Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивачка послалася на те, що з липня 2002 року по 25 серпня 2016 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2017 року було встановлено факт їх проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. 29 липня 2004 року в період спільного проживання з [PERSON] на спільні кошти було придбано житловий будинок № 56, розташований по вул. Кривоноса у м. Словянську, а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0505 га за тією ж адресою, кадастровий номер 1414100000:01:021:0044. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2017 року окрім встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу було визнано спільною сумісною власністю подружжя її та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську та земельну ділянку, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56. 25 серпня 2016 року в м. Словянську помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із 1/2 частини вищезазначеного будинку. Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі. Інших спадкоємців немає. [PERSON] після смерті спадкодавця в установленому законом порядку прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом. [PERSON] також прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інша ? частина будинку та земельної ділянки належала їй як дружині, яка пережила спадкодавця. 01 березня 2017 року вона подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Словянського міського нотаріального округу [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частину вищезазначеного домоволодіння та на ? частину земельної ділянки, як тому з подружжя, який є живим. Постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу [PERSON] від 01 березня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що згода спадкоємців на видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя в спадковій справі відсутня. Посилаючись на положення ст. 70, 74 Сімейного кодексу України просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими і побутовими будовами і спорудами , вартістю 68\~100 грн., який розташовано по вул.. Кривоноса б. 56 міста Словянська Донецької області, загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 51 кв.м., що складається з житлового будинку «А-І», літньої кухні «Б», душу-вбиральні «Г», огорожі «№2», водопроводу, вартісне вираження якого складає 34\~050 грн. та визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будов, вартістю 11\~899 грн., площею 0,0505 га, за кадастровим номером: 1414100000:01:021:0044, розташованої по вул.. Кривоноса, б. 56 м. Словянська Донецької області , вартісне вираження якої складає 5\~949 грн. 50 коп. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за участі її представника адвоката [PERSON] Представник позивачки адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про те, що він не згоден з вимогами позивачки [PERSON] через те, що їх троє спадкоємців і двоє з них не мають власного житла. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. З його думки [PERSON] не являється головним спадкоємцем, оскільки він та [PERSON] також до дня смерті [PERSON] мешкали разом з ним. Відповідач [PERSON] також надав заяву з посиланням на ті ж обставини, що і відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився. Заяв про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши надані суду письмові докази, та надавши їм відповідну оцінку, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договорів купівлі-продажу від 29.07.2004 року, посвідчених приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 25-26), [PERSON] є власником житлового будинку під номером 56 по вулиці Кривоноса в м. Словянську та земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарчих будівель. Відповідно даних домової книги за адресою м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56, зареєстровані [PERSON], [PERSON] , [PERSON] (а. с. 41-43). Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 959842, [PERSON] помер 25.08.2016 року (а. с. 20). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими і побутовими будовами і спорудами , вартістю 68\~100 грн., який розташовано по вул.. Кривоноса б. 56 міста Словянська Донецької області та земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будов, вартістю 11\~899 грн., площею 0,0505 га, за кадастровим номером: 1414100000:01:021:0044, розташованої по вул.. Кривоноса, б. 56 м. Словянська Донецької області. Відповідно даних, наданих приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON], 21.09.2016 року за заявою про прийняття спадщини\~ за законом була відкрита спадкова справа до майна померлого 25.08.2016 року [PERSON]. Заява була подана [PERSON], яка зазначила, що вона є спадкоємицею четвертої черги (відповідно до ст. 1264 ЦК України), так як проживала з померлим однією сімєю. В спадковій справі наявні відомості про інших спадкоємців першої черги, а саме: синів [PERSON], який на час смерті проживав із спадкодавцем, [PERSON], який також подав заяву про прийняття спадщини, та [PERSON] Відповідно до ст. 1264 ЦК України четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Слід зауважити, що у коментованій статті йдеться про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відтак умовою закликання до спадкування таких осіб є сплив п'ятирічного строку ще до дати смерті спадкодавця, а не в один день з нею. ЦК не роз'яснює змісту словосполучення "проживання однією сім'єю". За ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому ст. 2 СК містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Норма ст. 1264 ЦК розрахована в перше чергу для того, щоб надати право на спадкування другому з "фактичного подружжя", тобто особі, яка перебувала зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу. Разом з тим другим з фактичного подружжя не слід обмежувати коло осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК. Це можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. З метою підтвердження факту проживання однією сімєю протягом не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2017 року було встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з липня місяця 2002 року по день смерті [PERSON], а саме 25 серпня 2016 року. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську Донецької області та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул.. Кривоноса,56. Рішення набуло законної сили 17 січня 2017 року (а.с.21-23). На час подання заяви [PERSON] (01.03.2017 року) про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину, шестимісячний строк вже сплинув, тобто спадкоємці набули права власності на спадкове майно за законом як спадкоємці, що проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та як спадкоємці першої черги відповідно до поданих заяв. Постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.03.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя тому з подружжя, який є живим, нотаріус повідомляє спадкоємців, які прийняли спадщину. Спадкоємці подають заяву про те, що їм доведено до відома про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя і, у разі їх незгоди, розяснено порядок звернення до суду. Згода спадкоємців на видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя в спадковій справі відсутня. Відповідно до обставин, встановлених рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2017 року, які не підлягають доказуванню, відповідно до акту комітету мікрорайону Залізничний від 11.10.2016 року за вих. № 684, підписаного керівником комітету [PERSON] та головою квартального комітету [PERSON], [PERSON], [INFO], проживала разом із [PERSON], з 2003 року по 25.08.2016 року, що підтверджують свідки: [PERSON], паспорт серії ВС № 643731, що проживає [INFO]; [PERSON], паспорт серії ВС № 020086, що проживає [INFO] (а. с. 33). За приписами ч. 2\~ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 цього Кодексу\~шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом з тим, відповідно до\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення\~Глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні\~ст. 74 СК України\~слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Правила\~ст.74 СК України\~поширюються на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. Як зазначено у правових позиціях Верховного суду України у постановах від 20 лютого 2012 року, 12 грудня 2012 року, 23 вересня 2015 року (справа №6-97 цс11, 6-148 цс12, 6-1026 цс 15), згідно зі\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 розділу ІІ «Шлюб. Права та обовязки подружжя» цього Кодексу. Тобто при застосуванні\~ст. 74 СК України\~слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже, рішенням суду було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували у власність нерухоме та рухоме\~ майно у період часу з липня 2002 року по день смерті [PERSON] 25.08.2016 року. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську Донецької області та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул.. Кривоноса,56. Відповідно до п. 2 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29 січня 2009 року (далі Методичні рекомендації) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який пережив, і який має право на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Нотаріус роз'яснює такій особі її право на подання заяви про видачу свідоцтва та порядок його видачі. Пунктом 3 розділу 4 Методичних рекомендацій не має права відмовитись від своєї частки у спільному майні той із подружжя, який пережив, на користь інших спадкоємців, оскільки його частка не входить до складу спадкового майна. З огляду на це суд визнає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved