Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

13.11.2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту міського господарства Одеської міської ради, в якому, з урахуванням нової редакції позовної заяви від 30.11.2018 року (а.с. 43-46), просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності від 27.02.2012 р. № [NUMBER], видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради на ім`я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію від 14.03.2012 року та відповідний запис щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що йому - [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , яка була приватизована ним згідно з розпорядженням органу приватизації від 10.10.2013р. №220488, про що Департаментом міського господарства Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло від 10.10.2013 р. (зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 19-26129). У подальшому, як вказує позивач, з метою державної реєстрації свого права власності на квартиру [ADDRESS] у встановленому законом порядку він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з відповідною заявою, за результатами розгляду якої йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, про що державним реєстратором постановлено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.07.2018 року № 42200927. Відмова у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] мотивована тим, що вищезгадана квартира вже зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером: 36202918 за іншим власником - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2012р. за №19-25841, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.08.2018 р. № 135463400, Реєстр прав власності на нерухоме майно містить запис про право власності на квартиру [ADDRESS] , внесений 14.03.2012р., у якому власником значиться [PERSON] , у графі "Підстава виникнення права власності" значиться: "свідоцтво про право власності, [NUMBER], 27.02.2012, Департамент міського господарства Одеської міської ради". Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , яке було прийнято відповідним реєстратором БТІ, також датоване 14.03.2012 р. Позивач зазначає, що листом від 11.09.2018 року №01-70/608 Департамент міського господарства Одеської міської ради повідомив, що за інформацією КП "Міське агентство з приватизації житла" Одеської міської ради квартира [ADDRESS] була приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації № 220488 від 10.10.2013 року та свідоцтвом про право власності № 19-26129 від 10.10.2013 року, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" на підставі наданого пакету документів. Стосовно видачі свідоцтва про право власності з реквізитами "[NUMBER]" та "27.02.2012" на ім`я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] Департамент міського господарства Одеської міської ради у цьому ж листі зазначив, що відповідно до комп`ютерної та архівної баз даних КП "Міське агентство з приватизації житла" Одеської міської ради свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 27.02.2012 року на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зазначене КП не видавало.За інформацією КП "Міське агентство з приватизації житла" ОМР за номером свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 09.08.2012 року було приватизовано 144/1000 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] , згідно з розпорядженням органу приватизації № 220199 від 09.08.2012 року. Таким чином, позивач вказує, що квартира [ADDRESS] була передана йому у власність, а свідоцтво про право власності за номером [NUMBER] від 27.02.2012 р., яке зазначено у реєстраційному записі про право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно у якості підстави виникнення права власності на квартиру [ADDRESS] у відповідача, у дійсності не видавалося. На думку позивача, зазначене свідчить про наявність очевидних ознак або фальсифікації свідоцтва про право власності, виданого на ім`я відповідача (у випадку наявності такого свідоцтва у паперовій формі), або здійснення відповідним реєстратором бюро технічної інвентаризації завідомо безпідставного реєстраційного запису про право власності на квартиру за відповідачем (у випадку відсутності згаданого свідоцтва у паперовій формі). Таким чином, позивач вважає, що існування в державному реєстрі запису про право власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем, яка не передавалася йому у власність та насправді булла ним приватизована, порушує його право власності на зазначену квартиру. Крім цього, позивач стверджує, що він позбавлений можливості зареєструвати власну квартиру в передбаченому законом порядку, тобто отримати від держави офіційне визнання підтвердження факту набуття ним права власності на належну йому квартиру. За таких умов, позивач вважає незаконним та таким, що порушує його право власності на майно свідоцтво про право власності від 27.02.2012 р. № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] нібито видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради на ім`я [PERSON] , що має очевидні ознаки його фальсифікації (у випадку існування свідоцтва у документальній формі), та/або рішення і запису про державну реєстрацію права власності від 14.03.2012 р. щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , які було вчинено на підставі підробленого свідоцтва або без такого, з внесенням до цих рішення і запису завідомо неправдивих відомостей щодо існування цього свідоцтва. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.11.2018року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: зазначити місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відповідача - [PERSON] . Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.12.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.12.2018 року було витребувано з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірену копію повної реєстраційної справи, відкритої на об`єкт нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна: 36202918); належним чином завірену копію повної інвентаризаційної справи, заведеної на квартиру [ADDRESS] ; належним чином завірені копії сторінок реєстрової книги 789пр-7, на яких міститься запис під № 712. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2018 року було задоволенозаяву представника позивача про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру під [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] у реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер запису: 712 в книзі: 789пр-7; реєстраційний номер нерухомого майна 36202918). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Шепітка Григорія Івановича про витребування доказів шляхом тимчасового вилучення доказів. Оплату послуг Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради щодо виконання вимог ухвали суду від 04.12.2018року в частині витребування доказів покладено на позивача - [PERSON] . У підготовчому засіданні 15.04.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 26.09.2019року позивач не з`явився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в підготовчі та в судові засідання не з`явився, про час, місце і дату засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Крім того, відповідач про час, місце і дату засідань повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Також суд зазначає, що у судове засідання 29.05.2019 року з`явився [PERSON] ,[INFO] , який повідомив суд про те, що він ніякого відношення до даної справи не має, а його прізвище, ім`я по-батькові повністю співпадає з прізвищем, ім`ям та по-батькові [PERSON] , [INFO] , який є відповідачему даній справі. Представник відповідача - Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Департаменту міського господарства Одеської міської ради про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення або заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 10 жовтня 2013 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради Іванову Сергію Олександровичу було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 13). Зазначене свідоцтво видане згідно з розпорядженням органу приватизації від 10 жовтня 2013 року № 220488 (а.с. 14), зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 19-26129. Технічний паспорт КП «Міське агентство з приватизації житла» від 04.09.2013 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , виготовлений на ім`я [PERSON] (а.с. 15-17). Разом з тим, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24 липня 2018 року № 42200927, державним реєстратором прав на нерухоме майно Кукліною Альбіною Олександрівною було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія, номер паспорта [NUMBER] / [NUMBER] . Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень мотивовано тим, що під час розгляду заяви №29266437, державним реєстратором здійснено пошуки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрів до 2013 року та встановлено, до вищезазначена квартира вже зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 36202918 за іншим власником - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2012 року за № [NUMBER], виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Вищезазначені суперечності позбавляють можливості здійснити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено (а.с. 18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] , дата внесення запису: 14.03.2012, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, [NUMBER], 27.02.2012, Департамент міського господарства Одеської міської ради (а.с. 19). Згідно листа Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 11.09.2018 року №01-70/608, за інформацією КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради квартира [ADDRESS] була приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації № 220488 від 10.10.2013 року та свідоцтвом про право власності № 19-26129 від 10.10.2013 року відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі наданого пакету документів. Також, відповідно до комп`ютерної та архівної баз даних КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 27.02.2012 року на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зазначене КП не видавало. В свою чергу, за інформацією КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР за номером свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 09.08.2012 року було приватизовано 144/1000 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] , згідно з розпорядженням органу приватизації № 220199 від 09.08.2012 року (а.с. 27). На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, КП «БТІ» ОМР надіслало на адресу суду копії матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] та ксерокопію сторінки 7 реєстрової книги 789пр, р. №712, на якій розташований запис про реєстрацію права власності на дану квартиру на ім`я [PERSON] . Так, в матеріалах інвентаризаційної справи наявний технічний паспорт, виготовлений 15.03.2012 року на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, зі змісту якого вбачається, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності №19-25841 від 27.02.2012, Департамент міського господарства Одеської міської ради, за [PERSON] , номер запису: 712 в книзі: 789пр-7, а також наявне замовлення - зобов`язання № 337092.67.12 від 14.03.2012 року (а.с. 115-122). Крім того, листом від 04.03.2019 року за № 500805.72.19 КП «БТІ» ОМР повідомило суд про те, що ксерокопій правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради 27.02.2012р., р. №19-25841, та витягу про державну реєстрацію №33469013 від 14.03.2012р., та документів наданих для реєстрації даного права власності на ім`я [PERSON] , надати неможливо у зв`язку з виїмкою 04.04.2012р. на підставі постанови слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Димчева Р.Ф. від 28.03.2012р., кримінальна справа №02201200046 (а.с. 114). Разом з тим, з відповіді Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 12.07.2018 року №37-вх 3626, щодо надання копій вилученої інвентаризаційної справи та інформації про стан розгляду кримінальної справи № 02201200046, в рамках якої слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітаном міліції Димчевим Р.В. було вилучено інвентаризаційну справу з реєстрації права власності на квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вбачається наступне. В ході розгляду запиту, встановлено, що згідно даних журналів обліку вхідної документації слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, кримінальна справа № 02201200046 не надходила. Крім того, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області у зв`язку зі вступом Закону України «Про Національну поліції» 07.11.2015 та з ліквідацією Слідчого відділу Одеського Міського Управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, 12.11.2015 та 13.11.2015 на адресу слідчого відділу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області на подальше зберігання надійшли кримінальні справи, зупинені згідно п. 3 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року), серед яких вищевказана кримінальна справа відсутня. Враховуючи вищевикладене, слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надати, запитувані Вами копії вилученої інвентаризаційної справи та інформації про стан розгляду кримінальної справи № 02201200046, не є можливим (а.с. 123). Отже, судовим розглядом встановлено, що спірне свідоцтво про право власності від 27.02.2012 року №19-25841, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради на ім`я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , насправді органами місцевого самоврядування, до компетенції яких належить посвідчення фактів набуття права власності на житлові приміщення внаслідок їх приватизації за рахунок комунальної власності шляхом видачі громадянам України відповідних свідоцтв про право власності, не видавалось. Згідно ст. 21 ч.1 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст.317 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України право власності у фізичної або юридичної особи набувається у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України позивач набув право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, а саме, шляхом приватизації квартири. Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позов в частині вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 27.02.2012 року №19-25841, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради на ім`я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за можливе вирішити питання про скасування рішення про державну реєстрацію від 14.03.2012року та відповідний запис щодо реєстрації права власності - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до листа Верховного Суду України «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України» від 01.04.2014 р. у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру. Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Отже, з метою захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію від 14.03.2012року та відповідний запис щодо реєстрації права власності - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави покладення цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved