ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням в будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч. ч.1, 2\~ст.\~8 Закону України\~"Про\~приватизацію\~державного\~житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Статтею 15 Житлового кодексу\~Української\~РСР \~визначено, що до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить видання ордерів на жилі приміщення. Відповідно до\~ст.\~58 Житлового кодексу\~Української\~РСР \~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно\~ Постанови ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР"\~(розділ IV, ст. 69 "Ордер на жиле приміщення"), на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктами 70, 72 Постанови від 11 грудня 1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» визначено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд. Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до пунктів 4, 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів, передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім`ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах. Згідно з пунктом 19 цього Положення, відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитках, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень, на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення, як це визначено у пунктах 21, 22 цього Положення. Підстави для відмови у приватизації житла передбачені частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме не підлягають приватизації: - квартири-музеї, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стан і (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); - квартири (будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до ч.\~10 ст.8 Закону України"Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Статтею 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так як, спірне житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачем копії ордеру, який не може надати через незалежні від нього обставини, то суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача, оформленої листом від 27 лютого 2021 року, порушивши тим самим право позивача на приватизацію житла. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24 лютого 2021 року у справі №296/4642/19, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на відсутність ордеру на вселення не може вважатись достатньою правовою підставою для відмови в приватизації квартири за особою, яка постійно протягом тривалого часу проживає та зареєстрована в ній, несе витрати з її утримання. Крім того, варто зазначити, що законність проживання позивача відповідачем не оспорено. Таким чином, враховуючи вказані обставини, у суду не виникає сумнівів з приводу правомірності проживання позивача в спірній квартирі, оскільки факт прописки (реєстрації) та тривале проживання позивача в спірній квартирі, яка була проведена у відповідності до чинного на той час законодавства, і підтверджується належними доказами, свідчить про наявність у позивача права користування спірною жилою площею. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовного того, що він має право на приватизацію спірної квартири. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5статті 2 цього Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи, що вказане вище житло є квартирою, однак не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи наявність передбачених законом підстав для приватизації квартири позивачем як її основним наймачем, а відповідач неправомірно відмовив позивачу у приватизації квартири, а тому належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є саме зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії з приватизації житлової квартири [ADDRESS] . Позивач звернувся в суд з заявою, в якій просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved