Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

24 листопада 2017 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" звернулось із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням. Вказували, що гуртожиток по [ADDRESS] належить позивачеві на праві приватної власності з 2001 року, перебуває на їхньому балансі та підприємство здійснює функцію управителя гуртожитку. 17.12.2002 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір користування площею та проживання в гуртожитку в кімнаті [NUMBER]. В подальшому відповідачу, у зв'язку з тим, що вона має дорослу доньку, було надано у користування кімнату [NUMBER]. Уклавши вказаний договір, відповідач взяв на себе зобов'язання вносити оплату по встановлених ставках. Відповідачі не виконували взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 29 844 грн. 34 коп. та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатами [NUMBER]-[NUMBER] по [ADDRESS], а також стягнути судовий збір в розмірі 3 200 грн. В судовому засіданні представник ТОВ "Ніконджитбудсервіс" заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого. ТОВ «Ніконджитбудсервіс» є власником 9068/10000 часток гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2005 року та з 2000 року по теперішній час є його балансоутримувачем. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гуртожиток за адресою: [ADDRESS] належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" на праві спільної часткової власності. Основним видом діяльності ТОВ "Ніконджитбудсервіс" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. [PERSON] звернулась до ТОВ "Ніконджитбудсервіс" з заявою про надання додаткової кімнати у зв'язку з тим, що має дорослу доньку [PERSON] На підставі заяви було надано у користування кімнату [NUMBER]. 17.12.2002 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір користування площею, проживаючими в гуртожитку ТОВ "Ніконджитбудсервіс", відповідно до якого наймодавець передав наймачу та членам його родини у строкове платне користування приміщення для проживання за адресою: [ADDRESS] в кімнатах [NUMBER]-[NUMBER]. 10.01.2007 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було направлено [PERSON] повідомлення, що договір на проживання в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], розірваний та необхідно звільнити кімнату, у зв'язку із вселенням інших осіб які знаходять в трудових відносинах з ПАТ « Ніконд». Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], опитаних у судовому засіданні, у кімнатах [NUMBER],[NUMBER] ніхто не мешкає більш ніж три роки, двері зачинені. Відповідно до Актів про не проживання відповідачі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], кім. [NUMBER]-[NUMBER] не проживають з 2015 року, без поважної причини, їх особистих речей немає, комунальні послуги не сплачують. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань перед гуртожитком, не сплачує заборгованість за користування житлом, яке займає особа, а також вартості комунальних послуг, що споживає наймач та його родина, тому просить стягнути заборгованість саме з [PERSON], як відповідальної особи. У відповідності до п. п. 1.1, 4.1 та 4.2 договорів про користування площею від 17.12.2002 року, укладених між цим товариством та [PERSON] строком на один рік, ТОВ «Ніконджитбутсервіс» передало у користування останній кімнати [NUMBER]-[NUMBER]. Плата за користування житловою площею проводиться по встановленим ставкам, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується. Оплата вноситься не пізніше 10 числа наступного, що підлягає оплаті місяця. 14.09.2015 року відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення про підвищення вартості проживання в гуртожитку до 630 грн. 00 коп. 16.09.2015 року відповідачу [PERSON] направлено листа про досудове врегулювання спору, в якому зазначається, що борг за спожиті послуги становить 3250 грн. 29.07.2016 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" направлено повідомлення [PERSON], про підвищення тарифів за комунальні послуги з березня місяця ставка за користування житловою площею становить 780 грн. Разом з тим відповідача було повідомлено про те що сплив строк дії договору на користування житловим приміщенням гуртожитку, укладеного між нею та позивачем 2002 р., а також про наявність заборгованості по оплаті за користування гуртожитком станом на 01.07.2016 року в розмірі 9480 грн. 26.04.2017 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" направлено повідомлення [PERSON], що з 01.03.2015 року оплата за оренду кімнати [NUMBER]-[NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] становить 1261 грн. 07.07.2017 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було направлено претензія-вимога №1 .[PERSON], та повідомлено, що станом на 01.07.2017 утворилась заборгованість за користування найманим майном в розмірі 20827 грн. 00 коп. у разі не сплати заборгованості підлягають виселенню без надання іншого помешкання. Згідно наданого ТОВ "Ніконджитбудсервіс" розрахунку, за період з 01.03.2015 року по 01.11.2017 року, утворилась заборгованість за користування найманим майном в розмірі 25873 грн. 40 коп. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3 % річних за період з 01.03.2015 р. по 31.12.2017 р. в сумі 865 грн. 34 коп. та інфляційних нарахувань за період з 01.03.2015 р. по 01.11.2017 р. в сумі 3145 грн. 90 коп. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, а саме проводили оплату за надані послуги з урахуванням змінених тарифів. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 865 грн. 34 коп., та інфляційних нарахувань у розмірі 3145 грн. 90 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved