Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що з 08.12.1979 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За позовом [PERSON] шлюбні відносини між ними припинені, на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2013 р. 12.03.2013 р. Соснівський районний суд м. Черкаси частково задовольнив позовні вимоги [PERSON] до нього про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя. Згідно рішення суду за ним визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] вартістю 1 005 974 грн. та 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS], площею 510 кв. м. вартістю 367 200 грн.. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] вартістю 1 005 974 грн. та 1/2 частину земельної ділянки по пров. Судовому, 18/2,м. Черкаси, площею 510 кв.м. вартістю 367 200 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль BMWx3 (2011), державний номер [NUMBER] вартістю 473 851,88 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на майно домашнього вжитку. Визнано за ним право власності на в автомобіль RENAULT MAGNUM 440 силовий тягач - Е (2000) державний номер [NUMBER] вартістю 110618,18грн.; вантажний автомобіль МАN 18. 224 фургон ізотермічний (1999) державний номер [NUMBER] вартістю 142191,62грн.; автомобіль FRUEHAUF SREM 34С1 (1992) державний номер [NUMBER] вартістю 65624,60 грн.; вантажний автомобіль ЗИЛ 494801 (1990) державний номер [NUMBER] вартістю 24420,00грн.; причеп ПМЗ 81011 (1993) № куз.3183 вартістю 3500,00 грн., всього на суму 346 354,40 грн.. Визнано за ним право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення по [ADDRESS] літ. Б-І,б,б вартістю 272 447 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на суму вкладу 12 000 доларів США на депозитному рахунку [NUMBER] в ПАТ "Дельта банк" на ім'я [PERSON] та суму нарахованих відсотків 828,50 доларів США згідно з депозитним договором № 20000001723726 від 20.02.2013 р., всього на суму 12 828,50 доларів США, що еквівалентно 119 176,76 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на суму вкладу 55 000 грн. на депозитному рахунку [NUMBER] ПАТ "Дельта банк" на ім'я [PERSON] та на суму нарахованих відсотків згідно з депозитним договором № 10004001663641 від 20.02.2013 р., всього на суму 64 820,11 грн.. Стягнуто з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію разом з судовими витратами в сумі 196313,44 грн. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014 р. апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволені частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2014 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору дарування квартири [ADDRESS] удаваним правочином та застосуванні наслідків удаваного правочину. Позов [PERSON] в цій частині задоволено. Визнано удаваним правочином договір дарування квартири [ADDRESS] від 12.06.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] та включено її до спільного майна подружжя при його розподілі. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, квартири [ADDRESS]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014 р. залишено без змін. На даний час порядок користування житловим будинком з надвірними спорудами по [ADDRESS] вартістю 1 005 974 грн. та земельну ділянку по [ADDRESS], площею 510 кв. м. вартістю 367 200 грн. ні сторонами, ні судом не визначений, а частки майна в натурі не виділені, оскільки будинок побудований для проживання однієї сім'ї та є неподільною річчю. Спільне володіння та користування будинком по [ADDRESS] неможливе через недоброзичливі стосунки між ним та [PERSON], як співвласниками майна, які перешкоджають їм обом у повній мірі здійснювати права володіння та користування майном. Просить суду, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] на ? частину земельної ділянки, площею 510 кв.м, розташованої по [ADDRESS]. Стягнути з нього, [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частини житлового будинку по [ADDRESS] в сумі 502 987,00грн. та вартості ? частини земельної ділянки, площею 510 кв.м., розташованої по [ADDRESS] в сумі 183 600,00грн.. Визнати за ним, [PERSON], право власності на 100% житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Визнати за ним, [PERSON], право власності на 100% земельної ділянки площею 510 кв.м., розташованого по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали та просили суд їх задоволити. Позивач пояснив, що спірний будинок він будував своїми руками, лише за власні зароблені кошти, будинок є неподільним, оскільки будувався для однієї сім'ї, окрім цього земельна ділянка площею 394 кв.м., яка є його особистою власністю прилягає до земельної ділянки площею 510кв.м., на якій розташований будинок, який є спільною власністю. Використання ділянки площею 394 кв.м., неможливе окремо від ділянки, на якій розміщений будинок, так як ділянка не має окремого заїзду з вулиці і є суцільним масивом домоволодіння. На даний час він має іншу сім'ю, дружину та спільну дитину, через неприязні відносини з [PERSON], яка є власником ? частини спірного будинку та ? частини земельної ділянки площею 510 кв.м., розташованих по [ADDRESS] та [ADDRESS] спільне проживання є неможливим, оскільки [PERSON] постійно влаштовує сварки та всіляко перешкоджає йому користуватися його власністю, тому він звернувся до суду з даним позовом. Відповідачка та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача вказала, що позивач своєю зрадою наніс великої травми, як відповідачці так і їх дочці, перешкод в користуванні спірним будинком у позивача ніяких немає, даний будинок є місцем постійного проживання [PERSON] та їх дочки, весь будинок облаштований по їх потребам і наміру його покидати у них немає. Відповідачем надано заперечення, яке приєднано до матеріалів справи. Заслухавши думку сторін, в результаті повного та всебічного дослідження матеріалів справи суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.1979 р. позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2013року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2013 р. задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, що є об'єктом права спільного набутого майна. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] вартістю 1005974 грн. та 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS], площею 510 кв. м. вартістю 367 200 грн.. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] вартістю 1005974 грн. та 1/2 частину земельної ділянки по пров. Судовому, 18/2,м. Черкаси, площею 510 кв.м. вартістю 367 200 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль BMWx3 (2011), державний номер [NUMBER] вартістю 473 851,88 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на майно домашнього вжитку. Визнано за [PERSON] право власності на в автомобіль RENAULT MAGNUM 440 силовий тягач - Е (2000) державний номер [NUMBER] вартістю 110618,18грн.; вантажний автомобіль МАN 18. 224 фургон ізотермічний (1999) державний номер [NUMBER] вартістю 142191,62грн.; автомобіль FRUEHAUF SREM 34С1 (1992) державний номер [NUMBER] вартістю 65624,60 грн.; вантажний автомобіль ЗИЛ 494801 (1990) державний номер [NUMBER] вартістю 24420,00грн.; причеп ПМЗ 81011 (1993) № куз.3183 вартістю 3500,00 грн., всього на суму 346 354,40 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення по [ADDRESS] літ. Б-І,б,б вартістю 272 447 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на суму вкладу 12 000 доларів США на депозитному рахунку [NUMBER] в ПАТ "Дельта банк" на ім'я [PERSON] та суму нарахованих відсотків 828,50 доларів США згідно з депозитним договором № 20000001723726 від 20.02.2013 р., всього на суму 12 828,50 доларів США, що еквівалентно 119 176,76 грн.. Визнано за [PERSON] право власності на суму вкладу 55 000 грн. на депозитному рахунку [NUMBER] ПАТ "Дельта банк" на ім'я [PERSON] та на суму нарахованих відсотків згідно з депозитним договором № 10004001663641 від 20.02.2013 р., всього на суму 64 820,11 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію разом з судовими витратами в сумі 196313,44 грн. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014 р. апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволені частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2014 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору дарування квартири [ADDRESS] удаваним правочином та застосуванні наслідків удаваного правочину. Позов [PERSON] в цій частині задоволено. Визнано удаваним правочином договір дарування квартири [ADDRESS] від 12.06.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] та включено її до спільного майна подружжя при його розподілі. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, квартири [ADDRESS]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги [PERSON] та [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014 р. залишено без змін. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007року вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Стаття 365 ЦК України передбачає припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст.365 ЦК України). Згідно звіту про оцінку майна, проведеного на замовлення [PERSON] вартість будинку по [ADDRESS] становить 1 005 974 грн., а вартість земельної ділянки по [ADDRESS], на якій розташований будинок становить 367 200 грн. Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2014р. справа №712/8347/13ц та Апеляційного суду Черкаської області від 19.05.2014р. справа №22ц/793/1119/14, які набрали законної сили. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ході розгляду даної справи встановлено, що позивач виконав встановлену статтею 365 ЦК України вимогу про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в розмірі 686 587,00грн., що складає ? вартості житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки по [ADDRESS], площею 510 кв. м. згідно звіту про оцінку майна, що підтверджено квитанцією від 23.02.2015р.. В судовому засіданні були дослідженні документи, які за клопотанням представника позивача та за згодою відповідача були приєднанні до матеріалів справи, а саме позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, з якою вона зверталась у 2014році до суду, згідно даного позову їй було відмовлено. З дослідженої позовної заяви, суд встановив, що лише пів року назад [PERSON] наголошувала на тому, що власники майна по [ADDRESS], а саме вона та [PERSON], не можуть користуватися ним спільно і що воно є неподільним. Досліджуючи позовну заяву [PERSON] від 13.06.2014р., суд прийшов до висновку, що [PERSON] фактично визнала, той факт, що майном по [ADDRESS] вона з [PERSON] не може користуватися спільно, і що воно є неподільним, що є однією з підстав ст. 365 ЦК України щодо припинення права на частку у спільному майні. Норма статті 365 ЦК України передбачає припинення права особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників. Як вбачається з даного позову, позивач, як один із співвласників звернувся з такою заявою до суду. Відповідачка [PERSON] також користуючись свої правом, як співвласник спірного майна зверталася раніше з даним позовом до суду, однак рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2014р. їй відмовлено у припиненні права на частку у спільному майні. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що спільне користування будинком по [ADDRESS] є неможливим через недоброзичливі стосунки між ними, як співвласників майна, які обом їм перешкоджають у повній мірі здійснювати право володіння та користування майном, що підтверджується неодноразовими зверненнями обох сторін до правоохоронних органів через різні конфліктні ситуації, щодо спільної власності. Розглядаючи спір по суті, суд бере також до уваги, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 15.11.2010 р. Серії ЯЛ № 226447, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011080200910, позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0394 га., що розташована в [ADDRESS] та повністю межує із спірною ділянкою площею 510кв.м., на якій розташовано будинок та яка є спільною власністю сторін у справі. Встановлено, що використання позивачем ділянки площею 0,0394 га. неможливе окремо від ділянки, на якій розміщений будинок, так як ділянка не має окремого заїзду з вулиці і є суцільним масивом домоволодіння. Даний факт підтверджується державними актами про право власності на земельні ділянки, схемою розташування на плані міста, та самим позивачем. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачкою, що вона має у власності інше житло-трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку отримала у спадок, та 1/2 трикімнатної квартири [ADDRESS], в той час належність іншого нерухомого майна позивачу на праві власності не встановлена та не доведена в судовому засіданні, а відтак суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідачки на 1/2 частину спірного будинку, не завдасть їй істотної шкоди. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновки, що позовні вимоги знайшли своє об'єктивне та обґрунтоване підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved