Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 38 926,99 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтуванні своїх позовних вимог він зазначає, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 414 о/с від 15.08.2007 року відповідача було зараховано до курсантів університету. 01.09.2007 року між ними та відповідачем укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. 2.3.6. цього Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінчені навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 2.1. Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Після закінчення університету, згідно з Наказом № 272 о/с від 18.06.2011 року відповідача, курсанта 4 курсу, було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВСУ в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 81 о/с від 15.05.2012 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС - за власним бажанням. Відповідно довідкам-розрахункам загальна сума витрат, пов'язаних с утриманням курсанта [PERSON] у ХНУВС з 17.08.2007 року по 18.06.2011 року становить 38 926,99 грн., цю суму вони просять стягнути відповідно до вимог Закону України "Про вищу освіту", постанови КМУ від 01.03.2007 р. № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням в вищих навчальних закладах МВС", Наказу МВС України № 150 від 14.05.2007 р. "Про затвердження типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України". У судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання заявилася, позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона була зарахована до вищого навчального закладу на конкурсній основі шляхом складання іспитів, відповідно Рішенню Конституційного Суду України по справі № 1-4/2004 безоплатність вищої освіти означає, що громадянин має право здобути її відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб. Крім того, ігноруючи вимоги п. 6 Постанови КМУ від 01.03.2007р. № 313, п. 7 Постанови КМУ від 12.07.07 № 945 та п.4.4. самого Договору про підготовку фахівця у ВНЗ МВС України щодо стягнення витрат у судовому порядку за умови відмови у добровільному відшкодуванні витрат, позивач звернувся до суду з позовом фактично, за відсутності самої суперечки. Крім того, весь час навчання вона проживала у квартирі своїх батьків та харчувалася за свій рахунок, тож вимоги позивача про оплату комунальних послуг та харчового забезпечення є незаконними. Так саме вона своїм коштом купувала все необхідне речове забезпечення, про що надала суду відповідні чеки про придбання форменого одягу, отже, позовні вимоги позивача про відшкодування витрат на речове забезпечення також не відповідають дійсності та є незаконними. На думку відповідача, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували виплату та отримання щомісячного грошового забезпечення. А спірний договір був підписаний нею у стані неповної дієздатності, будучи неповнолітньою, коли вона повною мірою не могла усвідомлювати умов та відповідальності за цим договором, тобто вона не могла бути стороною у цьому договорі, тож сам цей договір є недійсним. З огляду на наведене просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на час вирішення спору) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до п.п. 1,2,3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у Вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни; відмови від проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим чи речовим забезпеченням, перевезенням до міс ця проведення щорічної основної канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місць служби, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат встановлює МВС разом з Мінфіном. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. П. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», яка діяла на момент вступу відповідача до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 415 о/с від 15 серпня 2007 року відповідачку було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом ХНУВС № 272 о/с від 18 червня 2011 року лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Згідно Наказу № 81 о/с від 15 травня 2012 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Таким чином, звільнення відповідача з органів внутрішніх справ мало місце до збігу трьох років з моменту закінчення нею навчального закладу за власним бажанням. Тобто звільнення відповідача з роботи на вказаних підставах є формою її відмови від подальшого проходження служби. Згідно з п. 2.1.3 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС від 01.09.2007 р., укладеного між сторонами, в обов'язки університету входить забезпечення [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Відповідно до п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2007 року, укладеного між сторонами, відповідач зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 4.4 цього Договору встановлено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідно до довідки № 09-34/148-892 від 27.01.2014 року Головного управління Державної казначейської служби України Харківський національний університет внутрішніх справ є бюджетною установою та фінансується з Державного бюджету України. Відповідно роз'ясненням Міністерства внутрішніх справ у своїх листах № 1216/1556 від 13.08.2009 р. та № 1216-05 від 21.01.2009 року, копії яких містяться у матеріалах справи, належним позивачем у даній категорії справ є вищі навчальні заклади. Таким чином, з огляду на наведене, суд визнає Харківський національний університет внутрішніх справ належним позивачем. Відповідно довідці-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Харківському національному університеті внутрішніх справ № 4/1018 від 18.08.2014 р. загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов'язаних з її утриманням з 17 серпня 2007 року по 18.06.2011 року становить 38 926, 99 грн., у тому числі - грошове забезпечення 15 849, 13 грн., продовольче забезпечення 12 537, 80 грн., речове забезпечення 1 529,58 грн. та вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 9 010, 48 грн. У довідці, складеній та підписаній начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС [PERSON] та бухгалтером [PERSON] № 4/1012 від 15.08.2014 року приведений щомісячний розрахунок грошового забезпечення за 2007-2011 роки. Відповідно до п.1.3. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499, грошову забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умови служби. Згідно з п. 2.2.1. зазначеної інструкції посадові оклади для курсантів внутрішніх справ встановлюється згідно з додатком 1 до цього Наказу. Таким чином, суд визнає належним доказом довідку 4/1012 від 15.08.2014 року та визнає нарахування та виплату відповідачці грошового забезпечення у загальній сумі 15 849, 13 грн. протягом зазначеного періоду та вважає вимоги відповідача в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Відповідно довідці про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення ННІПФКМ відповідачки з серпня 2007 року по червень 2011 року № 5/549 від 18.08.2014 року, підписаної начальником відділу ресурсного забезпечення [PERSON] , приведений повний перелік та розрахунок відповідних витрат на загальну суму 1 529,58 грн. Згідно п. 2.3.1 Порядку розрахунку витрат витрати на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Відшкодування витрати на речове забезпечення здійснюється на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби про вартість фактично отриманого майна та лазне-прального забезпечення. Норми забезпечення форменим одягом визначені Наказом МВС України від 15.02.2001 року № 148 "Про заходи щодо виконання Постанови КМУ "Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС....." від 17.11.2001 року № 1515. Факт отримання речового майна підтверджується атестатом № 193 від 28.06.2011 р. за підписом відповідача. На підставі зазначеного суд приймає як належний доказ вартості грошового забезпечення на загальну суму 1529,58 грн. надану довідку та вважає, що ці вимоги також підлягають задоволенню. Згідно довідці-розрахунку витрат на харчування [PERSON] № 5/550 від 18.08.2014 року за період з 2007 по 2011 рік, підписаної начальником відділом продовольчого забезпечення [PERSON], такі витрати складають 12 537, 80 грн. Так, поставлення слухачів та курсантів на продовольче забезпечення, зняття з нього здійснюється відповідно до Наказу МВС України від 13.06.1995 р. № 438 «Про введення в дію норм забезпечення майном продовольчої служби» на підставі продовольчих атестатів або, якщо в органів внутрішніх справ не передбачено їх видачу, запису у грошовому атестаті про виплату компенсації замість продовольчого пайка. Згідно з п. 2.1.2.1. Порядку розрахунку витрат на продовольче забезпечення здійснюється на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання. У довідці-розрахунку відображається вартість харчування, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування. Судом встановлено, що на добу для курсантів передбачається триразове безкоштовне харчування в їдальнях закладу. Харчування готується відповідно до визначених норм і кількості на кожну особу, що навчається. Знаття з продовольчого забезпечення курсантів здійснюється виключно на підставі відповідного рапорту, який погоджується з начальником курсу та передавався у відділ продовольчого забезпечення. Будь-яких доказів з боку відповідачки про написання нею такого рапорту суду не надано, тож суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. За розрахунками вартості комунальних послуг за 2007-2008, 2008-2009, 2009-2010, 2010-2011 навчальні роки за №№ 5/518 від 14.08.2014 р., 5/519 від 14.08.2014 р., 5/520 від 14.08.2014 р., 5/521 від 14.08.2014 р., затверджених начальником комунально-експлуатаційного відділення. .[PERSON], така вартість становить 9 010,48 грн,, у тому числі: за 2007-2008 роки становить 1847, 46 грн.; за 2008-2009 роки - 2 466,80 грн.; за 2009-2010 роки - 2 841,98 грн., за 2010-2011 роки - 1 854, 24 грн. Такі витрати розраховуються відповідно до п. 2.1.6 Порядку розрахунку витрат. До спожитих курсантом комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія, розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта тепла та гарячої води 0, 0134 ГКал, води та водовідведення - 0, 2074 куб.м, електроенергії - 2,56 кВт/год. Такі розрахунки провадяться відповідно до відвідання занять та користуванням приміщеннями університету, незалежно від того чи проживав курсант в університеті, оскільки в процесі навчання курсант користувався електроенергією, теплом, водопостачанням та водовідведенням. При проведенні розрахунків використані тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, де розташований навчальний заклад. Оскільки судом встановлено, що відповідач проходила процес навчання у приміщеннях закладу позивача, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що під час навчання відповідачки [PERSON] в університеті, з їх боку повністю були виконані умови договору про підготовку фахів ця від 01.09.2007 р., створені відповідні умови для навчання та курсант забезпечений харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням відповідно до норм. Це підтверджується наданими довідками. Про відмову від будь-якого забезпечення від відповідачки жодних рапортів не надходило, а її твердження про те, що вона не користувалася харчовим та речовим забезпеченням, надаючи перевагу придбанню речей та харчування на свій смак та вибір власним коштом, не скасовують сам факт надання ними такого забезпечення відповідно до розрахунків та умов договору. Крім того, отримання комунально-есплуатаційних послуг не пов'язано з проживанням відповідача у гуртожитку чи на території університету, вони розраховані виключно із розрахунку користування будівлями, де проходило навчання - аудиторії повинні бути забезпечені теплом та електроенергією, а курсантам можливість користуватися у тому числі водопостачанням та водовідведенням. О огляду на наведене, суд приходять до висновку, що з боку позивача умови договору від 01.09.2007 року повністю виконані. Заперечення відповідача щодо неотримання забезпечення суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження того нею не надано. Також суд не сприймає заперечень в частині того, що зазначений Договір взагалі є недійсним внаслідок його підписання неповнолітньою особою, оскільки з його умовами ознайомлена мати [PERSON] - [PERSON], про що в договорі є відповідний підпис, а питання про його недійсність не підіймалась, на сьогоднішній день він не скасований та є дійсним. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Оскільки відповідач не довела відсутності своєї вини у невиконанні перед позивачем покладеного на неї законом та договором зобов'язання та належним чином не спростувала суму витрат, що підлягають стягненню, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь університету фактичних витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають компенсації понесені судові витрати. Згідно платіжному дорученню № 848 від 29.04.2014 р. сума сплаченого судового збору становить 413, 40 грн. Відповідно свідоцтву про шлюб серії І-ВЛ номер 211001, виданому Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 06.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON], 06 серпня 2013 року зареєстровано шлюб та після державної реєстрації дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідачем отримано паспорт громадянина України серії МТ номер 300099 на ім'я [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved