Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 05.10.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу сім`я [PERSON] перебуває на контролі виконавчого комітету, як сім`я яка потрапила в складні життєві обставини. Головною проблемою неблагополуччя сім`ї є зловживання алкоголем, невміле ведення господарства. Після народження дочки [PERSON] виконавчим комітетом та небайдужими односельчанами сім`ї надавалася матеріальна та фінансова допомога з метою виходу з кризової ситуації. Покращення в сім`ї тривало не довго. У вересні 2019 року дитина в тяжкому стані була доставлена до Черкаської дитячої обласної лікарні з абсцесом сідниці. При черговому обстеженні умов проживання дитини виявлено, що в будинку антисанітарія, дитина не доглянута, перебувала у брудному одязі. Продукти харчування відсутні, електроенергія відключена за несплату, батько дитини перебував в стані алкогольного сп`яніння, а мати не реагувала на зауваження та рекомендації щодо виправлення ситуації. 23.10.2019 року головою села дитину доставлено в дитяче відділення Звенигородської районної лікарні. З повідомлення головного лікаря дитячого відділення стало відомо, що дитина не набирала вагу і мала дефіцит ваги близько 15%. Під час перебування в дитячому відділенні від матері неодноразово було чути запах алкоголю та тютюну. В подальшому з метою виправлення ситуації [PERSON] та [PERSON] написали заяву про тимчасове влаштування дитини на повне державне утримання до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок». За час перебування дитини в закладі батьки зобов`язалися навести лад в помешканні та пройти курс лікування від алкогольної залежності. Крім того, за час перебування дитини в закладі батьки жодного разу не поцікавилися життям та здоров`ям дитини, не приймали участь в її утриманні та вихованні, не спілкувалися в телефонному режимі з адміністрацією закладу. 20.05.2020 року виконавчим комітетом Ризинівської сільської ради проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] та з`ясовано, що батьки ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, зловживають алкоголем, вчиняють сварки та бійки, в будинку не створено умови для проживання дитини, продукти харчування відсутні, земельна ділянка не оброблена. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.10.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від09.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи Служби у справах дітей Звенигородської РДА в судове засідання не з`явився. Подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.05.2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №02 (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.08.2018 [PERSON] народилася [INFO] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 01.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] подали заяви про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини (а.с.5-6). Розпорядженням першого заступника голови Звенигородської районної державної адміністрації від 06.11.2019 № 211 малолітню [PERSON] , [INFO] , влаштовано на повне державне утримання терміном до одного року до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради (а.с.7). Згідно довідки-характеристики від 15.09.2020 року №449 виданої виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] в с. Ризине проживає без реєстрації. Разом з ним проживає дружина [PERSON] . Дочка [PERSON] [INFO] перебуває з 11.11.2019 року по даний час у КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради. За повідомленням працівників дитячого закладу батько дитини не відвідував, її здоров`ям та життям не цікавився. [PERSON] постійного місця роботи не має, працює по найму у людей. Веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, будучи п`яним зчиняє сварки та бійки. Лікувався в Смілянському психоневрологічному диспансері з діагнозом психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголем. [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно своєї дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно довідки-характеристики від 15.09.2020 року №448 виданої виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] в даний час не працює, не навчається, в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Разом з нею проживає її чоловік [PERSON] . Дочка [PERSON] [INFO] перебуває з 11.11.2019 року по даний час у КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради. За повідомленням працівників дитячого закладу мати дитини не відвідувала, її здоров`ям та життям не цікавилася. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Згідно довідки від 15.09.2020 року №454 виданої виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] має у власності будинок, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1998 року та знаходиться за адресою [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована неповнолітня [PERSON] [INFO] (а.с.13). Згідно довідки від 15.09.2020 року №451 виданої виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] [INFO] має братів та сестер [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав на цих трьох дітей, діти проживають в прийомній сім`ї (а.с.15). Відповідно до акту житлово-побутових умов проживання від 20.05.2020 року складеного комісією в складі голови села Яловенко В.С., членів комісії [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в ході проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] вбачається, що в будинку відключена електроенергія, антисанітарія, продукти харчування відсутні, одяг і білизна брудні, город не оброблений, господарство не ведеться. Батьки зловживають алкогольними напоями (а.с.18). З повідомлення головного лікаря дитячого відділення від 25.10.2019 року № 307 вбачається, що [PERSON] не набирала вагу і мала дефіцит ваги близько 15%. Під час перебування в дитячому відділенні від матері неодноразово було чути запах алкоголю та тютюну (а.с.21). Висновком органу опіки і піклування, який затверджено Розпорядженням Звенигородської районної державної адміністрації від 15.06.2020 року №124 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Розпорядженням Звенигородської райдержадміністрації від 02.06.2020 року №115 продовжено термін перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] у КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» Черкаської обласної ради терміном до одного року (а.с.24). Виконавчим комітетом Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області прийнято рішення від 21.05.2020 року №17 про передачу на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Звенигородської райдержадміністрації матеріали для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] не виконують вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і [PERSON] , п. 97). Згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дитини, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде вчинене в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах, в сумі 840,80грн. на користь держави.

Outcome: approved