Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

До суду звернулось з позовом публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 26511,84 грн. Свої вимоги мотивує наступним: 20.11.2006 року між позивачем та [PERSON], укладений кредитний договір №DOТТRХ01430143, за цим договором позивач надав, а відповідач отримав та зобов'язався повернути кредит у розмірі 1546,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач порушував умови договору: платежі вносилися із запізненням та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 19.02.2014 р. виникла заборгованість в сумі 26511,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 942,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8282,56 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 146,16 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15401,96 грн., штраф (процентна ставка) - 1238,66 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. В судове засідання представник публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" не з'явився з невідомої суду причини, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач не з'явився до суду, про час та місце був сповіщався належним чином, повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою своєї реєстрації. Відповідач, який належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, проти чого не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.11.2006 року між позивачем та [PERSON], укладений кредитний договір №DOТТRХ01430143, за цим договором позивач надав, а відповідач отримав та зобов'язався повернути кредит у розмірі 1546,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач порушував умови договору: платежі вносилися із запізненням та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 19.02.2014 р. виникла заборгованість за кредитом - 942,50 грн. Також в цьому договорі зазначено, що при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 11,01% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч. 2 вказаної статті передбачено, що до відношень по кредитному договору застосовується правила параграфу 1 цієї глави, якщо інше не передбачено цим параграфом та не витікає зі змісту кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами з відстрочкою, то у випадку прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом фактично встановлена наявність заборгованості за кредитом відповідача перед позивачем за кредитним договором №DOТТRХ01430143 від 20.11.2006 року в сумі 942,50 грн. грн., та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 146,16 грн., що відповідає положенням укладеного між позивачем та відповідачем договору. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договором передбачена сплата за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позивач просить стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8282,56 грн., але суд не погоджується із зазначеною сумою, оскільки з моменту укладання договору листопад 2006 року по день звернення до суду березень 2014 року минуло 88 місяці, навіть виходячи із розрахунку повної заборгованості відповідача перед позивачем протягом всіх цих місяців в сумі 1546,60 грн., сума відсотків за весь цей час не може бути більше 2721,84 грн. (1546,60*2%=18,56 грн. (сума відсотків на 1 місяць) *88 місяців), саме така сума відповідає умовам договору. Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» п. 5.5 термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Позивач звернувся до суду 06.03.2014 р., як вбачається з розрахунку наданого позивачем, відповідач останній платіж проводив 21.11.2007 року, з того часу до дня звернення до суду минуло більше 5 років, тобто позивачем пропущений п'ятирічний строк позовної давності звернення до суду, оскільки строк не переривався. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмовлення у задоволення в позові. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності звернення до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають компенсації.

Outcome: dismissed