Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

13.04.2017 представник позивача звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором №84_030 від 12.09.2012 03.07.2017 представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 16 835,06 гривень за кредитним договором №84_030 від 12.09.2012 яка складається з такого: 7 760,38 грн.- заборгованість за кредитом; 3 152,08 грн. - заборгованість за відсотками; 3 726,06 - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; 1 521,16 грн грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом; 480,25 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту; 195,13 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом; також просив стягнути з відповідачів судовий збір. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №84_030 від 12.09.2012 відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 20 000,00 грн. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.09.2015 на споживчі цілі. Позичальник зобов'язаний щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 571,43 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено Договори поруки №1/84_030 від 12.09.2012 між банком та [PERSON], №2/84_030 від 12.09.2012 між банком та [PERSON] За договорами поруки поручителі поручилися перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 16.03.2017 має заборгованість 16 835,06 гривень, яка складається з такого: 7 760,38 грн.- заборгованість за кредитом; 3 152,08 грн. - заборгованість за відсотками; 3 726,06 - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту; 1 521,16 грн грн. - інфляційні втрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом; 480,25 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту; 195,13 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання призначене в режимі відеоконференції не з'явився. В матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача просив розглядатити справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. в судові засідання, призначені на 01.06.2017, 19.06.2017 та на 03.07.2017 не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Слов'яносербського районного суду Луганської області", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 03.07.2017 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 12.09.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №84_030 Згідно з п.1.1 Договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 20 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.09.2015 на споживчі цілі. Згідно з п.1.5 -1.6.3 Договору позичальник зобов'язався щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 571,43 грн.з жовтня 2012 та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, останню сплату за кредитом здійснити не пізніше 12.09.2015. Згідно розрахунку заборгованості прострочений борг по кредиту з 01.08.2014 по 15.03.2017 - 7760,38 грн ; сума прострочених відсотків по кредиту з 01.08.2014 по 15.03.2017 -3152,08 грн; сума втрат від інфляції по основному боргу - 3726,06 грн по відсотках - 1521,16 грн; а 3% річних по простроченому основному боргу - 480,325 грн по відсотках - 195,13 грн, а всього боргу - 16835,06 грн Виконання позичальноком зобов'язань за договором №84_030 забезпечено договорами поруки укладеними між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого територіально-відокремленим безбалансовим відділенням №10012/030 філії-Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] № 1/84_030 від 12.09.2012 (а.с.12) та між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого територіально-відокремленим безбалансовим відділенням №10012/030 філії-Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] №2/84_030 від 12.09.2012 (а.с.13) Відповідно до п.1 цих договорів поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником своїх зобов6язань за кредитним договором № 84_030 від 12.09.2012 та додатковими угодами укладеними до нього в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 було погоджено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані. Крім того п.4.1, договорів поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а в п.4.2 вказано, що порука припиняється якщо Кредитор протягом строків позовної давності, визначених в п.5.4 цього договору не пред'явить вимоги до поручителів. При цьому п.5.4 сторони домовилися про збішення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань Поручителя ( в тому числі, але не виключнощодо повернення сум кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо) що предбачені умовами кредитного договору та цього договору. 26.05.2016 банк склав вимоги до боржника та поручителів з вимогою сплатити заборгованість в сумі 10912,46 грн та направив їх "до запитання" (а.с.20-28) Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого з 01.08.2014 виникла заборгованість, яка станом на 16.03.2017 складає 7 760,38 грн.- заборгованість за кредитом; 3 152,08 грн. - заборгованість за відсотками; Щодо вимог про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по основному боргу визначено серпень 2014 року - лютий 2017 року з індексом інфляції 183,30%, а кінцевим вересень 2015 року - лютий 2017 року з індексом 118,99% в результаті збитки від інфляції за кредитом складають 3726,06 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по прострочених відсотках визначено також серпень 2014 року - лютий 2017 року з індексом інфляції 183,30%, а кінцевим жовтень 2015 року - лютий 2017 року з індексом 116,32% в результаті збитки від інфляції за простроченими процентами складають 1521,16 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством . Також позивачем правильно розраховано і 3% річних з 01.08.2014 по 15.03.2017 що становить 480,25 грн за основним боргом та 195,13 грн по прострочених відсотках. Отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і в цій частині. Таким чином позовні вимоги до [PERSON] є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі . Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору , може забезпечуватись письмовим договором поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №84_030 від 12.09.2012р. між [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір поруки 1/84_030. (а.с.12). Аналогічний договір поруки № 2/84_030, укладено між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.13) Відповідно до п.1 цих договорів (вони є аналогічними) поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником своїх зобов6язань за кредитним договором № 84_030 від 12.09.2012 та додатковими угодами укладеними до нього в майбутньому. Пунктами 3.1, 3.2 договорів поруки було погоджено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник при цьому солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані. Крім того п.4.1, договорів поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а в п.4.2 вказано, що порука припиняється якщо Кредитор протягом строків позовної давності, визначених в п.5.4 цього договору не пред'явить вимоги до поручителів. При цьому п.5.4 сторони домовилися про збішення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань Поручителя ( в тому числі, але не виключнощодо повернення сум кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо) що предбачені умовами кредитного договору та цього договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорах поруки погодили зокрема в п.п.4.1, 6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В даному випадку згідно з п. 1.2 Договору № 84_030 від 12.09.2012 кредит надавався на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.09.2015 при цьому було погоджено , що позичальник зобов'язаний щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 571,43 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.. Згідно розрахунку заборгованості остання сплата за договором № 84_030 відбулася 18.06.2014, а заборгованість за договором виникла з 01.08.2014. Вказівка в умовах договорів поруки про їх дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Те, що сторони в п. 5.4 сторони домовилися про збішення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань Поручителя, не свідчить, що порука не припинилася, оскільки строк позовної давності і припинення поруки є різними поняттями, а отже порука в даному конкретному випадку припинилася на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України , бо позивач звернувся до суду з вимогами до поручителів лише 13.04.2017 про що свідчить штамп на поштовому конверті (а.с. 45) та витяг із відстеження пересилання поштових відправлень за штриховим ідентифікатором 9340403762413 тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку. Таким чином, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів задоволенню не підлягають. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 28.02.2017 був сплачений судовий збір у сумі 1600,00 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial