Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Адвокат Кашуба Н.О., яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросила» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним та повернення попередньої оплати. В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Євросила» укладено договори № 1025Е/03/12/19 та 1027Е/03/12/19 від 03 грудня 2019 року щодо надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном та супровідні від первісних договори № 1024Е/03/12/19 та 1026Е/03/12/19 від 03.12.2019р. про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань отримання закордонних в`їзних віз та порядку виїзду за кордон. Відповідно до п. 1.1 умов договорів Виконавець на виконання доручення Замовника, особисто, на власний ризик, власними силами та за власний рахунок надає Замовнику інформаційно-консультаційні послуги, перелік яких визначений п. 1.2 зазначеного договору, в погоджений сторонами строк, а Замовник приймає послуги Виконавця та сплачує надані ним послуги в термін, в порядку та в сумі, що встановлено цим договором. Згідно п.п.1.2.1. договорів послуга, що надається Виконавцем складається з сприяння у працевлаштуванні, інформації та консультацій можливостей та умов працевлаштування, підбору найкращих трудових вакансій в будь-якій країні ЄС, а також в Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, виходячи з освіти, професійного та трудового досвіду, навичок та вмінь Замовника. Відповідно до п 2.3. договорів строки надання послуги встановлені у наступному порядку: - щодо працевлаштування у країні Польща - 5(п`ять) діб з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 зазначених договорів; - щодо будь якої іншої країни, окрім Польщі - 10 ( десять) робочих днів з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 зазначених договорів. Згідно до п. 2.5. вказаних договорів, надання послуг закінчується, а договір вважається припиненим у зв`язку з виконанням в повному обсязі в момент надання Замовнику всієї підшуканої, проаналізованої та систематизованої інформації відповідно до його доручення, та відповідно до п. 2.6. оформлюється актом передачі-приймання послуг, що підписується обома сторонами діючого договору. В оплачених рахунках № 255 та № 257 від 03.12.2019 р. на оплату послуг за договорами № 1025Е/03/12/19 та № 1027Е/03/12/19 зазначено отримання повної інформації та супроводу з працевлаштування у країні Німеччина. Тобто, виходячи з наведеного, умови п. 4.1. та п.4.2. зазначених договорів з боку Замовників виконані в повному обсязі, а саме - проведено попередню оплату послуг Виконавця у сприянні в працевлаштуванні. У відповідності до вибору доручення Замовників, на вимогу п. 2.3.2. зазначених договорів - строк надання послуги складав 10 робочих діб з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п. 4.1.; 4.2. існуючих договорів. Виходячи з зазначеного, кінцевий термін надання послуги за дорученням Замовників мав бути здійснений - 22 січня 2019 року (з урахування Вихідних та святкових днів) та про що, мав бути складений акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Станом на сьогодення, жодних послуг передбачених договорами № 1025Е/03/12/19 та № 1027Е/03/12/19 від 03.12.2019 p., щодо надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном - не надано, що в свою чергу є повним невиконанням умов договору з боку Виконавця - ТОВ «Євросила». 03 лютого 2020 p., на адресу ТОВ «Євросила» спрямовано претензію щодо невиконання умов договору, визнання договору недійсним, його розірвання та з проханням повернення попередньої оплати. В свою чергу ТОВ «Євросила», надіслало листа в якому своєї Провини не визнає і заперечує проти повернення безпідставно отриманих грошових коштів від Замовників - подружжя [PERSON] . Посилаючись на ст. ст. 215, 227, 510 ЦК України, ст.ст. 15, 17, 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», вважають що положення вищевказаних договорі є несправедливими, таким, що не відповідають вимогам Закону, Цивільного Кодексу України, чим порушено права та інтереси позивачів, що є підставою для визнання вищевказаних договорів недійсними та стягнення з відповідача попередньої оплати на користь позивачів по 13 260 гривень кожному. Також просить суд стягнути на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 5 000 гривень кожному, оскільки позивачі були безробітними, дії відповідача призвели їх до ще скрутнішого матеріального становища, тому, що обумовлених договорами послуг не було надано належним чином. У судове засідка позивачі та їх представник адвокат Кашуба Н.О. не з`явилися, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, не надав суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що[PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Євросила» укладено договори № 1025Е/03/12/19 та 1027Е/03/12/19 від 03 грудня 2019 року щодо надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном та супровідні від первісних договори № 1024Е/03/12/19 та 1026Е/03/12/19 від 03 грудня 2019р. про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань отримання закордонних в`їзних віз та порядку виїзду за кордон. Відповідно до п. 1.1 умов договорів Виконавець на виконання доручення Замовника, особисто, на власний ризик, власними силами та за власний рахунок надає Замовнику інформаційно-консультаційні послуги, перелік яких визначений п. 1.2 зазначеного договору, в погоджений сторонами строк, а Замовник приймає послуги Виконавця та сплачує надані ним послуги в термін, в порядку та в сумі, що встановлено цим договором. Згідно п.п.1.2.1. договорів послуга, що надається Виконавцем складається з сприяння у працевлаштуванні, інформації та консультацій можливостей та умов працевлаштування, підбору найкращих трудових вакансій в будь-якій країні ЄС, а також в Швейцарії, Королівстві Норвегія та Великобританії, виходячи з освіти, професійного та трудового досвіду, навичок та вмінь Замовника. Відповідно до п 2.3. договорів строки надання послуги встановлені у наступному порядку: - щодо працевлаштування у країні Польща - 5(п`ять) діб з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 зазначених договорів; - щодо будь якої іншої країни, окрім Польщі - 10 ( десять) робочих днів з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п.п. 4.1, 4.2 зазначених договорів. Згідно до п. 2.5. вказаних договорів, надання послуг закінчується, а договір вважається припиненим у зв`язку з виконанням в повному обсязі в момент надання Замовнику всієї підшуканої, проаналізованої та систематизованої інформації відповідно до його доручення, та відповідно до п. 2.6. оформлюється актом передачі-приймання послуг, що підписується обома сторонами діючого договору. Відповідно до рахунків № 255 та № 257 від 03.12.2019 р. позивачами оплачено послуги за договорами № 1025Е/03/12/19 та № 1027Е/03/12/19 по 9810 гривень. В цих рахунках зазначено вакансія Німеччина. Відповідно до рахунків № 254, 256 від 03.12.2019 р. позивачами оплачено послуги за договорами № 1025Е/03/12/19 та № 1027Е/03/12/19 по 3450 гривень. В цих рахунках зазначено віза Польща. Всього позивачами сплачено на виконання умов договорів по 13260 гривень кожним. Таким чином умови зазначених договорів з боку позивачів виконані в повному обсязі, а саме - проведено оплату послуг Виконавця у сприянні в працевлаштуванні та отриманні віз. У відповідності до вибору доручення Замовників, на вимогу п. 2.3.2. зазначених договорів - строк надання послуги складав 10 робочих діб з моменту внесення оплати в сумі та порядку, передбаченому п. 4.1.; 4.2. існуючих договорів. Виходячи з зазначеного, кінцевий термін надання послуги за дорученням Замовників мав бути здійснений - 22 січня 2019 року (з урахування Вихідних та святкових днів) та про що, мав бути складений акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Станом на сьогодення, жодної послуг передбачених договорами № 1025Е/03/12/19 та № 1027Е/03/12/19 від 03.12.2019 p., щодо надання інформаційно-консультаційних послуг та сприяння у працевлаштуванні за кордоном - не надано, що є повним невиконанням умов договору з боку Виконавця - ТОВ «Євросила». 03 лютого 2020 p., на адресу ТОВ «Євросила» спрямовано претензію щодо невиконання умов договору, визнання договору недійсним, його розірвання та з проханням повернення попередньої оплати. В свою чергу ТОВ «Євросила», надіслало листа в якому своєї Провини не визнає і заперечує проти повернення безпідставно отриманих грошових коштів від Замовників - подружжя [PERSON] . В ст.15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 901, 902 Цивільного кодексу України визначають, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною першою ст. 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном підлягає обов`язковому ліцензуванню. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1060 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном (далі Ліцензійні умови). Згідно п.п. 11-13 Ліцензійних умов невід`ємним додатком до договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном є завірена ліцензіатом копія погодженого проекту трудового договору з іноземним роботодавцем. Ліцензіат зобов`язаний надавати клієнту достовірну інформацію відповідно до вимог законодавства. Виконання умов договору між ліцензіатом і клієнтом про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном оформляється актом наданих послуг, який підписується обома сторонами. Ліцензіат не має права отримувати від клієнтів плату за послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до дня отримання останнім підписаного іноземним роботодавцем примірника трудового договору (контракту наймання) та підписання акта наданих послуг. Згідно переліку суб`єктів господарської діяльності, які отримали ліцензії на посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном, який розміщений на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України вбачається, станом на 01.12.2019 року відсутні відомості про ТОВ «Євросила», що свідчить про те, що ТОВ «Євросила» не може надавати допоміжні комерційні та інформаційні послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордон. Основний вид діяльності за КВЕД ТОВ «Євросила» зазначений код (69.10) - діяльність у сфері права. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВСУ від 14.11.2011року у справі № 6-40цс11, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. В пункті 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до ст. 18 даного Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Зі змісту норми статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни, потреби у послугах. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відсутність належної ліцензії на здійснення діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном та відсутність додатку до договору, а саме копії погодженого проекту трудового договору з іноземним роботодавцем є обмеженням визначених пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та ведення чесної підприємницької практики. З урахуванням викладених положень, обставин справи, суд дійшов висновку про те, що положення договорів є несправедливими в розумінні ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Беручи до уваги те, що відповідачем умови договору не виконані, кошти, сплачені позивачами не повернуто, права та інтереси позивача порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Оцінивши доводи позову в частині обґрунтування завданої моральної шкоди суд дійшов висновку про наявність порушення відповідачем прав позивачів, оскільки позивачі до звернення до відповідача були безробітними, подальші дії відповідача не тільки не задовольнили об`єктивних очікувань подружжя [PERSON] на відшукання місця роботи, а й призвели до ще скрутнішого матеріального становища, обумовлені Договором послуги не були надані належним чином, внесену позивачами суму коштів останнім не повернуто, внаслідок чого суд задовольняє вимоги позивачів, стягнувши з відповідача на їх користь по 5000,00 гривень кожному.

Outcome: approved