Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої вказує, що 11 липня 2008 року між ним та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого Відповідач отримала кредит в розмірі 2900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 31 грудня 2016 року Відповідач має перед банком заборгованість в сумі 26735 (двадцяти шести тисяч сімсот тридцяти п'яти) гривень 42 копійок. Позивач зазначає, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач просить, стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2008 року у розмірі 26735 (двадцяти шести тисяч сімсот тридцяти п'яти) гривень 42 копійок та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання в якому просив справу слухати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України, на адресу її місця проживання були направлені судові повістки разом із розписками, які повернулися до суду з довідкою Укрпошти ф. 20, причина повернення «За зазначеною адресою не проживає», також про те, що Відповідач був належним чином повідомлений, свідчить судовий виклик розміщений на офіційному веб-сайті судової влади України Попільнянського районного суду Житомирської області. Про причини неявки суду Відповідач не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надавала, а тому суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно повідомлення УДМС України в Житомирській області від 23 травня 2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі 11 липня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, за яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство "Приватбанк" (надалі - Банк), про що зазначено у пункті 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Довідкою АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Банківською ліцензією № 22 від 05 жовтня 2011 року, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 054809 та Статутом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачено, що вищевказаний банк є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Як вбачається з заяви від 11 липня 2007 року на отримання кредиту [PERSON] заповнила дану заяву на отримання кредиту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Умовами та правилами надання банківських послуг передбачені всі умови користування платіжною карткою та строки погашення кредиту. Підписання даного договору є Прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до пункту 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При цьому висновок про те, що така заява разом з Умовами та Правилами становить один договір викладено в декількох Постановах ВСУ, зокрема за № 6-144цс14 від 24 вересня 2014 року. Згідно пунктів 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року, Відповідач станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 26735 (двадцяти шести тисяч сімсот тридцяти п'яти) гривень 42 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 2635 гривень 95 копійок; - заборгованості за процентами за користування кредитом - 19688 гривень 26 копійок; - заборгованості за пенею та комісією - 2900 гривень; заборгованість по судовим штрафам: - штраф (фіксована частина) - 250 гривень; - штраф (процентна складова) - 1261 гривня 21 копійка. Відповідно до пунктів 6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених Договором, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафта), сплатити винагороду Банку. Пунктом 9.12 вищезазначених Умов передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526, частини третьої статті 549 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору. За несвоєчасне виконання зобов'язання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також судом встановлено, що Позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до Відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2900 гривень та штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 1511 гривень 21 копійки, проте, суд вважає, що підстав для стягнення одночасно з Відповідача як пені так і штрафу за невиконання умов договору немає виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов'язків по погашенню кредиту. У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). З огляду на наведене відсутні відсутність правові підстави для стягнення з Відповідача штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 1511 гривень 21 копійки, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості за кредитом - 2635 гривень 95 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом - 19688 гривень 26 копійок, заборгованості за пенею та комісією - 2900 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь Позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1510 гривень 76 копійок (1600 гривень х 25244 гривень 21 копійки / 26735 гривень 42 копійок). На підставі вищенаведеного, оцінивши встановлені докази в судовому засіданні та зважаючи на те, що Відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд вважає що позов ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial