Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

30.05.2017 до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача, в розмірі 25% від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання його сина, [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача в розмірі 25% від усіх видів її доходу, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання її сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Свій позов позивач мотивує тим, що позивач є рідною бабою неповнолітнього [PERSON], який фактично вже більше чотирнадцяти років перебуває на утриманні та вихованні у сім'ї позивача.Відповідачі, [PERSON] та ([PERSON])[PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], але протягом тривалого часу ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання сина, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України. Відповідачі не утримують [PERSON], не займаються його вихованням, не цікавляться навчанням сина у школі, його особистим життям та здоров'ям, Вихованням та утриманням дитини займається позивач. Саме позивач щороку займається підготовкою дитини до школи: купує йому навчальне приладдя, шкільний та спортивний одяг, взуття, відвідує батьківські збори в школі, цікавиться успіхами онука в навчанні, повністю забезпечує умови для отримання ним повної загальної середньої освіти, турбуюся про його повноцінний розвиток, в тому числі і про його щорічне оздоровлення. Батько та мати дитини участі у вихованні, навчанні, створенні умов для розвитку дитини не беруть.[PERSON] не виявляє бажання виховуватись в сім'ї батька або матері. В разі набуття [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, позивач маю бажання виконувати відносно нього обов'язки піклувальника. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. Представник служби у справах дітей Шполянської районної державної адміністрації та виконавчого комітету Лебединської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.2001, виданим Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис №3. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.06.2010, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №84 (а.с.13). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції в Черкаській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.2015. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.12). Відповідно до характеристики №1421 від 23.05.2017 виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради, [PERSON] проживає в [ADDRESS]. За час проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. Не займається вихованням сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає біля бабусі [PERSON]. [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], який проживає біля батьків. Компрометуючими даними сільська рада не володіє. (а.с.14). Згідно з довідкою №1418 від 23.05.2017, виданою виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] року народження, зареєстрована, але не проживає в [ADDRESS], а проживає по [ADDRESS]. (а.с.15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], жительки [ADDRESS], [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON], зятем [PERSON], внуком [PERSON], внуком [PERSON] та внуком [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] навчаються відповідно в 10 та в 2 класі НВК №1. [PERSON] належить житлове приміщення площею 55,3 га та земельна ділянка площею 0,08 га. Сім'я має одну свиню та десять голів птиці. [PERSON] самостійно виховує внука [PERSON], забезпечує його всім необхідним за власний рахунок, останнім часом батьки дитини зовсім не піклуються про неї (а.с.16). Згідно з характеристикою №1420 від 23.05.2017, виданою виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області,[PERSON] проживає в [ADDRESS]. За час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони. Не займається вихованням сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає біля бабусі [PERSON]. Має двох неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Компрометуючими даними сільська рада не володіє. (а.с.17). Відповідно до довідки №1416 від 23.05.2017. виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. (а.с.18). Згідно з характеристикою №1419 від 23.05.2017, виданою виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS]. За час проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. Підтримує дружні стосунки з друзями та односельцями. Займається вихованням внука [PERSON],[INFO], який проживає у господарстві бабусі з 2004 року. Компрометуючими даними сільська рада не володіє. (а.с.19). Відповідно до довідки №1415 від 23.05.2017, виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області,[PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.20). Згідно з довідкою №1244 від 15.05.2017, виданою виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та проживає по [ADDRESS], в господарстві своєї бабусі [PERSON] з 2004 року по даний час (а.с.21). Відповідно до довідки №29 від 03.05.2017, виданої Лебединським навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1» Шполянської районної ради Черкаської області, [PERSON], [INFO], навчається в 10 класі, проживає з бабусею [PERSON], яка матеріально забезпечує його та займається його вихованням, регулярно відвідує класні батьківські збори. Батько, [PERSON] та мати, [PERSON], батьківські збори в класі [PERSON] не відвідують. Згідно з характеристикою [PERSON] від 27.04.2017, виданою Лебединським навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1» Шполянської районної ради Черкаської області, [PERSON] навчається у Лебединському НВК №1 Шполянського району Черкаської області з першого класу. Проживає зі своєю бабусею [PERSON] (пенсіонеркою), яка матеріально забезпечує його та займається його вихованням (а.с.23). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 14.02.2017, виданогоЛебединським навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1» Шполянської районної ради Черкаської області, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON] (пенсіонеркою) в її приватному будинку, та разом з її меншою дочкою [PERSON], [INFO], яка працює в Лебединському насіннєвому заводі, її чоловіком [PERSON], [INFO], який працює в Лебединському насіннєвому заводі, дітьми [PERSON], [INFO], учнем 2 класу Лебединського НВК№1, та [PERSON], [INFO]. Сім'я малозабезпечена. Сім'я проживає в приватному будинку, санітарні умови задовільні. Під час перевірки в будинку прибрано, чисто. Прибуток сім'ї ([PERSON] та [PERSON].) складається з пенсії бабусі розміром 1 163 (одна тисяча сто шістдесят три) грн. Мати [PERSON] [PERSON], [INFO], та батько [PERSON], [INFO], розлучені, проживають зі своїми новими сім'ями, не працюють, та, зі слів бабусі [PERSON], участі в вихованні своєї дитини [PERSON], не приймають, фінансово не допомагають утримувати свого сина. [PERSON] має спільний куточок для навчання (робочий стіл) зі своїм двоюрідним братом [PERSON] В кімнаті, в якій проживає разом з бабусею, має шафу, настінну полицю та окреме спальне місце (ліжко). Із сучасних електронних пристроїв у власності є телефон, куплений бабусею.[PERSON] в достатній мірі забезпечений їжею (переважно з присадибного господарства та городу), одягу та взуття, відповідно до сезону, звичайно, недостатньо, оскільки речі купуються на бабусину пенсію. Шкільним канцелярським приладдям, за мінімальним наповненням частково забезпечений. В бесіді було з'ясовано, що дитина потребує регулярної щомісячної матеріальної грошової допомоги в забезпеченні харчуванням, одягом, взуттям, шкільним приладдям для нормальної життєдіяльності як учня загальноосвітньої школи так і шістнадцятирічної дитини загалом (а.с.24). Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/осіб №1050 від 03.05.2017, виданого виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, до складу сім'ї [PERSON], зареєстрованих за адресою [ADDRESS], входять дочка [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] та внук [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають (а.с.25). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лебединської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] відносно, №13308 від 27.12.2017 [PERSON] та [PERSON] не цікавляться долею сина, їх станом здоров'я, не спілкуються з дитиною, не забезпечують матеріально, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Хлопець проживає та виховується тривалий час у бабусі. Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідачів від виконання їхнього обов'язку по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON], не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан її здоров'я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в редакції яка діяла до 08.07.2017. При цьому, у зв'язку із набранням чинності 08.07.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надав доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 30.05.2017 до повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] щомісячно. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 30.05.2017 до повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] щомісячно. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь позивача та 640,00 грн. на користь держави, та стягує з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь позивача та 640,00 грн. на користь держави. Позивач не надав до суду розрахунку судових витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved