Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.06.2007 року [PERSON] 14.06.2007 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свого згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямого і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРГІОУ 12241050038006727). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику а розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карги зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил: надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким, чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, боржник сплачує відсотки за повишеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку». Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною правил та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України або умов даного договору та у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 7140,88 грн., яка складається з наступного: - 1638.36 грн. - заборгованість за кредитом; - 3106,29 грн. - заборгованість по процентам, за користування кредитом.; - 1580,00 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 гри. - штраф (фіксована частина). - 316,23.00 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо сторони не припинили дію договору він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове зсідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 26-28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмове заперечення (а.с. 30-33) в якому вказала, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.06.2007 року нею було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2575,00 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджує, що нею були порушені вимоги договору, внаслідок чого, станом на 30.11.2014 року в неї виникла заборгованість на суму 7140,88 грн. Вважає, що вимоги банку є незаконні та необґрунтовані, а також у останнього відсутнє право на звернення до суду, з наступних причин. Позивач вже звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для захисту свого права та даним судом 22.05.2008 року було видано судовий наказ №2-н-933 про стягнення з неї [PERSON] на користь ЗAT КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач суму боргу в розмірі 2272,29 гривень. Вищезазначений судовий наказ було надіслано до примусового виконання до ВДВС Гайворонського районного управління юстиції та 30.09.2009 року постановою державного виконавця, виконавче провадження з примусового виконання наказу №2-н-933 від 22.05.2008 року виданого Жовтневим райсудом м. Дніпропетровськ про стягнення з неї [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач суму боргу в розмірі 2272,29 гривень закінчено, оскільки борг в сумі 2272,29 грн., збір в сумі 227,23 грн. та витрати в сумі 10,98 грн. сплачено нею [PERSON] відповідно до квитанції №K20/N/5 від 23.09.2009 року, підтвердженням даного факту є копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2009 року. Вважає, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню, а провадження по справі повинно бути закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, так як позивач вже звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ про стягнення з неї боргу по спірному договору та внаслідок чого, останнім було винесено судовий наказ № 2-Н-933 від 22.05.2008 року та відповідно до якого нею було повністю погашено заборгованість. Цивільним законодавством визначено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який називається позовною давністю (ст. 256 Цивільного кодексу України). Загальна тривалість позовної давності обмежена трьома роками (ст. 257 ЦКУ), а позовна давність щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) - одним роком (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦКУ). Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Зважаючи на те, що відповідно до графіку погашення заборгованості нею було здійснено останній платіж 31.10.2009 року, після чого нею жодних платежів щодо погашення заборгованості здійснено не було, що свідчить проте, що позивач дізнався про порушення свого права ще 01.11.2009 року. Вразі виявлення тривалої заборгованості та не внесення боржником будь-яких платежів щодо погашення кредитної заборгованості по вищезазначеному кредиту, вданому випадку момент належного виконання був до виникнення тривалої заборгованості по кредитним відносинам сторін, тобто до 01.11.2009 року. Тому позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що передбачено ч.1 ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України, одразу після виявлення тривалої заборгованості по вище згадуваному кредиту, або ж в межа трирічного терміну після виявлення невиконання нею умов договору. Згідно зі ст. 257 ЦК України та зазначеними вище доводами строк позовної давності для позивача сплив уже 01 листопада 2012 року. Позовна заява подана - 21.01.2015 року, тобто пізніше ніж через 3 роки з моменту закінчення позовної давності, згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ: «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.» Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З урахуванням споживчого характеру спірних кредитних правовідносин, судова практика по даній категорій справ щодо застосування позовної давності, конкретизована у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12, та у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.13р. Будь-яких доказів наявності причин не своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та поважності причин пропуску встановленого цивільним законодавством строку позовної давності суду не надано. Обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України. На підставі вищевикладеного вважає за необхідним в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості в зв'язку з пропуском строку позовної давності відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки минув строк на звернення з даним позовом до суду також позивач вже звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ про стягнення з [PERSON] боргу по спірному договору та внаслідок чого, останнім було винесено судовий наказ № 2-Н-933 від 22.05.2008 року та відповідно до якого [PERSON] було повністю погашено заборгованість. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № №б/н від 14.06.2007 року [PERSON] було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2575,00 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 9). Розрахунком заборгованості підтверджується, що прострочена заборгованість за кредитом виникла 30 листопада 2009 року (а.с.5-8). З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] почала порушувати умови договору з 1 грудня 2009 року, не вносячи платежі по кредиту. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для захисту свого права та даним судом 22.05.2008 року було видано судовий наказ №2-н-933 про стягнення з [PERSON] на користь ЗAT КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач суму боргу в розмірі 2272,29 гривень. Судовий наказ було надіслано до примусового виконання до ВДВС Гайворонського районного управління юстиції та 30.09.2009 року постановою державного виконавця, виконавче провадження з примусового виконання наказу №2-н-933 від 22.05.2008 року виданого Жовтневим райсудом м. Дніпропетровськ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач суму боргу в розмірі 2272,29 гривень закінчено, оскільки борг в сумі 2272,29 грн., збір в сумі 227,23 грн. та витрати в сумі 10,98 грн. сплачено [PERSON] відповідно до квитанції №K20/N/5 від 23.09.2009 року, підтвердженням даного факту є копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2009 року (а.с. 33). За таких обставин у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості 01 грудня 2009 року. До суду позивач звернувся лише 21 січня 2015 року а отже поза межами строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 243 гривні 60 копійок. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed