Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

11 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ Банк «Біг Енергія» в особі ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП», в якому просить стягнути з відповідача на її користь проценти за користування вкладом в сумі 172 682 грн 29 коп., три проценти річних за неправомірне користування вкладом в сумі 24 668 грн 90 коп., втрати від інфляції в сумі 52 421 грн 41 коп., а всього 249 772 грн 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та ВАТ Банк "БІГ Енергія" в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія» був укладений договір № ДС2N012124 від 10.10.2008, згідно з умовами якого позивачем на депозитний рахунок банку був розміщений вклад в сумі 397 650 грн терміном з 11.10.2008 по 10.10.2009, з процентною ставкою за користування коштами 21% річних. У зв`язку з неповерненням вкладу в установлений договором строк, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 09.10.2009 стягнуто з банку на користь позивача 397 650 грн вкладу та 13 498 грн відсотків за користування вкладом. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2014 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 09.10.2009 по 31.01.2014 включно в розмірі 360 107 грн 48 коп., а також трьох процентів річних в сумі 53 190 грн 20 коп. та інфляційних в сумі 118 821 грн 86 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 532 119 грн 54 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2015 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2014 по 31.01.2015 включно в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 102 375 грн 93 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 198 216 грн 88 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.02.2016 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2015 по 31.01.2016 в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 196 940 грн 04 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 292 780 грн 99 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2017 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2016 по 31.01.2017 включно в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 57 560 грн 76 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 153 401 грн 71 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2018 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 включно в розмірі 83 505 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 70 389 грн 38 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 166 230 грн 33 коп. Проте, позивачем не отримано суму вкладу та відсотки, що свідчить про те, що відповідач безпідставно користується грошовими коштами вкладу з дня закінчення строку дії договору, тобто з жовтня 2009 і до цього часу. Таким чином, відповідач неправомірно не видає належні позивачу кошти всупереч вимогам статті 1068 Цивільного кодексу України і умовам договору, чим порушує свої грошові зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача процентів за користування вкладом в сумі 172 682 грн 29 коп., трьох процентів річних за неправомірне користування вкладом в сумі 24 668 грн 90 коп., втрат від інфляції в сумі 52 421 грн 41 коп., а всього 249 772 грн 60 коп. за період з 01.02.2018 по 31.01.2020 включно. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2020. 05.02.2020 підготовче засідання відкладено на 24.02.2020, у зв`язку з неявкою відповідача. 24.02.2020 підготовче засідання відкладено на 16.03.2020, у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01.04.2020. 01.04.2020 розгляд справи відкладено на 05.05.2020, у зв`язку з неповідомленням відповідача про час і місце розгляду справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суду не повідомили. [PERSON] подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі. Від представника відповідача - ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» 24.01.2020 електронною поштою надійшов відзив, у якому останній просив розглянути справу без його участі та залишити позов без розгляду. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ Банк "БІГ Енергія" в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія» був укладений договір №ДС2N012124 від 10.10.2008, згідно з яким позивачем на депозитний рахунок банку був розміщений вклад в сумі 397 650 грн терміном з 11.10.2008 по 10.10.2009 з процентною ставкою за користування коштами 21 % річних. Постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2010 року № 97 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 1 березня 2010 року ВАТ Банку «БІГ Енергія». За результатами ліквідаційної процедури у банку кошти позивачу виплачені не були. 28 січня 2014 року між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» і Національним банком України було укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів № 33-Л, відповідно до умов якого ТОВ «Брокінвестгруп» отримало в управління непродані активи ВАТ Банк «БІГ Енергія». Згідно зі змістом заперечення ТОВ «Брокінвестгруп» на позовну заяву, [PERSON] включена в реєстр вимог кредиторів за № 85 з акцептованою сумою до виплати 1 352 037,95 грн. і віднесена до 4 черги по відшкодуванню кредиторської заборгованості та за № 872 з акцептованою сумою до відшкодування 578 831,59 грн., яка віднесена до 7 черги кредиторів. У зв`язку з неповерненням вкладу в установлений договором строк, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 09.10.2009 стягнуто з банку на користь позивача 397 650 грн вкладу та 13 498 грн відсотків за користування вкладом. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2014 задоволено позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 09.10.2009 по 31.01.2014 включно в розмірі 360 107 грн 48 коп., а також трьох процентів річних в сумі 53 190 грн 20 коп. та інфляційних в сумі 118 821 грн 86 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 532 119 грн 54 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2015 задоволено позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2014 по 31.01.2015 включно в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 102 375 грн 93 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 198 216 грн 88 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.02.2016 позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2015 по 31.01.2016 в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 196 940 грн 04 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання задоволено та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 292 780 грн 99 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2017 задоволено позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2016 по 31.01.2017 включно в розмірі 83 506 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 57 560 грн 76 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 153 401 грн 71 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2018 задоволено позов [PERSON] до ВАТ Банк "БІГ Енергія" про стягнення коштів за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 включно в розмірі 83 505 грн 50 коп., а також трьох процентів річних в сумі 12 334 грн 45 коп. та інфляційних в сумі 70 389 грн 38 коп. за порушення відповідачем грошового зобов`язання та стягнуто з ВАТ Банк "БІГ Енергія" на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 166 230 грн 33 коп. Проте, позивачем не отримано суму вкладу та відсотки, що свідчить про те, що відповідач безпідставно користується грошовими коштами вкладу з дня закінчення строку дії договору, тобто з жовтня 2009 року і до цього часу. Таким чином, відповідач неправомірно не видає належні позивачу кошти всупереч вимогам статті 1068 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) і умовам договору, чим порушує свої грошові зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк з 01.02.2018 по 31.01.2020 із розрахунку 21 % річних в сумі 172 682,29 грн (411 148,31 грн х 21% х 2 роки). Щодо стягнення з відповідача втрат від інфляції суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми зазначеного вище Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вищевказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 3 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, також не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. З 1 березня 2010 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ВАТ Банку «БІГ Енергія» з ринку, що унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 750/4480/16-ц (провадження № 61-882св18). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що після запровадження у ВАТ Банку «БІГ Енергія» процедури виведення банку з ринку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку який є пріоритетним відносно інших законодавчих актів. Оцінивши фактичні обставини справи, та визначивши їх правовий характер, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України не можуть бути задоволені оскільки інфляційні втрати не є витратами, що безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури. Суд зауважує, що норми статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулюють наслідки запровадження тимчасової адміністрації та розповсюджується, в тому числі і на правовідносини, що виникли до запровадження тимчасової адміністрації. Згідно частини 1 статті 36 зазначеного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 24 668 грн 90 коп. суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою в розумінні положень ст. 549 ЦК і ст.230 ГК. Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11). Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією, передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору, та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду від № 569/613/19 від 03.02.2020). Оскільки передбачені ст. 625 ЦК України три проценти річних не є санкцією, яка передбачена статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі в сумі 24 668 грн 90 коп. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути 172 682,29 грн процентів за користування вкладом та три проценти річних в сумі 24 668 грн 90 коп., а всього 197 351,19 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial