Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Лізінг Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 16.10.2014 між ним та відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00010485, за умовами якого відповідач зобов'язався передати у його розпорядження об'єкт такого лізингу ТЗ на 60 місяців. У свою чергу позивач зобов'язувався прийняти об'єкт лізинг і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення планетів згідно графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму 82585, 08 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що 24775, 52 долари США. 10.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Семеновою Г.В. здійснено виконавчий напис № 335 щодо звернення стягнення на об»єкт фінансового лізингу - автомобіль Volkswagen, модель Touareg, номер кузова № [NUMBER], рік випуску - 2014, колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER]. Вказаний напис, на думку позивача, приватним нотаріусом здійснений з порушенням вимог Законів України "Про нотаріат", «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», »Про забезпечення вимог кредиторів та реє старцю обтяжень» та Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України так, як вказує автор даного звернення, відсутні докази безспірної заборгованості, відповідач для вчинення напису не надав документи передбачені законодавством, як-то копій вимог-претензій та інші. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною, 10.03.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 335 про повернення лізингоодержувачем, [PERSON] на користь лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг Україна» об»єкту фінансового лізингу - автомобіль Volkswagen, модель Touareg, номер кузова № [NUMBER], рік випуску - 2014, колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], що був переданий в користування на підставі договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі в період з 16 листопада 2015 року по 18 січня 2016, заборгованість станом на 18 січня 2016 року становить 98567, 40 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с. 44-48), вважав, що виконавчий напис вчинено згідно вимог чинного законодавства. 3-я особа в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною вчинено 10.03.2016 року та зареєстровано в реєстрі за № 335 про повернення лізингоодержувачем, [PERSON] на користь лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг Україна» об»єкту фінансового лізингу - автомобіль Volkswagen, модель Touareg, номер кузова № [NUMBER], рік випуску - 2014, колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], що був переданий в користування їй на підставі договору про фінансовий лізинг № 00010485 від 16.10.2014 року, з огляду, що останній підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі в період з 16 листопада 2015 року по 18 січня 2016, заборгованість станом на 18 січня 2016 року становить 98567, 40 грн. (а.с. 7-18, 60). Для вчинення вказаного напису відповідач надав такі документи, як-то: заяву ТОВ «Порше Мобіліті» без дати, копія вимоги про сплату заборгованості на ім'я позивача від 18.01.2016; копії договору про фінансовий лізинг та додатки до нього; копії рахунків-фактури; копії документів на представника Товариства та копія свідоцтва про реєстрацію ТОВ "Порше Мобіліті" (а.с. 60-108). З вимоги про сплату заборгованості на ім'я позивача від 18.01.2016, що надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису слідує, що позичальника було повідомлено про необхідність виконати боргові зобов'язання та сплатити заборгованість в сумі 98567, 40 грн. (а.с. 62). Відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Однак, зміст виконавчого напису та надана для його вчинення зведена облікова виписка з рахунку не може свідчити про безспірність заборгованості. При порівнянні наданих відповідачем документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису слідує, що нотаріусом переписана сума заборгованості з заяви відповідача про вчинення виконавчого напису, без наявності будь-яких фінансових документів та самого розрахунку заборгованості кожного виду заборгованості. Суми коштів до сплати, що вказані в досудовій вимозі та у виконавчому написі, не співпадають. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Обов'язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Таким чином, за наявності розходження сум боргу, вказаних у повідомлені про порушення умов основного договору та заяві ТОВ «Порше Мобіліті» на вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус у відповідності із п.2.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, не витребував у стягувача документи на усунення розходжень щодо суми заборгованості. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" про безспірність заборгованості, розрахунок заборгованості розміру невиконання зобов'язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено ТОВ «Порше Мобіліті» одноособово, помилково та неправомірно звернуто стягнення на автомобіль. Тим самим, нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності між сторонами спору щодо заборгованості, чим були порушені вимоги ч.1 ст. 88 Закону "Про нотаріат". Також з виконавчих написів не вбачається, що нотаріусом було враховано часткове погашення боргу. Тим паче, що пунктами 284, 287 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що виконавчий напис має містити перелік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов'язань, адже в силу норм ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та Інструкцією "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" стягнення заборгованості проводиться, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, приватним нотаріусом не дотримано вимог п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору після спливу тридцяти днів з моменту вчинення відмітки іпотекодавцем на письмовому повідомлені про його отримання або відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, та з врахуванням вимог п. 114 Правил надання послуг поштового зв'язку боржник вважається належним чином повідомлений, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов'язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, є відмінним від загального розміру заборгованості; також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги. Враховуючи, що звернення стягнення мало місце у позасудовому порядку, заставодавець був позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання ним письмової вимоги про усунення порушень є істотним, вплинуло на права та обов'язки заставодавця. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику або іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Отже, виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги, а і з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Між тим, у справі відсутні докази реєстрації ТОВ «Порше Мобіліті» у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Викладене вище дає підстави суду для прийняття рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 640 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved