Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Рішення Жидачівського районного суду від 29 грудня 2014 року з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість в сумі 37423.20 доларів США, що еквівалентно 590497.19 грн., пеню в сумі 750.00 грн. та судові витрати в сумі 3654.00 грн., а всього 594901.19 грн. Ухвалою Жидачівського районного суду від 17 грудня 2014 року з даної справи виділено в окреме провадження позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені та за позовом [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. В судовому засіданні представник позивача ПАТ '"УкрСиббанк" позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість в розмірі 37423.20 доларів США, нараховану пеню в сумі 43510.96 грн. та судові витрати по справі. В позові [PERSON] просить відмовити. Відповідачка [PERSON] позов ПАТ '"УкрСиббанк" не визнала, суду заявила, що договір поруки № 232724 вона не підписувала. Просить задоволити її позов та визнати договір поруки від 07 жовтня 2008 року недійсним [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дав їм оцінку, і вважає, що заявлені вимоги слід частково задовільнити, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, у звязку із наявністю рішення Жидачівського районного суду 29 грудня 2014 року та обставин встановлених ним у справі № 443/1434/13ц, яке має приюдиційне значення для вирішення даної судової справи - не підлягають повторному доказуванні встановлені докази по справі, а саме те, що 07 жовтня 2008 року між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON](в даний час [PERSON]) [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11401181000, згідно якого їй був наданий кредит в сумі 28600.00 доларів США строком до 05.10.2029 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 жовтня 2008 року з відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 232724. Висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 8268 від 29.10.2015 року встановлено, що підписи у договорі поруки № 232724 від 07 жовтня 2008 року виконані [PERSON], тобто спростовано твердження [PERSON] про те, що вона не підписувала договору поруки. Відповідно до умов договору і вимог чинного цивільного законодавства, а саме ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно Постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16 вересня 2015 року не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором позики. Сторонами не оспорювався сам факт укладення договору в іноземній валюті та отримання коштів по кредиту. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Сторонами не оспорювалась сума заборгованості 37423.20 доларів США. В процесі судового розгляду справи [PERSON] подала заяву про зменшення суми пені. Відповідно до ч.3\~ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У п.27\~постанови\~\~№5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенніспорів, що виникають з кредитних правовідносин», Пленум Вищого спеціалізованого суду України\~\~з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що положення частини третьої\~статті 511 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. У заяві про зменшення розміру пені відповідачка [PERSON] посилається на те, що такий є завищеним та несправедливим, оскільки з моменту укладення договору курс долара зріс більше ніж втричі, що значно збільшило суму боргу в гривневому еквіваленті, а також просила врахувати її майновий стан. Суд вважає, що маються підстави для зменшення пені, яка підлягає стягненню із відповідачки за прострочення плати по тілу кредиту та по відсотках. При цьому суд враховує, що з моменту укладення договору офіційний курс долара зріс більш ніж втричі, що значно збільшило суму боргу в гривневому еквіваленті. Позивачем до суду не подано доказів, що свідчили б про заподіяння [PERSON], внаслідок неповернення кредиту, збитків, розмір яких був би близьким до нарахованої банком суми пені. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором і станом на 18.12.2014 р. разом з [PERSON] допустила заборгованість в сумі 37423.20 доларів США. З неї слід також стягнути пеню в сумі 750.00 грн.(за кредитом 500.00 грн., за відсотками 250.00 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати,. Поскільки при винесенні рішення від 29 грудня 2014 року з [PERSON] в користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто судовий збір в розмірі 3654.00 грн., то повторне стягнення судового збору не допускається.

Outcome: partial