Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

· Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь УПФ в м. Хмельницькому завдану матеріальну шкоду - надміру виплачену пенсію за вислугу років - в розмірі 75338,87 грн., яку було сплачено в період з 1.05.2007 року по 30.09.2010 року через неповідомлення відповідачем про працевлаштування в Авіакомпанію «Авіаекспрес» на посаду, робота не якій не дає права на отримання пенсії за вислугу років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить задовольнити, вказавши, що про факт працевлаштування відповідча управління дізналось з індивідуальних відомостей ПФУ про відповідача як про застраховану особу, в яких з травня 2007 року підприємство почало сплачувати за відповідача внески, що свідчило про його працевлаштування саме з цього місяця. На даний час сума заборгованості зменшилась на 7500 грн., котрі були повернуті добровільно, і становить 65835,28 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнаючи позовні вимоги частково - на суму 64812 грн., оскільки 8000 грн. він повернув позивачеві добровільно, крім того, працевлаштувався не з травня 2007 року, а з липня того ж року, що просить врахувати при ухваленні рішення суду. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглядати за відсутності в судовому засіданні відповідача з урахуванням поданих ним письмових заперечень. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому та отримував пенсію за вислугу років з 14.09.2001 року по 30.09.2010 року. При зверненні за пенсією до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому разом із заявою на призначення пенсії та іншими необхідними документами відповідач надав копію трудової книжки, в якій останній запис № 22 зазначено про звільнення 22.01.2001 р. Згідно поданої заяви про призначення пенсії [PERSON] зобов'язався повідомляти органи Пенсійного фонду про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії. Вказані обставини підтверджуються матеріалами пенсійної справи відповідача, оглянутими в судовому засіданні. Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції станом на травень 2007 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин, у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. За результатами звірки із Державним реєстром застрахованих осіб за період з 01.01.2004 року по 30.09.2010 року та наданих виписок з наказу № 16 від 4.10.2004 року, наказу № 12 віл 04.04.2007 року Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке Авіапідприємство "Поділля-Авіа" позивачем було виявлено, що відповідач за період з 01.05.2007 року по 30.09.2010 року працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та одночасно отримував пенсію за вислугу років в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому. Вказані обставини підтверджуються пенсійною справою позивача, копії матеріалів котрої наявні у справі, а також індивідуальними відомостями ПФУ щодо відповідача як застрахованої особи, з яких вбачається, що сплата роботодавцем внесків за відповідача розпочалася саме в травні 2007 року, а не в липні, як стверджує відповідач. Зазначеної обставини відповідач належними доказами не спростував, оскільки ним надано копію трудової книжки, починаючи з запису № 20 про прийняття на посаду старшого пілота-інструктора ПС АН-26 Авіакомпанії «Авіаексперес», тоді як попередніх записів в трудовій книжці, в тому числі за травень - червень 2007 року, із наданої копії прослідкувати неможливо. Таким чином, відповідачу було безпідставно виплачено позивачем пенсію за вислугу років за період з 01.05.2007 року по 30.09.2010 року в розмірі 75338,87 грн. через неповідомлення відповідачем про працевлаштування в Авіакампанію "Авіаекспресс" на посаду, робота на якій не дає права на отримання пенсії за вислугу років. Разом з тим, із суми вказаної переплати відповідач станом на день розгляду справи добровільно відшкодував 7500 грн., що підтверджується довідкою Управління ПФУ від 08.05.2015 року за вих. № 10114/03 та наданими відповідачем копіями квитанцій. В поданій заяві відповідач стверджує, що сплатив добровільно 8000 грн., однак зазначене твердження є помилковим, оскільки одну і ту ж квитанцію при підрахунку ним враховано двічі (квитанція № 41895402 від 6.06.2014 року на суму 500 грн.). У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються ніким із сторін. Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У спірних правовідносинах дійсно мала місце недобросовісність набувача, оскільки він не виконав свого обов'язку з повідомлення позивача про своє працевлаштування. Вказану обставину відповідач визнає. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. За таких обставин позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, яка залишилась на день розгляду справи, що відповідно до довідки позивача від 8.05.2015 року становить 65835,28 грн. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 243,60 грн., котрий слід стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений. На підставі викладеного та

Outcome: partial