Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 6.07.2016 року близько 14 години 58 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем „Форд" д.н.з. [NUMBER] по просп. Григоренка в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Nissan Tiida", д.н.з. [NUMBER] , порушивши при цьому вимоги п.12.1; 12.3 ПДР України. Своїми неправомірними діями [PERSON] наніс позивачу матеріальну шкоду в сумі 243 735 грн. 29 коп. Автомобіль „Форд" д.н.з. [NUMBER] на день ДТП був застрахований ТДВ „Страхова компанія „Домінанта", яке виплатило позивачу 99 500 грн. страхового відшкодування. Оскільки відповідач [PERSON] під час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс", тому просить стягнути в судовому порядку з відповідача ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" на користь позивача різницю між матеріальною шкодою і сплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 144 235 грн. 29 коп., 1500 грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження, 700 грн. витрат на евакуацію, 450 грн. витрат на виконання послуг з технічного обслуговування. Також просять стягнути з відповідача всі судові витрати, сплачені при зверненні до суду. Представник відповідача ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" Дорохін Ю.В. в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] був прийнятий на посаду інженера з охорони праці ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" 10.11.2014 року і йому було встановлено неповний робочий день тривалістю часу з 16-00 до 18-00 годин. Наказом №0201К-2 від 1.02.2016 року він був переведений на посаду начальника транспортного відділу того ж ТОВ з аналогічним графіком. Тобто, ДТП [PERSON] скоїв у вільний від роботи час, не перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем. Крім того, автомобіль „Форд" д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] під час вчинення ДТП, знаходився у володінні ТОВ „Ніко Діамант Мегаполіс" на підставі договору оренди №01-1/07/16 від 1.07.2016 року. Таким чином, ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" не порушувало будь-яких прав позивача і не завдавало її майну матеріальної шкоди. Представник 3-ї особи [PERSON] [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтувавши його тим, що позивач у своєму позові зазначає, що неправомірними діями [PERSON] їй нанесено матеріальної шкоди в розмірі 243 735 грн. 29 коп., що підтверджується звітом. Представник 3-ї особи звернувся до рецензента, надавши йому вказаний звіт, і той здійснивши рецензію, встановив, що звіт не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. А тому такий звіт не відображає достовірних даних і у відповідності до приписів чинного цивільно-процесуального закону не має доказової сили. Також позивач не надав доказів, чому саме даний відповідач повинен відшкодувати їй завдану шкоду. Представник 3-ї особи ТОВ „Ніко Діамант Мегаполіс" Телятник О.В. в судовому засіданні просила також відмовити у задоволенні позову, оскільки 1.07.2016 року між ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" та ТОВ „Ніко Діамант Мегаполіс" було укладено договір оренди №01-1/07/16, за яким відповідач надав 3-й особі у тимчасове платне користування автомобіль „Форд Фієста" д.н.з. [NUMBER] з 1.07.2016 року до 1.10.2016 року. Протягом всього орендного часу жодних договорів суборенди не укладалось. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Автомобіль „Nissan Tiida", д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску, бежевого кольору, належав на день ДТП на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 15.05.2012 року, що підтверджується його копією (а.с.6). За змістом листа Регіонального сервісного центру в м. Києві №31/26-1350вх від 28.02.2017 року вказаний автомобіль 28.10.2016 року був перереєстрований за договором купівлі-продажу на [PERSON] і присвоєний новий номерний знак [NUMBER] (а.с.54). Автомобіль „Форд Фієста", тимчасовий номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, білого кольору на момент ДТП не був зареєстрований на праві власності фізичній або юридичній особі. Згідно листа ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" №36 від 15.07.2017 року розмитнення даного транспортного засобу здійснило ТОВ „Віннер Імпортс Україна", на момент ДТП [PERSON] керував даним автомобілем на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб і посвідчення водія, законним власником даного автомобіля є ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" (а.с.92). 28.07.2016 року автомобіль „Форд Фієста" був зареєстрований за ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс", отримав д.н.з. [NUMBER] і належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 28.07.2016 року Центром надання адміністративних послуг у м. Києві, про що свідчить його копія (а.с.93-94). Аналогічна інформація міститься і у відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві №31/26-10160вх від 24.05.2018 року (а.с.184). Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль „Форд Фієста", т.р.з. [NUMBER] на момент ДТП належав ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс", що і підтвердив у судовому засіданні представник 3-ї особи [PERSON] [PERSON] , пояснивши, що [PERSON] керував автомобілем на підставі документів, які вказували на належність автомобіля до ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс". Як вбачається з листа Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів Пенсійного фонду України №14940/04-11 від 26.04.2018 року, [PERSON] , [INFO] на день ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" з ознакою неповного робочого часу (а.с.180). Ствердження представника відповідача ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" Дорохіна Ю.В. про те, що водій [PERSON] здійснив ДТП 6.07.2016 року у неробочий час, оскільки згідно наданих наказів (а.с.204-205) він працював за сумісництвом неповний робочий день тривалістю в дві години з 16-00 годин до 18-00 годин, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються показаннями позивача та представника 3-ї особи [PERSON] [PERSON] , які пояснили, що після скоєння ДТП [PERSON] повідомив, що переганяв автомобіль за вказівкою керівництва, що підтверджує виконання ним своїх посадових обов`язків у ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс". У відповідності до ч.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 1.03.2013 року за №4 зазначає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено у судовому засіданні, 6.07.2016 року близько 14 години 58 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем „Форд" д.н.з. [NUMBER] по просп. Григоренка в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Nissan Tiida", д.н.з. [NUMBER] , порушивши при цьому вимоги п.12.1; 12.3 ПДР України. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Трусової Т.О. від 9.09.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.9). В подальшому дана постанова ним не оскаржувалась і зміст визнаний у судовому засіданні. Як вбачається зі звіту №515/9-16 від 9.10.2016 року ТОВ „Клевер-Експерт" матеріальна шкода, заподіяна автомобілю позивача, дорівнює 243 735 грн. 29 коп. (а.с.11-20). Даний звіт складався на підставі акту огляду транспортного засобу - автомобілю „Nissan Tiida", д.н.з. [NUMBER] (а.с.21), в якому відображені всі пошкодження, що утворились при ДТП. Представник 3-ї особи [PERSON] [PERSON] надав суду рецензію на вказаний звіт, з якого вбачається, що звіт не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків (а.с.138-142). Ствердження представника відповідача та представника 3-ї особи [PERSON] [PERSON] про те, що звіт не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків, а тому такий звіт не відображає достовірних даних і у відповідності до приписів чинного цивільно-процесуального закону не має доказової сили, суд не може покласти в основу рішення, оскільки викладені у звіті підстави встановлення розміру матеріальної шкоди здійснені у відповідності до діючого законодавства, а альтернативного чи будь-якого іншого розрахунку судові не надано. За таких обставин в порядку ст.81 ЦПК України, тобто наданих доказів сторонами по справі, суд вважає доведеним розмір матеріальної шкоди 243 735 грн. 29 коп. Як рекомендує п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 1.03.2013 року №4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Як встановлено судом, що не заперечувалось учасниками справи, автомобіль „Форд Фієста" був застрахований у ТДВ „Страхова компанія „Домінанта", яке виплатило позивачу 99 500 грн. страхового відшкодування. За приписами ч.1, ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як зазначає п.п.3, п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 1.03.2013 року №4 при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, розмір невідшкодованих завданих збитків автомобілю позивача дорівнює 144 235 грн. 29 коп. (243 735 грн. 29 коп. - 99 500 грн.). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність відповідача [PERSON] , який на день ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс", в нанесені матеріальної шкоди позивачу [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні його дії призвели до зіткнення вказаних автомобілів „Nissan Tiida", д.н.з. [NUMBER] та „Форд Фієста", тимчасовий номерний знак [NUMBER] , при цьому вини особи, яка керувала автомобілем позивача, в цьому зіткненні не було доведено суду, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі, вказаному судом вище, необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ТОВ „Ніко Форвард Мегаполіс" на користь позивача 144 235 грн. 29 коп. матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які виходять за межі страхової виплати. Інші суми, а саме: 1 500 грн. витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 700 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу, 450 грн. витрат на виконання послуг з технічного обслуговування, які підтверджені документально, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як похідні від задоволеної суми. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 468 грн. 85 коп. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду.

Outcome: approved