Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

19.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) в якій зазначив, що 01.08.1983 року був прийнятий в члени колгоспу «Шлях до комунізму» Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський» та СТОВ «Володимирівське», де працював до дня звільнення в червні 1996 року. Державний акт на право колективної власності на землю з доданим до нього списком осіб членів господарства на одержання землі був отриманий 20.10.1995 року, однак його до цього списку включено не було. Звернення до керівника КСП «Володимирівський», а також до голови Володимирівської сільської ради Казанківського району, вже після звільнення з підприємства, з приводу внесення до додаткових списків членів КСП на отримання права на земельну частку (пай) позитивних наслідків не мали, оскільки, як стверджували згадані вище посадові особи, Державний акт на право колективної власності на землю з доданим до нього списком осіб членів господарства на одержання землі був отриманий господарством в грудні 1996 року при видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), тобто після припинення його членства при звільненні з підприємства. При отриманні довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі, що мало місце 26.08.2014 року, дізнався про те, що Державний акт на право колективної власності на землю зареєстрований за КСП «Володимирівський» 20 жовтня 1995 року, тобто під час його роботи та членства в цьому підприємстві, тому не включення його до списків членів КСП на отримання земельної частки (паю) із землі, що перебувала в колективній власності, було протиправним. Посилаючись на те, що на дату одержання КСП "Володимирівський" він працював в цьому підприємстві і залишався його дійсним членом, тому вважає, що згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Земельного Кодексу України, він набув гарантоване право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КСП «Володимирівський» у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 20 жовтня 1995 року і невнесення його до списку осіб, які мають право на земельну частку, не позбавляє цього права, тому просив задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право на земельну частку (пай) в КСП «Володимирівський» в розмірі 7,22 умовних кадастрових гектарів та зобов'язати Казанківську РДА виділити цю частку (пай) в натурі на місцевості із земель державної власності Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачі: Казанківська РДА та Володимирівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області, а також третя особа - відділ Держземагенства у Казанківському районі явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмові заяви про розгляд справи у відсутності своїх представників. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, окремо приймається районними державними адміністраціями. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В силу ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно протоколу за №13 від 01.08.1983 року засідання правління колгоспу «Шлях до комунізму» Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський» та СТОВ «Володимирівське», трудової книжки колгоспника [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу де працював до дня звільнення з членів господарства в червні 1996 року. Відповідно довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі від 26.08.2014 року №847 Державний акт на право колективної власності на землю був зареєстрований за КСП «Володимирівський» 20.10.1995 року. При перевірці списку членів КАСП колгоспу "Володимирівський" Казанківського району на одержання землі (додаток до державного акту) встановлено відсутність прізвища [PERSON] Отже, на дату одержання КСП «Володимирівський» - 20 жовтня 1995 року, позивач [PERSON] працював в цьому підприємстві і залишався його дійсним членом, а тому згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ЗК України (в редакції 1992 року чинного на час спірних правовідносин), член КСП [PERSON] набув право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КСП «Володимирівський» у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 20.10.1995 року. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.24 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами й доповненнями), член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно розпорядженням Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області за №424-р від 02.12.1996 року «Про затвердження розрахунків вартості і розмірі в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП «Володимирівський» розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Володимирівський» становить 7,22 га З довідки Володимирівської сільської ради Казанківського району від 07.07.2014 року за №1084 вбачається, що на території сільської ради є вільні запаси землі. Оскільки права позивача [PERSON], як члена колишнього КСП "Володимирівський", на одержання безоплатно своєї земельної частки (паю) є порушеними, вони підлягають судовому захисту шляхом визнання за ним такого права та покладення на уповноважений орган обов'язку по виділенню в натурі земельної частки (паю). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою ним судового збору, в розмірі по 486,84 грн. з кожного.

Outcome: approved