Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв\~Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 2078 від 03.04.2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим\~А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №ZPA1AD00000843 від 26.11.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 14.11.2016 року, грошових коштів в сумі 20 441,32 доларів США, що становить 523 911,03 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №54220437 з виконання виконавчого напису, вчиненого 03.04.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим\~А.А. зареєстрованим за № 2078, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 2РА1А000000843 від 26.11.2007 року станом на 14.11.2016 року у розмірі 20441,32 доларів США, що еквівалентно 523911,03 грн.. В межах зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем 03.07.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, таким, що вчинений в порушення вимог діючого законодавства, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також, вчинення виконавчих написів регламентовано Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних цій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року), у якому міститься аналогічна норма, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між «Підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з'ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - за період з 26.11.2007 року по 14.11.2016 року, тобто майже за 9 років. В той же час, відповідно до п. 7.1. кредитного договору №гРА1АБ00000843 від 26.11.2007 року, строк повного погашення кредиту 26.11.2012 року. Крім того, у серпні 2011 року відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. шпоріжжя з позовом до мене про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2РА1А000000843 Ід 26.11.2007 року у розмірі 5325,72 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 42536,53 грн. станом на 10.08.2011 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач надав мені кредит у розмірі 12388,53 доларів США на купівлю автомобіля зі строком користування до 26.11.2012 року. Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечено шляхом укладення договору застави рухомого майна, а саме: автомобіля марки ГАЗ 3302 14, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. 24.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалене рішення у справі № 0827/2-3280/11, відповідно до якого позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 35936,55 грн. заборгованості за кредитом, 5481,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1118,42 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а всього 42536,53 грн. за кредитним договором. Таким чином, позивач вказує на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2012 року та виконавчим написом нотаріуса від 03.04.2017 року була двічі стягнута заборгованість за кредитним договором, що суперечить положенням статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на вказане, нотаріус в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підп. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Нотаріусом не досліджено та не перевірено ту обставину, що вказаний трирічний строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, сплинув, оскільки право стягнення боргу у відповідача виникло ще серпні 2011 року, яким останній і скористався, подавши до суду першої інстанції позовну заяву до мене про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з викладеним позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, надав відзив на позовну заяву. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв\~Артем Анатолійович в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду від 27 березня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. Підготовче засідання у справі проведено 25 жовтня 2018 року за результатами якого ухвалою суду від 12 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 30 листопада 2018 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», було укладено кредитний договір №ZPA1AD00000843. 03.04.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №2078 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №ZPA1AD00000843 від 26.11.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 14.11.2016 року грошових коштів у сумі 20 441,32 доларів США, що за курсом 25.63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.11.2016 року складає 523 911 грн. 03 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 556,96 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 987,53 доларів США; заборгованість з пені у розмірі 14 896, 83 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 26.11.2007 року по 14.11.2016 року. За статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Отже, той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (03.04.2017р.) в суд розглянув спір між банком та позивачем про стягнення кредиторської заборгованості, спростовує безспірність такої заборгованості позивача. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, як встановлено за матеріалами справи, виконавчий напис нотаріуса від 03.04.2017 р. вчинено про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 2РА1А000000843 від 26.11.2007 року станом на 14.11.2016 року у розмірі 20441,32 доларів США, що еквівалентно 523911,03 грн., зокрема, що виникла у період, починаючи з 26.11.2007р. по 14.11.2016р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved