Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.09.2013 року вона прийнята на посаду оператора АЗК у ТОВ "ОККО-СХІД", про що було видано наказ № 345-п від 09.09.2013 року, з лютого 2014 року вона переведена на АЗК №8 за адресою: м. Донецьк, вул. Петровського, 182-а. Наказом №165-у ТОВ "ОККО-СХІД" від 30.06.2015 року вона була звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. З 29.09.2014 року ТОВ "ОККО-СХІД" не проводить виплату їй заробітної плати, мотивуючи це відсутністю на робочому місці.Згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за період 01.01.2014-30.11.2014 їй було нараховано: січень 2014 року 3532,67 грн.; лютий 2014 року 2935,85 грн.; березень 2014 року - 2760,05 грн.; квітень 2014 року - 3307,31 грн.; травень 2014 року 3756,61 грн.; червень 2014 року 2948,72 грн.; липень 2014 року 1798,54 грн.; серпень 2014 року 1029,18 грн.; вересень 2014 року 720,43 грн., жовтень 2014 року - 0,00 грн., листопад 2014 року - 0,00 грн. Згідно інформації, наданої ТОВ "ОККО-СХІД" від 06.04.2015 року нею фактично відпрацьовано: у липні 2014 року 156 год., за які виплачено 1455,72 грн.; у серпні 2014 року 100 год., за які виплачено 817,58 грн.; у вересні 2014 року 70 год., за які виплачено 572,31 грн. Для підтвердження цієї інформації про виконаний обсяг робіт у період з липня по серпень 2014 року вона просила надати копії табелів обліку використання робочого часу працівників АЗК №8 за липень 2014 року, червень 2014 року, вересень 2014 року, які містять її підпис про ознайомлення з документом, на що отримала відповідь проте, що табель обліку використання робочого часу, згідно наказу Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації за статистики праці" належить до первинної облікової документації підприємств, установ організацій. У формі табеля (типова форма №П-5), затвердженій Наказом №489, не передбачено ознайомлення працівників з даним документом під підпис. Щодо надання копії Табеля, то чинним законодавством не передбачено надання копії табеля працівникам. Будь-які інші документи або повідомлення про розмір оплати праці, які встановлені ст.110 КЗпП України їй не надходили. Позивач посилається на те, що 02.07.2014 року на АЗК №8 надійшов дзвінок від регіонального керівника ТОВ "ОККО-СХІД" з інформацією про те, що АЗК "ОККО" м. Донецька піддаються пограбуванням. У цілях безпеки та за погодженням з менеджером АЗК №8 колектив АЗК №8 був відправлений додому та у подальшому були обмежені у виконанні своїх робочих зобовязань внаслідок примусової зупинки діяльності АЗК №8 зі сторони керівного складу Донецького регіонального відділення ТОВ "ОККО-СХІД". 03.07.2014 року, зателефонувавши до керівного складу Донецького регіонального відділення ТОВ "ОККО-СХІД", їй повідомили, що дата виходу на роботу невідома, а оплата вимушеного простою з вини роботодавця буде виконана в повному розмірі, у подальших дзвінках її повідомили, що буде виплачуватися лише дві третини заробітної плати. Щодо інформації про її відсутність на робочому місці з 29.09.2014 року по 06.04.2015 року, яка міститься в листі ТОВ "ОККО-СХІД" від 14.05.2015 року, позивач зазначає, що ця інформація не відповідає дійсності та немає підтвердження тому, що керівний склад АЗК №8 та Донецького регіонального відділення ТОВ "ОККО-СХІД" з 02.07.2014 року відсутні на робочому місці та не здійснюють контроль за існуючим майном та обліком робочого часу. Також, ця інформація не зазначена в трудовій книжці при оформленні запису про звільнення. В період з 02.07.2014 року по 20.06.2015 року вона багаторазово відвідувала АЗК №8 за місцем розташування за адресою м.Донецьк, вул. Петровського 182-а, жодного разу не зустріла там менеджера АЗК та не могла виконувати покладені на неї обовязки з причини вимушеного простою. Позивач зазначає, що працівників не було повідомлено про вимушений простій АЗК №8 ТОВ "ОККО-СХІД" згідно чинного законодавства та не надано жодних письмових розяснень або контактної інформації, за якою можливо звязатися з керівництвом АЗК №8 або з представником регіонального відділення ТОВ "ОККО-СХІД" для отримання подальших інструкцій і, виходячи з цього, вона вважає, що на АЗК №8 ТОВ "ОККО-СХІД" (м. Донецьк, вул. Петровського, 182-а) з 02.07.2014 року утворився вимушений простій не з вини працівника. У період з дня прийняття на роботу до періоду появи вимушеного простою 02.07.2014 року вона згідно з ст. 139 КЗпП чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувала розпорядження керівництва, додержувалась трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставилась до майна власника, з яким укладено договір. В підтвердження цих слів має висновок з карти перевірки АЗК таємним покупцем від 14.05.2014 року. В період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року вона багаторазово телефонувала до ТОВ "ОККО-СХІД" за номером «+380322989601» з проханням зєднати з головним бухгалтером [PERSON] для отримання розяснень щодо відсутності нарахувань заробітної плати, на що отримувала відповідь, що він відсутній на робочому місці та ніхто, крім нього, не може допомогти їй у вирішенні питання. На прохання зєднати з директором ТОВ "ОККО-СХІД" їй було відмовлено без належної аргументації. Вона вважає, що такі обставини не можуть бути підставою для невиплати заробітної плати, вона добросовісно виконувала свої посадові обовязки, але не отримала відповідної заробітної плати, тому вважає дії ТОВ "ОККО-СХІД" по невиплаті їй заробітної плати незаконними та такими, що ставлять її в важку життєву ситуацію. Позивач посилається на те, що із довідки ТОВ "ОККО-СХІД" вбачається, що її заробітна плата за травень 2014 року, червень 2014 року складала відповідно 3756 грн. 61 коп. та 2948,72 грн., що сукупно дорівнює 6705,33 грн. і, виходячи з цього, середньоденна заробітна плата становить 176 грн. 46 коп. (6705,33 грн. : 38 робочих днів = 176,46 грн./день). З урахуванням того, що з 02.07.2014 року по 30.06.2015 року не виплачувалась заробітна плата, тобто 259 робочих днів та відповідно до абзацу 1 ст.113 КЗпП України, на її користь слід стягнути 30\~468,76 грн. (176,46 грн. х 259 днів х (2/3)=30\~468,76 грн.). За період з липня 2014 по вересень 2014 року ТОВ "ОККО-СХІД" перерахувало на її користь 3\~548,14 грн. в якості заробітної плати, тому на її думку сума заборгованості по заробітній платі має бути зменшена на цю суму та складає 26\~920,62 грн. На підставі ст.117 КЗпП України на її користь слід стягнути 28\~410,06 грн. за період з 01.07.2015 року по 11.02.2016 року (161 робочий день) за затримку розрахунку під час звільнення (176,46 грн. х 161 день = 28\~410,06 грн.) Позивач зазначає, що 16.08.2015 року вона направила до ТОВ "ОККО-СХІД" лист з проханням прояснити інформацію щодо поточного стану роботи АЗК №8 за адресою: м. Донецьк, вул. Петровського, 182-а, у разі призупинення роботи АЗК "ОККО" вказати дату та причину призупинення роботи АЗК №8 за вказаною адресою, надати довідку про заробітну плату та інші прибутки за період з 01.07.2014 по 30.06.2015 року. Станом на 01.10.2015 року у звязку з ненаданням ТОВ "ОККО-СХІД" відповіді на її лист у місячний строк згідно Закону України "Про звернення громадян", нею було подано заяву №253327 Уповноваженому Верховної [PERSON] України з прав людини для притягнення посадової особи до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства України та зобовязання надати інформацію. 11.02.2016 року нею було отримано відповідь від Уповноваженого Верховної [PERSON] України з прав людини (лист №8.2.2/7 К253327.15-7/04-37 від 22.01.2016 року), у якій зазначено, що оскільки станом на 20.01.2016 року жодної відповіді на запити від ТОВ "ОККО-СХІД" не надійшло, директору цього товариства [PERSON] (за адресами у м.Львові та у смт.Гребінки Київської області) направлені листи щодо інформування Уповноваженого з прав людини про наслідки розгляду запитів, що направлялися раніше, також директора ТОВ "ОККО-СХІД" попереджено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.188-40 КУпАП у разі невиконання ним вимог Представника Уповноваженого з прав людини. Посилаючись на зазначене, позивач у позові просить стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості по заробітній платі за час простою не з вини працівника в розмірі 26 920 грн. 62 коп., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 28 410 грн. 06 коп. за період з 01.07.2015 по 11.02.2016 року, а всього 55 330 грн. 68 коп. В судове засідання позивач не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необгрунтованість, надала письмові заперечення. В дане судове засідання представник відповідача не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданій суду заяві просила розглянути справу у її, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ч.2 - у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до ч.1 цієї статті - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до роз"яснень, викладених у п.20 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до роз"яснень, викладених у п. 21 зазначеної постанови Пленуму, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 10.09.2013 року позивач була прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" на посаду оператора АЗК, про що було видано наказ № 345-п від 09.09.2013 року. З лютого 2014 року позивач була переведена на АЗК № ДН8 за адресою: м. Донецьк, вул. Петровського, 182-а. Наказом №165-у про припинення трудового договору Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" від 30.06.2015 року позивач була 30.06.2015 року звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Встановлено, що з 29.09.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" не здійснює виплату позивачці заробітної плати, мотивуючи це відсутністю на робочому місці. Згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за період 01.01.2014-30.11.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" 29.12.2014 року, [PERSON] було нараховано заробітну плату: січень 2014 року 3532,67 грн.; лютий 2014 року 2935,85 грн.; березень 2014 року - 2760,05 грн.; квітень 2014 року - 3307,31 грн.; травень 2014 року 3756,61 грн.; червень 2014 року 2948,72 грн.; липень 2014 року 1798,54 грн.; серпень 2014 року 1029,18 грн.; вересень 2014 року 720,43 грн., жовтень 2014 року - 0,00 грн., листопад 2014 року - 0,00 грн. Згідно інформації, наданої позивачці Товариством з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" від 14.05.2015 року, позивачкою фактично відпрацьовано: у липні 2014 року 156 год., за які виплачено 1455,72 грн.; у серпні 2014 року 100 год., за які виплачено 817,58 грн.; у вересні 2014 року 70 год., за які виплачено 572,31 грн. При цьому зазначено, що відсутність нарахувань по березень 2015 року пов"язана з тим? що з 29.09.2014 року по дату цього листа позивач відсутня на роботі з нез"ясованих причин. Для підтвердження вказаної інформації про виконаний обсяг робіт у період з липня по серпень 2014 року позивач письмово просила відповідача надати копії табелів обліку використання робочого часу працівників АЗК №8 за липень 2014 року, червень 2014 року, вересень 2014 року, які містять її підпис про ознайомлення з документом, на що отримала відповідь про те, що Табель обліку використання робочого часу, згідно наказу Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації за статистики праці" належить до первинної облікової документації підприємств, установ організацій; у формі Табеля (типова форма №П-5), затвердженій Наказом №489, не передбачено ознайомлення працівників з даним документом під підпис. Щодо надання копії табеля, то повідомлено, що чинним законодавством не передбачено надання копії табеля працівникам. Будь-які інші документи або повідомлення про розмір оплати праці, які встановлені ст.110 КЗпП України позивачці не надходили. Встановлено? що не спростовано відповідачем, 02.07.2014 року на АЗК №8 надійшов дзвінок від регіонального керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" з інформацією про те, що АЗК "ОККО" м. Донецька піддаються пограбуванням. У цілях безпеки та за погодженням з менеджером АЗК №8 колектив АЗК №8 був відправлений додому та у подальшому працівники були обмежені у виконанні своїх робочих зобовязань внаслідок примусової зупинки діяльності АЗК №8 зі сторони керівного складу Донецького регіонального відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД". 03.07.2014 року, зателефонувавши до керівного складу Донецького регіонального відділення Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД", позивач була повідомлена, що дата її виходу на роботу невідома, а оплата вимушеного простою з вини роботодавця буде виконана в повному розмірі, у подальших дзвінках її повідомили, що буде виплачуватися лише дві третини заробітної плати. В період з дня прийняття на роботу до періоду вимушеного простою 02.07.2014 року позивач належним чином виконувала розпорядження керівництва, додержувалась трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставилась до майна власника, з яким укладено договір, що не спростовано відповідачем та підтверджується висновком з карти перевірки АЗК таємним покупцем від 14.05.2014 року. Крім того, будь-яка інформація про здійснення позивачем прогулів у вказаний період, притягнення її до дисциплінарної відповідальності за їх здійснення відповідачем суду не надано. Крім того, як зазначено вище, позивач звільнена з роботи за власним бажанням, а не за здійснення прогулів. Встановлено, що в період з 02.07.2014 року по 20.06.2015 року позивач неодноразово відвідувала АЗК №8 за місцем розташування за адресою м.Донецьк, вул. Петровського 182-а, проте жодного разу не зустріла там менеджера АЗК та не могла виконувати покладені на неї обовязки з причини вимушеного простою. Працівників вказаної АЗК у передбачений законодавством спосіб не було повідомлено про вимушений простій АЗК №8 ТОВ "ОККО-СХІД", що не спростовано відповідачем, та не надано жодних письмових розяснень або контактної інформації, за якою можливо звязатися з керівництвом АЗК №8 або з представником регіонального відділення ТОВ "ОККО-СХІД" для отримання подальших інструкцій. Виходячи із зазначеного, на АЗК №8 ТОВ "ОККО-СХІД" за адресою м. Донецьк, вул. Петровського, 182-а з 02.07.2014 року утворився вимушений простій не з вини працівника, а зокрема, позивача. В період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року позивач неодноразово телефонувала до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" за номером «+380322989601» з проханням зєднати з головним бухгалтером [PERSON] для отримання розяснень щодо відсутності нарахувань заробітної плати, на що отримувала відповідь, що він відсутній на робочому місці та ніхто, крім нього, не може допомогти їй у вирішенні питання. 16.08.2015 року позивачем направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" лист з проханням прояснити інформацію щодо поточного стану роботи АЗК №8 за адресою: м.Донецьк, вул.Петровського, 182-а, у разі призупинення роботи АЗК "ОККО" вказати дату та причину призупинення роботи АЗК №8 за вказаною адресою, надати довідку про заробітну плату та інші прибутки за період з 01.07.2014 по 30.06.2015 року, на що відповідь не отримала. На підтвердження своїх заперечень проти вимог позивача представник відповідача в судовому засіданні посилався на те, що у зазначений позивачем період простою на АЗК відповідача не було, а позивачка не виходила на роботу з невідомих причин, проте будь-яких належних доказів цьому відповідач суду не надав, а зокрема, не надав актів про відсутність позивачки на робочому місці без поважних причин. Крім того, відповідно до матеріалів справи позивач була звільнена за власним бажанням, а не за допущені прогули. Суд на засадах змагальності відповідно до ст.ст. 27, 60 ЦПК України за браком правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача, будь-яких заяв позивачки щодо зміни умов робочого часу, які відповідач у встановлений процесуальним законом строк не надав, зважаючи на положення ст.\~ 212 ЦПК України, вважає необгрунтованими доводи відповідача про необгрунтованість позовних вимог позивача. Таким чином, встановлено, що заборгованість по заробітній платі станом на час розгляду справи відповідачем позивачу не виплачена. Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД", заробітна плата позивача за травень 2014 року, червень 2014 року складала відповідно 3756 грн. 61 коп. та 2948,72 грн., що разом дорівнює 6705,33 грн. і, виходячи з цього, її середньоденна заробітна плата становить 176 грн. 46 коп. (6705,33 грн. : 38 робочих днів = 176,46 грн./день). З урахуванням того, що з 02.07.2014 року по 30.06.2015 року позивачці не виплачувалась заробітна плата, тобто 259 робочих днів, відповідно до ч. 1 ст.113 КЗпП України на її користь слід стягнути з відповідача заробітну плату в сумі 30\~468,76 грн. (176,46 грн. х 259 днів х (2/3)=30\~468,76 грн.). Встановлено, що за період з липня 2014 по вересень 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-СХІД" перерахувало на користь позивачки заробітну плату в сумі 3\~548,14 грн., тому сума заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 26\~920,62 грн. (30\~468,76 грн. - 3\~548,14 грн.). Також, у відповідності до ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення в сумі 28\~410,06 грн. за період з 01.07.2015 року по 11.02.2016 року (176,46 грн. х 161 робочий день = 28\~410,06 грн.) Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 26\~920,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 28\~410,06 грн., а всього 55 330 грн. 68 коп. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved