Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17.03.2021 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та заявими про уточнення позовних вимог на обґрунтування яких зазначив, що 25.02.2021 року на адресу ДП «Луцький ремонтний завод «Мотор», на якому він працює, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. (далі приватний виконавець) про звернення стягнення ва заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.02.2021 року у виконавчому провадженні № 64518499. Надалі, він дізнався, що дане виконавче провадження було відкрито на підставі напису приватного нотаріуса № 1814 від 20.01.2021 року про стягнення з нього на користь TзOB «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 11661,70 грн. Разом з тим, у нього з TзOB «Вердикт Капітал» жодних правовідносин не було. У відповідь на телефонний дзвінок, приватний виконавець повідомила, що ТОВ "Вердикт Капітал" придбав у ПАТ "Альфа-Банк" право вимоги по кредитному договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту « [INFO] »), який було укладено між ним та ПАТ "Альфа-Банк". Однак, свої зобов`язання за даним кредитним договором ним були виконані. Поряд з тим, згідно умов договору, його дія закінчилася 08.05.2015 року, а тому спірний виконавчий напис було вчинено поза строками позовної давності, який закінчився 08.05.2018 року. Разом з тим, при здійсненні виконавчого провадження з його заробітку було стягнуто 3170,05 грн. на погашення заборгованості та 316,97 грн., як винагороди приватному виконавцю. Враховуючи наведене, просить суд: визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТзОВ «Вердикт Капітал» 3170,05 грн., стягнутих на погашення заборгованості; стягнути з приватного виконавця 316,97 грн., стягнутих у якості винагороди; стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1362 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 17300 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~11.05.2021 року від представника ТзОВ «Вердикт капітал» надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що документи закріплені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, були подані відповідачем нотаріусу при вчиненні спірного виконавчого напису. При цьому, позивачем не надано доказів того, що запропонована до стягнення спірним виконавчим написом заборгованість є спірною. Вважає, що підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у даному випадку немає, а тому в її задоволенні просить відмовити. \~ \~ \~ \~11.05.2021 року від представника ТзОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В обгрунтування своїх заперечень у даній частині зазначає, що стороною позивача жодним чином не обгрунтовано факт понесення витрат на правничу допомогу, а тому такі вимоги є безпідставними. До початку судового засіданні від представника позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило. Враховуючи обсяг доказів, який міститься в матеріалах справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.03.2015 року [PERSON] уклав із ПАТ «Альфа-Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № [NUMBER] , на підставі якого позивачу було відкрито рахунок та оформлено міжнародну платіжну картку. Надалі, на підставі договорів: про відступлення прав вимоги № 1 від 21.06.2016 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи»; про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, укладеним між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»; про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, укладеним між ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТзОВ «Вердикт капітал» - перейшло до ТзОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630261350 від 17.03.2015 року. 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1814, яким з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт капітал» стягнено суму заборгованості в розмірі 11011,70 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.01.2021 року. Суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. 16.02.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64518499, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.02.2021 року, на підставі якого з [PERSON] було стягнуто 3170,05 грн. на користь ТзОВ «Вердикт капітал» в рахунок погашення заборгованості та 316,97 грн. на користь приватного виконавця в рахунок основної винагороди. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості та поза межами строку позовної давності. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ від 02.08.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - ЗУ «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису № 1814 від 20.01.2021 року, нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5. Згідно зі ст. 256 ЦК позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого юридична і фізична особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється терміном у 3 роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Судом встановлено, що строк повернення кредитних коштів згідно Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630261350 від 17.03.2015 року, був встановлений для [PERSON] строком в два роки, тобто до 17.03.2017 року. Однак, як вбачається із спірного виконавчого напису № 1814 від 20.01.2021 року, приватним нотаріусом було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 11011,70 грн. за період з 16.01.2019 року по 11.01.2021 року, тобто поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630261350 від 17.03.2015 року. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено основну умову вчинення такого напису, а саме те, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років. Тобто, заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору № 630261350 від 17.03.2015 року, на підставі яких нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак і не може стягуватися шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~ \~ \~ \~Доказів іншого сторонами суду надано не було. \~ \~ \~ \~Також, суд вважає за необхідне наголосити на тій обставині, що заперечуючи щодо задоволення заявлених позовних вимог, представник ТзОВ «Вердикт Капітал» до свого відзиву на позовну заяву будь-яких доказів, які б підтверджували обґрунтованість заперечень не долучив, а судом вході розгляду справи таких доказів не здобуто. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Івано- Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. виконавчого напису від 20.01.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1814, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ТзОВ «Вердикт Капітал» 3170,05 грн., стягнутих на погашення заборгованості, оскільки такі були вирахуваними у [PERSON] без достатньої на те правової підстави. При цьому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з приватного нотаріуса 316,97 грн. основної винагороди, оскільки останнього не було залучено до участі у справі в якості відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору за подачу позову та 454 грн., сплачених позивачем при подачі заяви про забезпечення позову, що разом складає 1362 грн.. На підставі ст.ст. 15, 16, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: partial