Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] , яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА» та третьої особи [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 109625 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн витрат на поховання чоловіка [PERSON] та спорудження надгробного пам`ятника, 966616 (дев`ятсот шістдесят шість тисяч шістсот шістнадцять) грн моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка, 144000 (сто сорок чотири тисячі) грн шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , внаслідок кримінального правопорушення, 3500 (три тисячі п`ятсот) грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи. Крім того, просила стягнути з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА» на користь її малолітнього сина [PERSON] 249923 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн 79 копійок моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 983308 (дев`ятсот вісімдесят три тисячі триста вісім) грн моральної шкоди, пов`язаної зі смертю батька [PERSON] , та шкоду, завдану смертю годувальника [PERSON] , в розмірі 36538 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 18 копійок щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що 04 січня 2019 року, о 16 годині 00 хвилин, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автопоїзда у складі сідлового тягача «RENAULT», р.н. [NUMBER] , з напівпричепом «KRONE», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухаючись автодорогою «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» на 79 км + 100 м, що поблизу с.Доброполе Бучацького району Тернопільської області, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортних засобів на місці пригоди загинули водій «КІА Sportage» [PERSON] від отриманої масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку, та малолітній [PERSON] , який перебував у даному транспортному засобі як пасажир, від отриманої масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку. Пасажир автомобіля «КІА Sportage», малолітній [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.Пасажир автомобіля «КІА Sportage», її малолітній син [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, імпресійний перелом лівої тім`яної кістки з імпресією до 2 мм, забійну рану тім`яної ділянки зліва. Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого її син знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділі Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з [INFO] по 11 січня 2019 року. Спричинені внаслідок ДТП тілесні ушкодження у вигляді вдавленого (зі зміщенням кісткових відламків в порожнину черепа) перелому лівої тім`яної кістки із забиттям головного мозку, відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Крім того, після стаціонарного лікування, враховуючи наслідки закритої черепно-мозкової травми та забою головного мозку, її сина звільнено від фізичних занять, йому було рекомендовано спостереження у невролога та проведення повторних комп`ютерних томографій головного мозку. Дані обмеження в фізичних навантаженнях були наслідком протиправного ушкодження його здоров`я. В момент ДТП син переніс істотні переживання за своє життя, що викликало в нього сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну, посилення дратівливості, емоційної нестійкості.Фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків і потребують від сина додаткових зусиль для організації свого життя. Все це разом призвело до негативних переживань внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її сину [PERSON] спричинено моральну шкоду, пов`язану з ушкодженням здоров`я, внаслідок ДТП, яка у вартісному вигляді становить 250000 грн. Приймаючи до уваги, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я малолітньому [PERSON] , в розмірі 76,21 грн, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 249923,79 грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув батько її сина - [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] спричинені істотні моральні страждання. ЇЇ син [PERSON] постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть його батька не залишають його і до теперішнього часу. Емоційний стан сина, навіть через рік після втрати батька, дуже нестійкий, він відчуває глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, а враховуючи, що син був свідком загибелі батька, це завдало йому ще й непоправної моральної травми. Її син залишився напівсиротою та без батьківського піклування, він назавжди позбавлений батьківської любові та підтримки. Душевні страждання та вимушеність його життєвих змін, у зв`язку із втратою батька, є тяжкими, час та зусилля, необхідні для відновлення його повноцінного життя є довгим та складним. Він знаходиться в пригніченому стані через смерть свого батька, оскільки позбавлений його любові, підтримки та спілкування. У зв`язку із смертю батька її синові [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, втраті спокою, зміні його повсякденного життя. Однак, оцінити розмір його душевних страждань та життєві зміни об`єктивно неможливо, так як таке поняття як «життя людини» не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього. Смерть батька завдала йому сильні психічні страждання, відновити його душевний стан неможливо. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинено моральну шкоду, пов`язану зі смертю батька, яка у вартісному вигляді становить 1000000 грн. Беручи до уваги, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування малолітньому [PERSON] в розмірі 16692,00 грн моральної шкоди, пов`язаної зі смертю його батька [PERSON] , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 983308,00 грн. [PERSON] на момент смерті працював директором ТОВ «АВТОМАРКЕТ», а також здійснював підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець (КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах). Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «АВТОМАРКЕТ», загальна сума доходу [PERSON] на посаді директора в період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року становила 85989,21 грн. Крім того, 19 червня 2011 року [PERSON] був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності. Обсяг його доходу за 2018 рік становив 839000 грн. Таким чином, середньомісячній дохід [PERSON] , як суб`єкта підприємницької діяльності, становив 69916,67 грн (839000,00 грн (річний дохід): 12 місяців = 69916,67 грн.) Сукупний середньомісячний дохід її чоловіка [PERSON] на момент смерті складав 77082,44 грн (69916,67 грн (середньомісячний дохід, як суб`єкта підприємницької діяльності) + 7165,77 грн (середньомісячна заробіток на посаді директора) = 77082,44 грн). Інших осіб, які перебували на утриманні [PERSON] , немає. Право на відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого мають особи, які перебували на його утриманні, яким є тільки [PERSON] , у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого. Таким чином, місячний розмір грошового утримання, який припадав на [PERSON] становив 38541,22 грн (77082,44 грн (сукупний дохід [PERSON] ) : 2 осіб = 38541,22 грн). ЇЇ малолітній син, має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника з часу трагічної смерті батька до досягнення ним повноліття, тобто з [INFO] до [INFO], що в перерахунку становить 75 місяці. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в інтересах малолітнього [PERSON] сплачено 150228,00 грн шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Таким чином, на користь її сина [PERSON] підлягає відшкодуванню шкода, завдана смертю годувальника [PERSON] , у розмірі 36538,18 грн щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення ним повноліття, тобто [INFO] (38541,22 грн (розмір щомісячної виплати шкоди, завданої смертю годувальника) - 2003,04 (розмір щомісячної страхової виплати шкоди, завданої смертю годувальника (150228,00 грн : 75 місяців)) = 36538,18 грн). Крім того, кримінальним правопорушенням їй спричинено як майнову, так і моральну шкоду, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік [PERSON] . Вона позбавлена можливості моральної підтримки чоловіка і відновити попередній стан її життя неможливо. Вона постійно перебуває у напруженому психологічному стані. З часу його смерті у неї значно погіршився психічний стан, а саме, вона відчуває пригнічення настрою, тугу, тривогу, загальну слабкість, значне погіршення сну, посилення дратівливості і нестриманості, що в значній мірі призвело до порушення стосунків з рідними, знайомими. Все це разом призвело до зниження працездатності та обмеження кола її спілкування, що знову-таки поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинено моральну шкоду, пов`язану зі смертю чоловіка, яка у вартісному вигляді становить 1000000 грн.Беручи до уваги, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 33384,00 грн моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка [PERSON] , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 966616,00 грн. У зв`язку із загибеллю чоловіка нею здійснено витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника на його могилі у розмірі 109625 грн. Також кримінальним правопорушенням їй спричинено майнову шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП автомобіль «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №180/19 від 08 квітня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА Sportage», станом на час проведення експертизи становить 242000,00 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність володільця сідлового тягача «RENAULT», р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», з метою отримання страхового відшкодування вона звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про виплату на її користь 100000 грн шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] . Відповідно до листа №1645950 від 08.05.2020 року ПАТ «Страховою компанією «ПЗУ Україна»» у зв`язку з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , їй нараховано та виплачено 98000,00 грн (з врахуванням франшизи).Крім того, з метою встановлення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, нею було оплачено проведення автотоварознавчої експертизи №180/19 від 08 квітня 2019 року, вартість якої склала 3500,00 грн. Оскільки водій [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ «АСТРА», здійснював трудові обов`язки як водій сідлового тягача, Спільне українсько-польське підприємство ТзОВ «АСТРА» несе відповідальність за шкоду, заподіяну їх водієм під час виконання ним трудових обов`язків. Представник відповідача Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТРА» - Сороковий П.М. надав суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги в частині стягнення 109625,00 грн матеріальних витрат на поховання чоловіка [PERSON] , 144000,00 грн шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , що заподіяна внаслідок кримінального правопорушення, та про відшкодування 36538,18 грн шкоди, завданої смертю годувальника, що повинна сплачуватись щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , визнав. У задоволенні решти вимог просив суд відмовити. Так, на доведення вимоги про стягнення на користь малолітнього [PERSON] моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, у розмірі 249923,79 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (оцінено в 250000 грн), позивачем не надано жодних належних доказів, які б відображали ступінь страждань та підтвердили наявність сильного психологічного стресу, тривоги, погіршення стану, посилення дратівливості. Позивач просить суд стягнути з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА» на користь малолітнього [PERSON] моральну шкоду, спричинену смертю його батька у розмірі 983308,00 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (оцінено в 1000000,00 грн). На підтвердження своїх вимог зазначає, що моральна шкода заподіяна її сину смертю його батька полягає у душевних стражданнях, втраті спокою, зміні його повсякденного життя. Аргументує це тим, що її син постійно перебуває у напруженому психологічному стані, адже думки про смерть його батька не залишають його і до теперішнього часу. Вказує на те, що емоційний стан її сина, навіть через рік після втрати його батька, дуже нестійкий. Стверджує, що її син відчуває глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та неповоротної втрати. Окрім цього, зазначає, що він знаходиться в пригніченому стані через смерть свого батька, оскільки позбавлений його любові, підтримка та спілкування. Однак, на підтвердження своїх позовних вимог в цій частині позивач не надала жодних належних доказів, які б відображали ступінь страждань та підтвердили наявність сильного психологічного стресу. [PERSON] стверджує, що нею понесені судові витрати на висновок експерта у розмірі 3500 грн, що пов`язані з проведенням автотранспортної експертизи. Однак, у висновку експерта та квитанції до прибуткового касового ордеру значиться прізвище « [PERSON] », тому такі витрати не були понесені позивачем, а іншою особою, та не підлягають відшкодуванню. Окрім вищевказаних вимог, [PERSON] просить стягнути моральну шкоду на її користь у розмірі 966616,00 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (оцінено 1000000,00 грн).Беручи до уваги особливості правової природи моральної шкоди, вважаємо, що вимога позивача відшкодувати шкоду в такому розмірі далеко не є адекватною та однозначно завищеною, оскільки проаналізувавши предмет та підставу позову стає очевидним той факт, що позивач не надала жодного документу, який би підтверджував факт її душевних страждань. Її міркування щодо визначення ступеня страждань грунтуються лише на суб`єктивних судженнях, що виключає можливість об`єктивної оцінки судом розміру відшкодування моральної шкоди. З огляду на усталену судову практику, за таких обставин, за даними ЄДРСР та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди в таких категоріях справ визначається до 20000 грн.Тому неможливо погодитись із доводами позивача щодо стягнення з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА» моральної шкоди у зазначеному, завищеному розмірі і щодо самого позивача, і щодо її сина.Отже, позов є необгрунтованим, а розмір моральної шкоди у заявлених вимогах не є сумірним до моральних страждань.Позивач обгрунтувала душевні страждання свого сина ще й тим, що фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовили втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків. Проте не вказала у чому конкретно відобразилась така втрата душевного спокою та нормальних життєвих зв`язків. Таким чином, немає правових підстав для стягнення з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА» моральної шкоди в такому «захмарному» розмірі за наведених вище обставин.Також суду слід звернути увагу на обставини розгляду кримінального провадження про обвинувачення водія [PERSON] . Так, під час судового розгляду, [PERSON] , будучи допитаною в судовому засіданні як потерпіла повідомила, що обвинувачений повністю відшкодував їй шкоду та просила суд суворо не карати обвинуваченого, обрати йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.Беручи до уваги вищевказане представник відповідача вважає, що виваженим і справедливим розміром моральної шкоди за таких обставин справи є 20000 грн, які підлягали б до стягнення, якщо б їх не відшкодував винний у вчиненні ДТП водій [PERSON] .Проте і цих 20000 грн немає підстав стягувати, оскільки, згідно ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.При цьому, [PERSON] таке відшкодування для позивача було здійснено під час досудового розслідування, про що їх представник сам підтвердив під час розгляду справи щодо обвинувачення [PERSON] ,а тому, з огляду на імперативні вимоги ч.5 ст.23 ЦК України, немає правових підстав ще раз стягувати цю шкоду з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА».Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 21.03.2018 у справі №591/1/16-ц. Верховний Суд України за результатами розгляду справи дійшов висновку, що оскільки внаслідок ДТП потерпілому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у відповідному розмірі, стягнення її відшкодування не може відбуватися двічі, і з винної особи, і з володільця джерела підвищеної небезпеки. (а.с.88-93) Представником позивача [PERSON] - [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому останній просив відхилити заперечення проти позову, оскільки твердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено заявлений розмір моральної шкоди, не відповідає дійсності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому [PERSON] спричинені тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він знаходився на стаціонарному лікуванні. Протиправні дії відносно [PERSON] , які полягають у спричиненні останньому тяжких тілесних ушкоджень, переживання дитини за своє життя в момент дорожньо-транспортної пригоди, присутність при загибелі батька та близького друга, фізичний біль від отриманих ушкоджень, тривалість лікування в лікарні, наслідки черепно-мозкової травми, підтверджують спричинення моральної шкоди [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем до позовної заяви долучені відповідні докази - копії висновку судово-медичної експертизи, виписок та обстежень. Оцінити розмір душевних страждань та життєві зміни [PERSON] внаслідок смерті його батька об`єктивно неможливо, так як таке поняття як «життя людини» не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього. Смерть батька завдала йому настільки сильні психічні страждання, що відновити його душевний стан неможливо. Так само оцінити розмір моральних страждань, спричинених позивачу [PERSON] внаслідок смерті її чоловіка об`єктивно неможливо, оскільки життя людини не може бути оцінене в грошовому еквіваленті. Зазначене в тексті автотоварознавчої експертизи №180/19 від 08.04.2019 року та квитанції до прибуткового касового прізвище « [PERSON] » є технічною помилкою. Стосовно вказаної у вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року заяви [PERSON] про відшкодування їй шкоди [PERSON] необхідно зазначити наступне. За усною домовленістю з [PERSON] , останнім було запропоновано добровільно відшкодувати частину моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, однак вже після судового розгляду справи та повернення коштів, внесених ним на заставу. Позивачу було відомо про те, що цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, несе Спільне українсько-польське підприємство ТзОВ «АСТРА», з яким [PERSON] перебував у трудових відносинах, та частково підлягає відшкодуванню ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в межах страхової суми. У березні 2020 року [PERSON] передав [PERSON] 75000,00 грн на відшкодування частково моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка [PERSON] , та 75000,00 грн на відшкодування частково моральної шкоди, спричиненої малолітньому [PERSON] смертю батька [PERSON] , що підтверджується копією розписки від 12 березня 2020 року. Оригінал розписки знаходиться у [PERSON] . Добровільне часткове відшкодування моральної шкоди [PERSON] не позбавило позивача права на пред`явлення позову про відшкодування моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, до Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТРА», як юридичної особи, яка несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, оскільки відшкодований [PERSON] розмір моральної шкоди є недостатнім для повного відшкодування спричиненої шкоди. Розмір моральної шкоди, зазначений у позові, був визначений з врахуванням виплачених сум. (а.с.97-100) Представник відповідача Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТРА» - Сороковий П.М. надав суду письмове пояснення, в якому змінив думку про визнання позовних вимог щодо стягнення 109625,00 грн матеріальних витрат на поховання чоловіка [PERSON] та про відшкодування 36538,18 грн шкоди, завданої смертю годувальника,суду пояснив, що позивач при заявленні вимоги щодо відшкодування шкоди на утримання малолітнього до досягнення ним повноліття посилається на сукупний середньомісячний дохід свого чоловіка, який той отримував дохід з двох джерел. Зокрема, позивачем зазначено, що дохід її чоловік отримував за основним місцем роботи, перебуваючи на посаді директора підприємства ТОВ «АВТОМАРКЕТ», і, окрім цього, дохід від ведення господарської діяльності як фізична особа - підприємець. Однак, як вбачається з витягу ЄДР №204 від 13.09.2016 року датою обрання або переходу чоловіка позивача на спрощену систему оподаткування зазначено 01.01.2012 року, що прямо свідчить про перебування чоловіка позивача на спрощеній системі оподаткування при веденні своєї господарської діяльності. Тобто, доходом платника ЄП на 2-й групі є загальний дохід без відрахування витрат на товари для продажу. Відповідний чистий дохід розраховується як різниця між виторгом та затратами на товар, що став основою для отримання прибутку суб`єктом господарювання. Отже, у чоловіка позивача був значно менший розмір середньомісячного доходу ніж той розмір доходу, який навела позивач у заяві. Відтак, на його погляд ці аргументи позивача є недоведеними належними доказами, оскільки подані докази не відображають розміру фактично отримуваного доходу загиблим [PERSON] . Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на поховання чоловіка, він звертає увагу суду на наступне. Позивачем на підтвердження розміру понесених на поховання витрат, надано до суду копії накладних та акту виконаних робіт, проте позивачем не надано жодного підтвердження про те, що саме нею було проведено розрахунок за ці послуги товари і саме вона понесла ці витрати. Подані позивачем документи (накладні, акти) можуть свідчити лише про факт отримання таких товарів чи послуг за умови, що такі оформлені належним чином, проте вони у жодному разі не підтверджують того факту, що зазначені у накладних та актах кошти сплачені саме позивачем та виключно на поховання її чоловіка, тому просить суд не приймати до уваги накладні та акт (накладна, видана ФОП [PERSON] , накладна №8 від 20.03.2020 р., видана ФОП [PERSON] , акт №1 від 05.06.2020 р.) по сплаті вартості робіт/послуг/товарів, як доказ по здійсненню витрат на поховання чоловіка позивача з наступних підстав. Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, зазначений перелік первинних документів бухгалтерського обліку господарських операцій, до якого накладна не відноситься, у зв`язку з чим суд в порядку ч.2 ст.78 ЦПК України не повинен приймати ці документи, як доказ понесення витрат на поховання. Інших доказів на здійснення витрат по сплаті заявленої суми позивачем не було надано. Відповідно можна вважати вимогу про відшкодування 109625,00 грн витрат на поховання чоловіка [PERSON] такою, що є необгрунтованою та підлягає відхиленню з причин її недоведеності. Згідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Вартість таких витрат визначена у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних.захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03 жовтня 2008 року №45. Таким чином, позивачем не надано доказів, які б підтвердили водночас і граничну вартість стандартних пам`ятників відповідно до вимог законодавства та з урахуванням всіх роз`яснень судів, зроблених при розгляді аналогічних справ. Враховуючи той факт, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів в частині стягнення 109 625,00 грн витрат на поховання чоловіка [PERSON] та шкоду, завдану смертю годувальника [PERSON] , у розмірі 36538,18 грн щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , просить суд відхилити доводи позивача в цій частині повністю та відмовити у задоволенні вказаних вимог. (а.с.169-174) В судовому засіданні представники позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив, підтримали Представники відповідача Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТРА» в судовому засіданні дали пояснення, які узгоджуються з відзивом на позов та їх письмовим поясненням. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просив суд справу розглядати у його відсутності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04 січня 2019 року, о 16 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача "Renault Magnum", н.з. [NUMBER] , з напівпричепом "Krone", н.з. [NUMBER] , рухався автодорогою "Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль" від м.Івано-Франківськ в напрямку м.Тернопіль. Проїжджаючи 79 км + 100 м вказаної автодороги, що поблизу с.Доброполе Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] , порушуючи вимоги п.п.10.1., 12.1. та 11.3. ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і на дорозі, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу та створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля "КІА Sportage" [PERSON] . Унаслідок зіткнення транспортних засобів, яке відбулось на зустрічній смузі відносно руху автопоїзда під керуванням [PERSON] , загинули на місці пригоди водій автомобіля "КІА Sportage" [PERSON] та пасажир вказаного автомобіля неповнолітній [PERSON] , 2007 року народження. Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки. (а.с.20-21) Вказані у вироку обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із Свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] вбачається, що 30 квітня 2004 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №21. (а.с.18) Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються повторним свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №44. (а.с.19) Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] . (а.с.16) Відповідно до довідки про причину смерті №6 від 05.01.2021 року, виданої Тернопільським обласним бюро судово-медичних експертиз, причиною смерті [PERSON] є масивна травма тіла з численними переломами кісток скелета, розривами внутрішніх органів та руйнуванням речовини головного мозку. (а.с.17) [PERSON] перебував у трудових відносинах з Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ "Астра", що підтверджується заявою про прийняття на посаду водія від 14 вересня 2017 року та наказом №9-к від 14 вересня 2017 року про прийняття [PERSON] на посаду водія з 15 вересня 2017 року. (а.с.23-24) На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував трудові обов`язки водія, здійснюючи перевезення вантажу автопоїздом у складі сідлового тягача "Renault", р.н. [NUMBER] , з напівпричепом "Krone", р.н. [NUMBER] , про що свідчить товарно-транспортна накладна №000024391/1 від 04 січня 2019 року. (а.с.26) Автопоїзд у складі сідлового тягача "Renault", р.н. [NUMBER] , з напівпричепом "Krone", р.н. [NUMBER] , на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] та [NUMBER] належать Спільному українсько-польському підприємстві Товариству з обмеженою відповідальністю "Астра". (а.с.22-23) Цивільно-правова відповідальність володільця сідлового тягача "Renault", р.н. [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна"), що підтверджується відповідним страховим полісом №106423481 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.42) Судом встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало позивачу моральну шкоду, заподіяну смертю чоловіка, у розмірі 33384 (тридцять три тисячі триста вісімдесят чотири) грн та 98000 (дев`яносто вісім тисяч) грн (з урахуванням франшизи) у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Крім того, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало позивачу, яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , 1524,24 грнвитрат на його лікування, 76,21 грнморальної шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`я, 16692,00 грн моральної шкоди, пов`язаної зі смертю його батька [PERSON] , та 150228,00 грншкоди, пов`язаної із втратою годувальника. 12 березня 2020 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка [PERSON] , та грошові кошти у розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітньому сину [PERSON] смертю його батька [PERSON] (а.с.101) Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно вимог ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиневленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, яка діє у власних інтересах та, як законний представник, в інтересах малолітнього сина, беручи до уваги те, що позивач втратили чоловіка та батька для малолітнього сина, що унаслідок ДТП та її наслідків у них змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вони понесли значне потрясіння, страждання через смерть близької і любимої людини, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, суд вважає, що вчиненим кримінальним правопорушенням їм завдано значної моральної шкоди, а тому, враховуючи ступінь вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, пов`язаної зі смертю [PERSON] , підлягають частковому задоволенню, що на користь [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] слід стягнути по 500000 (п`ятсот тисяч) грн. Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Згідно долучених позивачем до заявлених вимог доказів встановлено, що на момент смерті [PERSON] на його утриманні перебував його малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.41), а тому він має право на звернення із вимогою про відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого. Частини 2,3 статті 1200 Цивільного кодексу України передбачають, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно проведеного позивачем розрахунку, що наведений у позові, та наданих позивачем доказів, [PERSON] на момент смерті працював директором ТОВ «АВТОМАРКЕТ», а також здійснював підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець. Сукупний середньомісячний дохід [PERSON] на момент смерті складав 77082,44 грн (а.с.36-40). Крім малолітнього сина [PERSON] , інших осіб на утриманні [PERSON] не було. Таким чином, місячний розмір грошового утримання, який припадав на [PERSON] , становив 38541,22 грн, і [PERSON] , [INFO] , має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, починаючи з [INFO] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] , що в перерахунку становить 75 місяців. Відповідно до п.36.3. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Таким чином, шкода спричинена дорожньо-транспортною пригодою, підлягає відшкодуванню ПрAT «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазна-чених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як визначено п.27.2. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.3. ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року передбачено, що у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила - 4173,00 грн. Тобто, станом на день настання страхового випадку вона складала 4173,00 грн. Таким чином, загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 50076,00 грн (12 х 4173,00 грн (розмір мінімальної заробітної плати) = 50076,00 грн). Відповідно до страхового полісу ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №106423481 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000,00 грн, а за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн. Матеріалами справи підтверджується, що 17 травня 2019 року [PERSON] , в інтересах малолітнього сина, звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»із заявою про виплату на його користь страхового відшкодування в результаті дорожньо-транспортної пригоди, із наданим розрахунком. (а.с.43-45) Положеннями ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з наведеного, з відповідача Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТРА», як володільця джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача, в цій частині заявлених вимог, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (38541,22 грн (розмір щомісячної виплати шкоди, завданої смертю годувальника) - 2003,04 грн (розмір щомісячної страхової виплати шкоди, завданої смертю годувальника (150228,00 грн (36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку): 75 місяців)) = 36538,18 грн). Таким чином, позовна вимога [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок втрати годувальника, у розмірі 36538,18 грн щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення ним повноліття, підлягає до задоволення, оскільки грунтується на нормах законодавства і підтверджена доказами. Крім того, підлягає стягненню моральна шкода, заподіяна [PERSON] ушкодженням здоров`я у розмірі 249923,79 грн, оскільки внаслідок зіткнення транспортних засобів її сину [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, імпресійного перелому лівої тім`яної кістки з імпресією до 2 мм, забійної рани тім`яної ділянки зліва (а.с.32,35). Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділі Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з [INFO] по 11 січня 2019 року, що підтверджується виписним епікризом №153 Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні (а.с.31). Спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження у вигляді вдавленого (зі зміщенням кісткових відламків в порожнину черепа) перелому лівої тім`яної кістки із забиттям головного мозку відповідно до висновку судово-медичної експертизи №141 від 11 березня 2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а.с.33-34). Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно проведеного позивачем розрахунку, що відображений у позові та підтверджується доданими доказами (а.с.46-50), позивачем здійснено витрати на поховання та спорядження надгробного пам`ятника, загальний розмір яких становить 109625,00 грн. Суд приходить до переконання, що позовну вимогу [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 109625 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн витрат на поховання чоловіка [PERSON] та спорудження надгробного пам`ятника слід задовольнити. Крім того, судом встановлено, що кримінальним правопорушенням [PERSON] спричинено майнову шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «КІА Sportage", р.н. [NUMBER] , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.51), зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №180/19 від 08 квітня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , станом на час проведення експертизи, становить 242000,00 грн. Відповідно до п.2.2. висновку проводити повноцінне ремонтне відновлення досліджуваного автомобіля економічно не доцільно. Згідно п.2.3. висновку різниця між ринковою вартістю автомобіля та грошової суми, яку можливо отримати при терміновій утилізації транспортного засобу і вартості металобрухту складників, які залишились, становить 242000,00 грн (різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди). (а.с.52-63) Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами цієї статті, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту, з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю танспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Матеріалами справи підтверджується, що 17 травня 2019 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»із заявою про виплату на її користь страхового відшкодування в результаті дорожньо-транспортної пригоди, із наданим розрахунком, а саме, 33384,00 грнморальної шкоди, пов`язаної зі смертю її чоловіка [PERSON] , та 100000 грн шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] . (а.с.65-67) Відповідно до листа №1645950 від 08.05.2020 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» у зв`язку з пошкодженням автомобіля «КІА Sportage», р.н. [NUMBER] , перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 98000,00 грн. (а.с.68) Враховуючи, що визначений відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової виплати є недостатнім для відшкодування завданої [PERSON] шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка становить 144000,00 (сто сорок чотири тисячі) грн, підлягає стягненню з Спільного українсько-польського підприємства ТзОВ «АСТРА», що і не заперечували представники відповідача в ході судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №180/19 від 08 квітня 2019 року позивачем оплачено 3500,00 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи. (а.с.64) Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial