Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 березня 2000 року в Олександрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох доньок, одна з яких [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою. Подружні стосунки припинили більше 2 років тому через негідну поведінку чоловіка. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати з відповідача просила не стягувати. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, згідно поданої ним заяви від 24 грудня 2019 року на розірвання шлюбу не згоден. \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 08 березня 2000 року Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №3); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 08 березня 2000 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 15 вересня 2009 року серії [NUMBER] за актовим записом №9 (а.с.7). Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання більше двох років тому, за наданий судом час не примирилися; дитина проживає з позивачкою. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам позивачки та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved