Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачем, із врахуванням заяви від 13 лютого 2017 року, заявлені вимоги про стягнення 133275 грн. 09 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з січня місяця 2015 року по 13 січня 2017 року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що в день звільнення позивача 31 серпня 2015 року розрахунок належних сум заробітної плати за січень-серпень місяці 2015 року у сумі 36456 грн. 79 коп відповідачем не проведений, 12 червня 2015 року комісією по трудових спорах видане посвідчення про стягнення із відповідача на користь позивача 17432 грн. 58 коп заробітної плати, 03 березня 2016 року Ніжинським міськрайонним судом виданий судовий наказ про стягнення із ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" на користь позивача 13028 грн. заробітної плати, вказані рішення, які перебували на примусовому виконанні, виконані повністю 13 січня 2017 року, період затримки розрахунку за період з 01 січня 2015 року по 13 січня 2017 року становить 507 робочих днів. Представник позивача адвокат Котенок А.П. в судовому засіданні підтримав позов за вищевикладених обставин. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, відповідно до клопотання від 10 лютого 2017 року просить відкласти розгляд справи «…у зв»язку із неможливістю явки представника відповідача у судове засідання на вказаний час…», докази на підтвердження поважних причини неявки представника відповідача суду не надані, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тобто представник відповідача не з»явився в судове засідання без поважних причин, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надані, що є підставою для ухвалення заочного рішення згідно наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння", остання звільнена 31 серпня 2015 року за угодою сторін, що підтверджується відповідним записом №15 у трудовій книжці позивача. Згідно судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2016 року стягнуто із ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" на користь [PERSON] 13028 грн. 60 коп заборгованості по заробітній платі. Даний судовий наказ та посвідчення №214/5 комісії по трудових спорах даного ДП, виданого 12 червня 2015 року, про стягнення на користь [PERSON] 17432 грн. 58 коп заборгованості по заробітній платі, перебували на примусовому виконанні ГТУЮ у Чернігівській області. Відповідно до довідки відповідача від 15 вересня 2016 року заборгованість ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" перед [PERSON] по заробітній платі за період з січня-серпня місяців 2015 року становить 29395 грн., 81 коп, виплачено 17367 грн. 21 коп, залишок 12028 грн. 60 коп. Фактичний розрахунок заборгованості по заробітній платі проведено 13 січня 2017 року, про що зазначено позивачем в заяві від 13 лютого 2017 року і не спростовано відповідачем. За таких обставин остаточний розрахунок по заробітній платі позивача проведений відповідачем в порушення вимог ст.116 КЗпП України 13 січня 2017 року, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час звільнення позивача і розгляду справи здійснює господарську діяльність, останнім здійснене погашення заборгованості по заробітній платі позивачу, відсутність коштів у відповідача, як роботодавця, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння". Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року (день набрання чиності Законом України від 22 грудня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника заробітної плати, і їх необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 31 серпня 2015 року (включно) по 13 січня 2017 року (включно) складає 348 днів. Середньоденний заробіток згідно наданого позивачем розрахунку становить 262 грн. 87 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 91478 грн. 76 коп (348 днів*262,87 грн.=91478 грн. 76 коп). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача (заробітна плата за період з березня-серпня місяців 2015 року позивачу не виплачена у повному розмірі) при звільненні відсутні, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню 91478 грн. 76 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Підстави для стягнення середнього заробітку згідно заявлених вимог з січня місяця 2015 року в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 914 грн. 78 коп судового збору.

Outcome: partial