Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працював до 13.01.2014 року в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С.Сургая» з повним робочим днем в шахті в шкідливих умовах. Працюючи у тяжких, шкідливих, небезпечних умовах отримав професійне захворювання - хронічна радикулопатія L5 зліва в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 15.05.2014 року позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання на 20 % безстроково. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» на його користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював до 13.01.2014 року в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С.Сургая» з повним робочим днем в шахті в шкідливих умовах, був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.4-9). При виконанні своїх трудових обов'язків позивач отримав професійне захворювання вперше - хронічна радикулопатія L5 зліва в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом (а.с.12-13), про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.04.2014 року (а.с.11). Причиною професійного захворювання стало фізичне перенавантаження. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 15.05.2014 року позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності на 20 %, вперше, безстроково (а.с.10, 18). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності". Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підпункту "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності", втрачено чинність Законом України від 23.02.2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Крім того, з Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 6000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial