Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, відповідно до кредитного договору №DNH4KP43190327 від 02 жовтня 2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 9880,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 липня 2014 року складає 58 286,89 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 5 590,98 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 488,95 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 31 206,96 грн. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 250/3361/13-ц від 10 грудня 2013 року з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 662,31 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю заборгованості та штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 481,23 грн. (процентна складова) у загальній сумі 10 605,81 грн., а також судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 02 жовтня 2006 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір №DNH4KP43190327 від 02 жовтня 2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 9880,00 гривень зі сплатою 25,08/% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 48 місяців з кінцевим терміном повернення 02 квітня 2010 року (а.с. 9). Відповідно до заяви позичальника відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісяця в період з 3 по 10 число в сумі 357,57 грн., що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с.9 зв.б.). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення строкового кредиту підписана ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, умовами кредитування, тарифами банку, про що він виразив свою згоду. Відповідач порушив графік погашення кредиту і станом на 04 липня 2014 року заборгованості за кредитним договором №DNH4KP43190327 від 02 жовтня 2006 року складає 58 286,89 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 5590,98 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 488,95 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 31 206,96 грн. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки він прострочив строки виконання зобов'язання. Суд встановив, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 250/3361/13-ц від 10 грудня 2013 року з відповідача [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором №DNH4KP43190327 від 02 жовтня 2006 року станом на 03 вересня 2013 року у розмірі 48 662,31 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 5590,98 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 089,63 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 22 188,26 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 2 293,44 гривень. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 250/3361/13-ц від 10 грудня 2013 року про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №DNH4KP43190327 від 02 жовтня 2006 року не виконане, оскільки відсутні будь-які оплати по рахунку відповідача. Відтак, суд вважає, що відповідач своє зобов'язання перед банком не виконав, тому воно не припинено, тобто вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентам, за винятком вже стягнутих, є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні зобов'язання щодо сплати кредиту чи відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. (а.с.14). Відповідно до п. 5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 14). Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 481,23 грн. (процентна складова). Перевіряючи розмір штрафу, нарахованого позивачем, суд встановив наступне. Позивач розрахував суму штрафу в розмірі 5% (процентна складова) виходячи з загальної суми заборгованості, яка включає в себе заборгованість по кредит, процентам та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка в свою чергу вже є одним з видів неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тобто штраф повинен обчислюватися з суми зобов'язання, яку боржник не виконав або не виконав частково, а саме з суми заборгованості по кредиту та процентам. Сума пені, на яку позивач також нарахував штраф, не входить до основного зобов'язання, а є видом цивільно-правової відповідальності, тому немає законних підстав нараховувати штраф за несплату пені. Таким чином, штраф має бути нарахований на суму несплаченої заборгованості по кредиту та процентам, за винятком вже стягнутої, і становить 169,97 грн. з розрахунку: ((5590,98+21488,95)-(5590,98+18089,63))*5% = 169,97. Щодо розміру штрафу у фіксованому розмірі 500 грн., то цей штраф був стягнутий з відповідача судовим рішенням від 10 грудня 2013 року, тому ця вимога задоволенню не підлягає. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 250/3361/13-ц від 10 грудня 2013 року станом на 04 липня 2014 року, за винятком вже стягнутої, складає 12587,99 гривень. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст. 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Законодавство, яке регулює кредитні правовідносини, не надає права вийти за межі заявлених позовних вимог. Виходячи з цього, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості в сумі 10 605,81 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10 605,81 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 243,60 гривень, саме в цьому розмірі він підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved