Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 31 серпня 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/8 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що у нього змінився матеріальний і сімейний стан, погіршився стан здоров`я, а саме 23.04.2019 від шлюбу з [PERSON] у нього народився син [PERSON] , якого необхідно утримувати. Також у нього діагностовано перелом Хілл - Сакса з відривом фрагменту суглобової впадини з мінімальним зміщенням в ф.консолідації, плямистий остеопороз, у зв`язку з чим наявний сильний больовий синдром у правому плечі і рекомендовано артоскопічне лікування. Через сильний біль і травму він не може працювати у повну силу і отримувати високий дохід, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. ІІ.\~Заяви (клопотання)\~учасників справи. 07.12.2020 до суду поступила письмова заява позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.50). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.08.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправлення недоліків заяви (а.с.28-29). Ухвалою суду\~від 05.10.2020\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Цією ж\~ухвалою прийнято\~рішення про\~розгляд справи\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін.\~Клопотань від\~сторін про\~інше не\~надходило.\~Вказаною ухвалою\~суду відповідачеві\~ [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 36). Ухвалу суду від 05.10.2020 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] ,\~яку вона\~отримала 08.10.2020 (а.с.\~40).\~ У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи відкладався з 03.11.2020 на 17.11.2020, з 17.11.2020 на 11.12.2020 (а.с. 44, 47). Відповідач \~ [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, повторно на виклик суду не прибула по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином про що свідчать зворотні повідомлення про вручення їй судових повісток (а.с.\~40,\~45,\~49). Причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності або про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів. Перешкод для пред`явлення позову про зменшення розміру аліментів, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~ наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статтей 280 -281 ЦПК України.\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони даного цивільно правового спору перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з відповідачем. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 січня 2019 року змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , визначивши їх у частці від доходу в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття (а.с. 6-11). 17 травня 2018 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 17.05.2018 (а.с.22). Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Шаргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 25.04.2019 (а.с.21). Згідно виписок з медичної картки ВОКЛ ім. Пирогова від 05.03.2019 та КНП «Шаргородська ЦРЛ» від 19.07.2019 у позивача [PERSON] діагностовано перелом Хілл-Сакса з відривом фрагменту суглобової впадини з мінімальним зміщенням в ф.консолідації, плямистий остеопороз, у зв`язку з чим рекомендовано артоскопічне лікування (а.с. 16,17). Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірах, визначених у рішенні суду. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями\~СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою\~статті 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Виходячи з\~вимог чинного\~законодавства,\~вказані обставини\~повинні бути\~суттєвими і\~відігравати значну\~роль у\~житті заявника,\~платника аліментів\~та доведеними\~при розгляді\~спору про\~зменшення або\~збільшення розміру\~аліментів,\~встановлених рішенням\~суду. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2\~ст.182 СК України). Законом України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2020\~рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року становить 2318 грн., а з 01 грудня 2020 року 2395 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. VІ.\~Висновки суду Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За приписами статтей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, з урахуванням норм матеріального права, фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані позивачем докази, дійшов до висновку, що матеріальний стан платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно змінився у зв`язку з народженням [INFO] сина [PERSON] та погіршенням стану здоров`я через травмування плеча, що відповідно до положень\~ст.192 СК України\~є підставою для зменшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини, натомість підстав для зменшення аліментів до 1/8 частини, суд не вбачає, оскільки це не буде достатнім для забезпечення дитини. При цьому суд виходить із захисту інтересів обох дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження належного рівня життя. При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Outcome: partial