Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2008 р. у справі №2-11142/08 було визнано право власності на нерухоме майно за [PERSON] . Вказане рішенням було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.10.2009 р. у справі №22-8758 та ухвалою Верховного суду України від 25.05.2010 р. у справі №6-29251св09. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2008 р. у справі № 2-11142/08, як правовстановлюючій документ було зареєстровано у передбаченому законом порядку. Громадянин Ірландії [PERSON] , є власником виробничого комплексу загальною площею 3863,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, від 12.12.2008 р., яке було зареєстроване в КМ БТІ у встановленому законом порядку. Проте, невстановлені особи, як це встановлено слідством, підробили акт проведення прилюдних торгів нерухомого майна від 26.12.2011 р., на яких ніби то за гроші в сумі 15 250 000 грн, гр. [PERSON] , [INFO] , було продано виробничий комплекс (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить гр. [PERSON] . На підставі підробленого акту прилюдних торгів нерухомого майна, невстановлена особа, 30.03.2012 р., посвідчила у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шпитьковської С.В. свідоцтво про право власності на вказаний виробничий комплекс. Вказане свідоцтво було зареєстроване в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 23.04.2012 року. 08.05.2012 р., в офісі приватного нотаріуса Коновалової Е.А., невстановлена особа уклала нотаріальний договір купівлі продажу, відповідно до якого за гроші в сумі 9 929 358 грн., продала вказаний виробничий комплекс [PERSON] . Однак, слідством було встановлено, що при оформленні договору купівлі-продажу виробничого комплексу, на [ADDRESS] (літера-А), була надана квитанція про оплату 1% збору від операцій купівлі-продажу нерухомого майна від [PERSON] , на суму 99 293 грн. 58 коп. та квитанція про оплату податку з доходів фізичних осіб від інших видів діяльності в розмірі 5% від [PERSON] , на суму 496 467 грн. 90 коп., які також банком не видавались, а фотокартки в паспортах на ім`я [PERSON] та [PERSON] , були переклеєні. З метою забезпечення можливо у майбутньому заявленого цивільного позову, 02.07.2012 р., на вказаний виробничий комплекс було накладено арешт та копії постанови були направлені в Першу київську державну нотаріальну контору та КМ БТІ. На початку липня 2012 р., від працівника Першої київської державної нотаріальної контори Кушельова Ю.В. стало відомо, що невстановлена особа намагалась зняти арешт з вказаного виробничого комплексу, надавши постанову про скасування постанови про накладення арешту на майно від імені [PERSON] . Вказана постанова про скасування постанови про накладення арешту на майно від 11.07.2012р. по кримінальній справі не виносилась, на виконання нікому не направлялась, по своїй суті не відповідає дійсності і є підробленою. В подальшому кримінальну справу по факту заволодіння майном [PERSON] було направлено в Печерське РУ ГУМВС України в м. Києві, де за згодою прокуратури району кримінальна справа була закрита, а постанова про накладення арешту на майно винесена заступником начальника СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ - Болюбаш Є.В. - скасована. Вказані злочинні дії, дали змогу відкрити ТОВ «РКК», засновником якого став [PERSON] і до складу якого увійшла невстановлена особа, яка використовувала документи [PERSON] з переклеєною фотокарткою при цьому зробивши внесок в уставний фонд в якості вказаного приміщення, а саме виробничий комплекс загальною площею 3863,5 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS] , літера А. В подальшому, невстановлена особа, яка використовувала паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] з переклеєною в ньому фотокарткою, вийшла із складу засновників товариства «РКК», продавши свою долю [PERSON] за гроші в сумі 10 гривень. 31.05.2013 р., між ПАТ «Фінанс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1305-Ф на суму 6 500 00 гривень на строк до 20.05.2016 року. 31.05.2013 р., між ПАТ «Фінанс Банк» та ТОВ «РКК», було укладено договір іпотеки №5153, за яким ТОВ «РКК» передало в вищевказане нерухоме майно в іпотеку ПАТ «Фінанс Банк». Договір іпотеки посвідчувала приватний нотаріус КМНО Верповська О. В. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2013 р. у справі №2610/17340/2012 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013 р. у справі №22-ц/796/5620/2013 і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.2014 р. по справі № 6-31225св14 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шпитковська Сабіна Валеріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна, скаржник - ПАТ «ФІНАНС БАНК» про визнання правочинів недійсними позов задоволено частково - визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 30.03.2012 р., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В., яке посвідчує, що [PERSON] належить на праві власності Нерухоме майно, зареєстроване в реєстрі за № 990. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 р. по справі №761/5858/13-ц залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2013 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2015 р. у справі № 6-31224св14 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РКК», Публічне акціонерне товариство «ФІНАНС БАНК», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус КМНО Верповська Олена Володимирівна, позов задоволено частково - вирішено витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «РКК» на користь [PERSON] Нерухоме майно. При цьому суд відмовив у визнанні за [PERSON] права власності на Нерухоме майно, з мотивів того, що Нерухоме майно належить йому на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2008 р. і він права власності не втрачав. Враховуючи вказані судові рішення, договір іпотеки № 5153 від 31.05.2013 р. укладений між ПАТ «ФІНАНС БАНК» та ТОВ «РКК» щодо нерухомого майна є нікчемним. Укладенням договору іпотеки № 5153 від 31.05.2013 р. було порушено конституційне право приватної власності [PERSON] на свободу розпорядження своїм нерухомим майном та непорушність його права власності. Дарницький районний суд м. Києва і Апеляційний суд м. Києва був позбавлений можливості застосувати наслідки нікчемності договору іпотеки, тому що ПАТ «ФАНАНС БАНК» приховав вищевказані факти від суду при тому, що був учасником вказаних судових розглядів. Це мало наслідком ухвалення наступних судових рішень. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2014 р. по цивільній справі №753/4952/14-ц за позовом ПАТ «ФІНАНС БАНК» до [PERSON] , ТОВ «РКК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2013 р. рішення Дарницького районного суду м Києва від 10.06.2014 р. в частині відмови в задоволенні позову до ТОВ «РКК» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1305-Ф від 31.05.2013 р. станом на 11.03.2014 р. в сумі 6 518 533, 40 грн. звернуто стягнення на виробничий комплекс (літера А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «РКК» на користь Публічного акціонерного товариства «ФІНАНС БАНК» шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка буде встановлення на підставі відповідної оцінки на час проведення продажу. ПАТ «ФІНАНС БАНК» достовірно знаючи з вищевказаних судових рішень, що ТОВ «РКК» було неправомірним володільцем нерухомого майна вирішив повторно ввести Дарницький районний суд м. Києва в оману і подав заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2015 р. боржника ТОВ «РКК» замінено на громадянина Ірландії [PERSON] , а також застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2015р. у справі №753/2166/15-ц (якою було задоволено заяву ПАТ «ФІНАНС БАНК» про заміну сторони у виконавчому провадженні та замінено боржника ТОВ «РКК» на громадянина Ірландії [PERSON] , змінено спосіб виконання рішення та дозволено ПАТ «ФІНАНС БАНК» застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку».) скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 р. у справі №753/2166/15-ц.06.03.2015 р. між ПАТ «ФІНАНС БАНК» і [PERSON] , [PERSON] [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. реєстраційний № 1317. За вказаним договором купівлі-продажу належне [PERSON] нерухоме майно було в рівних долях зареєстровано за покупцями.Вказаний договір купівлі продажу був визнаний недійсним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2016 р., що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2016 р. у справі 761/8311/15-ц.Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р. залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 р. у справі №804/5105/16 записи про державну реєстрацію прав в реєстрі нерухомості вищеперерахованих покупців скасовано. В подальшому майно [PERSON] було незаконно відчужене на фірми ТОВ «БРАУН та ДІР», TOB «ЕКО ФУД», TOB «ЕКІ ЛОГІСТІК». Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі №804/9516/15 скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2015 р. укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «БРАУН та ДІР», ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК», ТОВ «ЕКО ФУД». Таким чином всі договори в яких ТОВ «БРАУН та ДІР», TOB «ЕКО ФУД», TOB «ЕКІ ЛОГІСТІК» виступають у якості власника майна: виробничий комплекс загальною площею 3863,5 кв. м., розташований за адресою: [ADDRESS], літера А, в силу закону є нікчемними, адже права власності у таких товариств ніколи не виникало, а тому вони не мають права розпоряджатись не належним їм майном. До таких договорів належать: договір іпотеки №1718 від 30.07.2015 р. між ТОВ «БРАУН та ДІР» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем); договір іпотеки №1720 від 30.07.2015 р. між ТОВ «ЕКО ФУД» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем); договір іпотеки №1716 від 30.07.2015 р. між ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем). Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Тобто нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. За таких обставин, представник позивача просить суд: застосувати наслідки недійсності нікчемного договору іпотеки №1718 від 30.07.2015р. між ТОВ «БРАУН та ДІР» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем) та скасувати запис про іпотеку №10614402 та запис про обтяження №10614299, які містяться у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; застосувати наслідки недійсності нікчемного договору іпотеки №1720 від 30.07.2015р. між ТОВ «ЕКО ФУД» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем) та скасувати запис про іпотеку №10615370 та запис про обтяження №10615031, які містяться у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; застосувати наслідки недійсності нікчемного договору іпотеки №1716 від 30.07.2015 р. між ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК» (як Іпотекодавцем) та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед (як Іпотекодержателем) та скасувати запис про іпотеку №10613853 та запис про обтяження №10613721, які містяться у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 12.12.2017 р. у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання, копії позову з додатками направлено відповідачам та їм запропоновиано надати письмові заперечення проти позову. 07.07.2018 р. у зв`язку із набуттям чинності змін до ЦПК України (в редакції від03.10.2017 р.) в судовому засіданні вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)т сторін. В подальшому до участі у справі злучено третю особу - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна. Відповідачі не скористались правом надати відзив на позовну заяву. Не надходили пояснення п суті спору і від третьої особи. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутність та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідачі не направили своїх представників у судове засідання, про день та час розгляду справи неодноразово та у спосіб, передбачений ЦПК України повідомлялись про розгляд справи. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу В.В. Лозенко просила розглянути справу за її відсутності та повідомила, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Дослідивши матеріали справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2013 р. частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шпитьковська Сабіна Валеріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання правочинів недійсними. Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від тридцятого березня дві тисячі дванадцятого року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В., яке посвідчує, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з : Виробничого корпусу (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі за №990. При цьому судом встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2008 року [PERSON] на праві приватної власності належить виробничий корпус (літ.А), загальною площею 3863,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом також було зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту від 26.12.2011 року про проведення прилюдних торгів нерухомого майна, 16.12.2011 року філією 10 ПП «Нива-В.Ш.» за адресою: м. Київ, вул . Боренбойма, 12 були проведені прилюдні торги з реалізації виробничого корпусу (літ.А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Правові підстави для реалізації : виконавчий лист №2-1323/09 від 22.09.2009 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва про стягнення 9360981 грн. з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] . Переможцем прилюдних торгів визнано [PERSON] , проте відповідно до наданої інформації Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2012р., згідно алфавітного покажчика, цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми в 2009 році в Деснянському районному суді м. Києва не зареєстрована, за №2-1323/09 зареєстрована інша цивільна справа. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2012 р. набрало чинності. В подальшому, а саме 28 серпня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва частково задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "РКК", Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк", треті особи без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та витребувано від Товариства обмеженою відповідальністю "РКК" на користь [PERSON] майно, що складається з Виробничого корпусу(літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому судом зазначено: як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 02.04.2013 року виробничий комплекс (літ. А) - загальна площа 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , вже належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «РКК» та станом на 31.05.2013 року іпотекодержателем вищезазначеного майна є Публічне акціонерне товариство "ФінансБанк. Згідно відповіді Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ від 06.07.2013 року №13/9/1-4284д (а.с. 46) в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи підробили акт прилюдних торгів нерухомого майна від 26.12.2011 року, проведених ТОВ «Нива В.Ш.» за результатом яких нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. [ADDRESS] а (двадцять три, літера а), було реалізовано невстановленій особі, яка використовувала підроблений паспорт громадянина України [PERSON] . Після цього, невстановлена особа, яка використовувала підроблений паспорт громадянина України [PERSON] за договором купівлі-продажу від 08.05.2012 року продали нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] (двадцять три, літера а) невстановленій особі, яка використовувала підроблений паспорт громадянина України [PERSON] . В подальшому, невстановлені особи, діючи за підробленим паспортом громадянина України [PERSON] продали нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] а ТОВ «РКК». 31.05.2013 року між ТОВ «РКК» та ПАТ «Фінанси Банк» було укладено кредитний договір №130-Ф та договір іпотеки №5153, за яким ТОВ «РКК» передало в іпотеку ПАТ «Фінанси Банк» виробничий комплекс (літ. А) - загальна площа 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою місто Київ, [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 30.03.2012 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В., визнано недійсним з підстав визначених у ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, тобто особа, яка вчиняла правочин не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення даного правочину, і цією особою не є позивач, суд дійшов висновку, що витребуване майно вибуло із володіння власника - [PERSON] поза його волі. Дане судове рішення, і це підтверджується матеріалами справи також набрало законної сили. 23 червня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, ТОВ «ЕКО ФУД», ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК» про визнання правочину недійсним заявлені вимоги задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу виробничого комплексу (літ. А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладений 06.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фінанс Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за №1317. Судом встановлено, що 31.05.2013 року між ПАТ «Фінанс банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1305-Ф. 31.05.2013 року між ПАТ «Фінанс банк» та ТОВ «РКК» укладено договір іпотеки для забезпечення виконання кредитного договору №1305-Ф від 31.05.2013 року та передано в іпотеку виробничий комплекс (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.08.2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РКК», Публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та вирішено витребувати від Товариства обмеженою відповідальністю «РКК» на користь [PERSON] майно, що складається з Виробничого корпусу(літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.07.2014 року рішенням Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2014 року, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Фінанс банк» заборгованість за кредитним договором в частині відмови в задоволенні позову та ухвалено в цій частині нове, згідно якого задоволено позов ПАТ «Фінанс Банк» та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1305-Ф від 31.05.2013 року звернуто стягнення на виробничий комплекс (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «РКК». Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 04.02.2015 року виконавчий документ про звернення стягнення на майно повернуто стягувачеві, оскільки, згідно повідомлення Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно на яке необхідно звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості не належить боржнику. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2015 року замінено сторону боржника з ТОВ «РКК» на [PERSON] . Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 року скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2015 року. 06.03.2015 року між ПАТ «Фінанс банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення : виробничий комплекс (літера А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу виробничого комплексу (літ. А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладений 06.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фінанс Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за №1317 має бути визнано не дійсним, оскільки, судом встановлено, що на час його укладання власником даного майна був [PERSON] , про що було відомо ПАТ «Фінанс банк», оскільки був стороною у справі про витребування майна від ТОВ «РКК» за рішенням суду від 28.08.2013 року, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016 року скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2015 року, якою замінено сторону боржника з ТОВ «РКК» на [PERSON] , крім того, позивач жодних договорів з ПАТ «Фінанс банк» щодо даного нерухомого майна не укладав, як і не укладав договорів щодо цього майна з іншими відповідачами у цій справі. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва 23 червня 2016 року. В свою чергу Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р. залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 р. у справі №804/5105/16 записи про державну реєстрацію прав в реєстрі нерухомості вищезазначених покупців. В подальшому постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі №804/9516/15 скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2015 р. укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «БРАУН та ДІР», ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК», ТОВ «ЕКО ФУД». Зазначені рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду набрали законної сили. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на все вищенаведене, що право власності на спірне майно - виробничий комплекс за адресою [ADDRESS] не вибувало з власності позивача, було витребувано останнім від Товариства обмеженою відповідальністю "РКК", а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мали право власності на майно, а отже в них було відсутнє право розпоряджатися ним на користь Приватної компанії «Біноза Холдинг Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУН та ДІР», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКІ ЛОГІСТИК». Разом з тим, матеріали справи містять відомості про розпорядження відповідачами майном, належним позивачу, шляхом передачі останнього в іпотеку Приватної компанії Біноза Холдінг :за договором іпотеки №1718 від 30.07.2015 р. між ТОВ «БРАУН та ДІР» та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед; за договором іпотеки №1720 від 30.07.2015 р. між ТОВ «ЕКО ФУД» та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед та договором іпотеки №1716 від 30.07.2015 р. між ТОВ «ЕКІ ЛОГІСТІК» та Приватною компанією Біноза Холдинг Лімітед . Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Також з зазначеного витягу вбачається, що у Державному реєстрі містяться записи про наявність іпотеки та пов`язаних з наявністю іпотеки обтяження майна, що належить [PERSON] : запис про іпотеку № 10614402, який внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23278464 від 30.07.2015 13:56:14 та запис про обтяження №10614299, який внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:23278212 від 30.07.2015 13:51:06; запис про іпотеку №10615370, який внесений до державного реєстру зечових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13280438 від 30.07.2015 14:29:20 та запис про обтяження №10615031, який внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровськогоміського нотаріального округу Лозенко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23279783 від 30.07.2015 14:19:29; запис про іпотеку №10613853, який внесений до державного реє:стру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 23277326 від 30.07.2015 13:29:03 та запис про обтяження №10613721, який внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23277078 від 30.07.2015 13:22:50. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України. Пленум Верховного суду України в постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п.п. 4, 5 роз`яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. На наявність права власника на майно не впливає та обставина, що майно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку укладенням договорів з іншими особами під час його перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. Проте у державному реєстрі нерухомості, і це встановлено, містяться записи про наявність іпотеки та пов`язаних з наявністю іпотеки обтяження майна, що належить [PERSON] Мартіну - виробничого комплексу (літ. А), загальною площею 3863,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно із ч.5 ст. 216 ЦК України із вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може звернутись будь-яка заінтересована особа. Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні та вищенаведені вимоги чинного законодавства України суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved