Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

03.07.2019 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, з наступними вимогами: 1) визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого підрозділу Зміївська ТЕС, надати дозвіл [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви позивачі вказали, що рішенням виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 04.01.2000 № 01 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надане житло згідно з ордером від 06.01.2000 № [NUMBER], а саме: трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 41,89 кв. м. Їхня сім`я постійно проживає у вказаній квартирі з 2000 року, заборгованості за комунальні послуги не мають. Свої приватизаційні чеки вони використали близько 40%, що дає їм можливість приватизувати вищевказану квартиру. Вони вже декілька років мають намір приватизувати квартиру, з цією метою звертались з вимогою надати дозвіл на приватизацію до Комсомольської селищної ради, але там їм вказали, що дозвіл на приватизацію повинен надавати власник житла, яким є відповідач. Житловий будинок [ADDRESS], в якому знаходиться їхня квартира, належить Зміївській ТЕС ПАТ "Центренего" на праві колективної власності, відповідно до свідоцтва № 201 від 01.03.2000 про право власності на житловий будинок, що видане виконкомом Комсомольської селищної ради. На відповідача покладений обв`язок передати їм у власність квартиру, в зв`язку з тим, що відповідач не передав державний житловий фонд, до складу якого входить квартира, у комунальну власність територіальної громади селища Слобожанське. З питанням про надання дозволу на приватизацію вони неодноразово усно звертались до заступника директора Зміївської ТЕС, але відповідь так і не отримали. 05.12. 2018 вони письмово звернулись до директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" із заявою про надання дозволу на приватизацію квартири та оформлення документів про передачу у їхню власність квартири. 14.12. 2018 вони отримали відповідь, про те, що Зміївська ТЕС не може надати їм дозвіл на приватизацію квартири. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.07.2019 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 06.09.2019. 12.08.2019 представник відповідача адвокат Чигрина Л. Г. подала відзив, у якому заперечувала проти позову мотивуючи тим, що дійсно на підставі рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 04.01.2000 № 01 позивачу [PERSON] було надано трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 41,89 кв. м на сім`ю у складі 3-х осіб. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі за вказаною адресою. Позивач [PERSON] є наймачем, а співпозивачі [PERSON] та [PERSON] є членами сім`ї наймача зазначеної квартири. 20.03.2000 виконкомом Комсомольської селищної ради було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, в якому зазначено, що об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому належить Зміївській ТЕС на праві колективної власності та складається з 9-ти поверхового житлового будинку. ПАТ "Центренерго" не погоджується з вимогами позивачів з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 № 2482-ХІІ (зі змінами та доповненнями) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнату квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. З вищенаведеної норми чинного законодавства вбачається, що приватизація державного житлового фонду є відчуженням, зокрема, квартир державного житлового фонду на користь громадян України. Під державним житловим фондом розуміються лише: житловий фонд місцевих рад народних депутатів; житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. В пункті 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Центренерго" від 30.03.2018 (надалі Статут) визначено, що Публічне акціонерне товариство "Центренерго" є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", що було перейменовано з Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго", яка створена шляхом корпоратизації відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 174 "Про створення Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго" та Указу Президента України від 04.04.1995 № 282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України". Відповідно до п. 1.2 Статуту Публічне акціонерне товариство "Центренерго" правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Центренерго". Згідно п. 1.4 Статуту товариство є юридичною особою приватного права. Таким чином, з вищенаведених положень Статуту вбачається, що ПАТ "Центренерго" поступово перетворилося з Державного підприємства "Центренерго" на Публічне акціонерне товариство "Центренерго" і на теперішній час не має статусу державного підприємства внаслідок чого все його майно, у тому числі житловий фонд, який на етапі створення підприємства знаходився у його повному господарському віданні (оперативному управлінні стало власністю ПАТ "Центренерго" та на нього законним шляхом були оформлені правовстановлюючі документи. Відповідно до п. 9.1 Статуту товариство здійснює свою діяльність на основі власного майна та/або майна, що знаходиться у користуванні товариства. Згідно п. 9.3 Статуту товариство є власником, зокрема, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством України. Власним майном ПАТ "Центренерго", набутим на підставах не заборонених чинним законодавством України, є нерухоме майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] за вищевказаною адресою , згідно свідоцтва про право власності, виданого 20.03.2000 виконкомом Комсомольської селищної ради на підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради від 01.03.2000 № 201 та зареєстрованого у Зміївському МДП 21.03.2000 у реєстровій книзі № 2 за реєстровим номером 170, належить на праві колективної, а не державної власності, Зміївській ТЕС, яка має статус відокремленого підрозділу ПАТ "Центренерго" та не є юридичною особою. Згідно п. 5.7 Статуту товариство має право створювати на території України за її межами свої філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділ не є юридичними особами. Все майно, яке є в наявності у ПАТ "Центренерго" на даний час, належить йому на праві приватної власності. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] не підпадає під формулювання житловий фонд місцевих рад народних депутатів, а також під формулювання у житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Вказаний житловий будинок є власністю ПАТ "Центренерго". Відповідно до п. 9.6 Статуту товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві власності майном на свій розсуд, здійснюючи відносно нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству України, тобто здійснює по відношенню до цього майна всі функції власника. В преамбулі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 № 2482-ХІІ (зі змінами та доповненнями) зазначено, що цей Закон визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 № 2482-ХІІ (зі змінами та доповненнями) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. ПАТ "Центренерго" вважає, що оскільки спірний житловий будинок не відноситься до державного житлового фонду, а є його власністю, то на власне майно товариства на даний час не може розповсюджуватися Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду". Весь державний житловий фонд, який при утворенні Державного підприємства "Центренерго" був переданий у його повне господарське відання (оперативне управління), та який під час корпоратизації не увійшов до статутного фонду відповідача, спочатку Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго", а в подальшому Відкритого акціонерного товариства "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" та Публічного акціонерного товариства "Центренерго", був переданий до комунальної власності територіальної громади смт Комсомольське (на даний час смт Слобожанське). Житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію після здійснення корпоратизації, у зв`язку з чим він взагалі ніколи не мав статусу державного житлового фонду та ніколи не знаходився у повному господарському віданні (оперативному управлінні) відповідача, а тому не може підпадати під юрисдикцію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Після здійснення передачі всього державного житлового фонду, який ще залишався в наявності у ПАТ "Центренерго" у зв`язку із створенням та корпоратизацією Державного підприємства "Центренерго", у комунальну власність територіальної громади смт Комсомольське (Слобожанське), у відповідача були скасовані всі структури, які займалися вирішенням питань, пов`язаних із приватизацією державного житлового фонду, оскільки у відповідача вже не існувало навіть самого поняття "державний житловий фонд". Виходячи з вищевикладеного ПАТ "Центренерго" вважало, що відсутні підстави щодо його зобов`язання здійснювати будь-які дії по відношенню до власного майна, а закон, на який посилаються позивачі, не має жодного відношення до нерухомого майна (житлового будинку) товариства, який належить йому на праві власності (а. с. 30-32). 06.09.2019, 04.10.2019, 11.11.2019, 16.12.2019 за клопотанням представника позивачів відкладено підготовче засідання. 30.01.2020 підготовче засідання відкладено, в зв`язку зі зайнятістю судді в іншій справі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в залі суду в м. Змієві на 10.03.2020. 10.03.2020, 08.04.2020 за клопотанням представника позивачів відкладено судове засідання. Під час судового розгляду представник позивача адвокат Оберкович Г. В. підтримала позов з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача Чигрина Л. Г. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у позові. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Статуту ПАТ "ІІентренерго" від 30.03.2018 ПАТ "Центренерго" є новим найменуванням ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", що було перейменовано з Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго", яка створена шляхом корпоратизації відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 174 "Про створення Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго" та Указу Президента України від 04.04.1995 № 282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України". ПАТ "Центренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Центренерго" (а. с. 33-38). Відповідно до п. п. 4.1. п. 4 положення про Зміївську теплову електричну станцію ПАТ "Центренерго", затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ "Центренерго" від 22.07.2016 (протокол № 2) Теплова електростанція не має статусу юридичної особи і у своїй господарській діяльності виступає виключно від імені та в інтересах ПАТ "Центренерго" (а. с. 39-44). На підставі рішення № 01 від 04.01.2000 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, надано житлову площу в будинку [ADDRESS]: [PERSON] - трикімнатну квартиру № 16 , житловою площею 41,89 кв. м, склад сім`ї із трьох людей, зі зняттям з квартирного обліку. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , житловою площею 41,89 кв. м, що підтверджується ордером на житлове приміщення № [NUMBER] від 06.01.2000, відомостями паспортів, свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6620 від 20.11.2018 (а. с. 5-6, 8-10, 12-13, 15-17). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 01.03.2000, виданого виконкомом Комсомольської селищної ради, об`єкт, який розташований в [ADDRESS] в цілому належить Зміївській ТЕС на праві колективної власності, в цілому складається з 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 9 507,9 кв. м на 107 квартир (а. с. 45). 05.12.2018 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися із заявою до директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" про надання дозволу та документів на приватизацію займаного житла (а. с. 18). Згідно листа № 1636-7510 від 14.12.2018 директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" Бабенка І. А. вбачається, що Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" не може надати позивачам дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] зв`язку з тим, що дев`ятиповерховий будинок по [ADDRESS] , обліковується на балансі Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", до комунальної власності не передавався. Також на Зміївській ТЕС відсутня комісія, наділена правом оформлювати належні документи щодо приватизації майна (а. с. 19). Отже, позивач [PERSON] є наймачем, а позивачі [PERSON] , [PERSON] - членами сім`ї наймача, квартири [ADDRESS], який належить Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго". Згідно довідок ПАТ Державний Ощадбанк України № 377 від 18.05.2019, № 378 від 18.05.2019, № 379 від 18.05.2019 [PERSON] , [PERSON] свої приватизаційні житлові чеки використали 06.10.1999 на суму 1 грн 84 коп., залишок 2 грн 36 коп. (а. с. 20-22). Відповідно до ст. 65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Службові особи та громадяни при порушенні вимог цього Закону несуть дисциплінарну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. Квартира [ADDRESS] належить до об`єктів приватизації відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", і не входить до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації, передбаченого статтею 2 вказаного Закону. Передача займаних квартир здійснюється в спільну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі і така згода від позивачів є. Відмова в приватизації житла за підставою, яка вказана відповідачем ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, зазначеними вище нормами не передбачена. Оскільки відповідач Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" не передав державний житловий фонд, до складу якого входить спірна квартира, у комунальну власність, обов`язок щодо підготовки та оформлення документів про передачу у власність позивачів спірної квартири має бути покладений саме на відповідача. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача [PERSON] 768 грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а. с. 1, 2). Пунктом 3 Розділу 12 Прикінцеві положення ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved