Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

17.08.2017 року позивач звернулася з позовом до суду, вказуючи, що 20.10.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. 19.11.2013 року шлюб між ними розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами набуте спільне майно, що складається з житлового будинку № 71 по вул. 1-го Травня в м. Волноваха Донецької області та земельна ділянка площею 0,0411 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після розірвання шлюбу позивач за взаємною згодою з відповідачем залишилась мешкати у вказаному будинку, а відповідач став мешкати за іншою адресою. Позивач весь цей час здійснювала комунальні платежі за користування будинком, несла витрати по утриманню та ремонту будинку, обробляла земельну ділянку. 22.07.2017 року на адресу позивача надійшло письмове повідомлення з посиланням на те, що житловий будинок згідно документів належить відповідачу [PERSON], та оскільки вона не має документа який підтверджує її право власності, то до 10.08.2017 року повинна звільнити приміщення. Тому лише 22.07.2017 року позивач дізналася про порушення свого права власності на вказаний будинок. Вважає, що кожна річ набута за час шлюбу є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просила суд, визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку № 73 по вул. 1-го Травня в м. Волноваха Донецької області, та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,04111 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території м. Волноваха вул. 1-го Травня ,73 . Судові витрати просила покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач на позові наполягала. Вважає, що строк позовної давності не пропустила, у зв"язку з тим, що після розірвання шлюбу залишилась проживати в будинку. 13.11.2013 року нею була подана до суду позовна заява про поділ майна, але потім спір вирішено в добровільному порядку. Оголошення в газеті "Наше слово" про продаж будинку вона не бачила. Лише 22.07.2017 року дізналася про порушення свого права власності на вказаний будинок і земельну ділянку, коли мати відповідача надіслала їй повідомлення. Тому просила задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог позивача заперечує, справу просе розглянути за участю представника - [PERSON] Представик відповідача [PERSON] - позовні вимоги позивача не визнав, просив в позові відмовити, застосувати позовну давність, т.я. шлюб між сторонами розірвано 19.11.2013 року. Посилання позивача про порушення своїх прав власності на спірний будинок та земельну ділянку вона дізналася лише 22.07.2017 року, тому з цієї дати просить суд починати перебіг позовної давності не відповідає дійсності та спростовується її ж позовною заявою від 23.10.2013 року до Волноваського районного суду про поділ майна. Після розірвання шлюбу в газеті "Наше слово" неодноразово надавалися оголошення про продаж цього будинку. Будинок неодноразово, в присутності позивача оглядали покупці, як у 2013 році так і у 2014 році. Тому вважає, що перебіг трьох річного строку права звернення до суду з вимогою про захист своїх інтересів у позивача відраховується з наступного дня від дати оформлення позовної заяви 2013 року, тобто з 24.10.2013 року, а не з 22.07.2017 року. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю. Згідно ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.\~ Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя, розясняє, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Судом встановлено, що сторони з 20.10.2001 року перебували у зареєстрованому шлібі.(а.с.5). 19.11.2013 року шлюб розірвано, що підтверджується свідотцтвом про розірвання шлюбу серія 1-НО № 256964 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції, актовий запис № 63. (а.с.6). Згідно договіру купівлі продажу від 13.01.2004 року посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі № 1-13 житловий будинок № 71 по вул. 1-го Травня в м. Волноваха Донецької області належить на праві власності [PERSON].(а.с.7). Згідно рішення Волноваської міської ради від № 6/30-888 від 21.06.2013 року земельна ділянка площею 0,0411 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , розташованої по вул. 1-го Травня, 71 в м. Волноваха Донецької області передана безоплатно у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку.(а.с.16). Таким чином суд вважає, що позивач має право на 1/2 ідеальну частину спірного домоволодіння незалежно від того, на кого з подружжя було оформлено правовстановлюючий документ. Заява представника відповідача про застосування строку позовної давності у три роки, який повинен обчислюватися з наступного дня від дати оформлення позовної заяви 2013 року, тобто з 24.10.2013 року, і який на час звернення позивача до суду з даним позовом сплив, є такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно як до ч.2\~ст.72 СК України, для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, заявленої у тому числі після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Приписами ч.2\~ст.72 СК України, діючої на час розірвання шлюбу сторін, також передбачено, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічна правова позиція викладена у ч.3 п.15\~постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. З повідомлення, яке надіслано [PERSON] 22.07.2017 року вбачається, що позивачу запропоновано звільнити приміщення до 10.08.2017 року, у зв"язку з тим, що вона не має правовстановлюючого документа, як власника житла і псля розірвання шлюбу пройшло 3 роки 8 місяців.(а.с.12). З викладеного випливає, що непорозуміння між сторонами щодо спірного майна виникли з 22.07.2017 року, коли надіслане позивачу повідомлення про звільнення приміщення, тому саме з цього моменту слід обчислювати початок перебігу строку позовної давності, оскльіки до цього сторони здійснювали своє право спільної сумісної власності на домоволодіння без будь-яких перешкод з боку один одного. Оскільки строк позовної давності позивачем не пропущено, її позовні вимоги підлягають задоволенню, в частині визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки. Рішенням № 6/30-888 від 21.06.2013 року Волноваської міської ради передано відповідачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,0411 га. Оскільки йдеться не про майно нажите подружжям у шлюбі, а про одержання відповідачем у привату власність земельної ділянки шляхом приватизації, то це є відповідача особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Тому в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,04111 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території м. Волноваха вул. 1-го Травня ,73, суд вважає за необхідне відмовити за безпедставністю. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1280 грн. На підставі ст.ст. 364, 368 ч.3, 370 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial