Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - житлово-експлуатаційна контора №504 комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві (далі - ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві), про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 29 червня 2012 року відбулось залиття квартири позивача. Як стверджувала [PERSON] залиття трапилось з вини власника квартири [ADDRESS] [PERSON] В акті про залиття від 05 липня 2012 року, складеному комісією ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві, вказано, що причиною залиття квартири позивача є недбале ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS]. Внаслідок залиття пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири [PERSON], а саме: стіни в кімнаті, кухні, коридорі, вбиральні, ванній кімнаті, стелю і стіни у ванній кімнаті. Внаслідок залиття належної їй на праві власності квартири позивачеві заподіяно збитків у сумі 24692,00 грн., що підтверджується кошторисом на ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS]. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь збитки у сумі 24692,00 грн., 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, судовий збір у сумі 410,00 грн. та втрати на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, пояснила, що вини її довірителя у залитті квартири позивача немає. Так, вона зазначила, що обстеження стану сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS] не здійснювалось, а акт про залиття квартири [ADDRESS] від 05 липня 2012 року було складено працівниками ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві без присутності [PERSON] На думку представника відповідача, причиною залиття квартири [ADDRESS] міг бути незадовільний стан інженерних комунікацій в будинку або залиття квартири [ADDRESS] мешканцями розташованих вище квартир. Також представник відповідача не погодилася з розміром збитків, заподіяних позивачеві внаслідок залиття її квартири, стверджувала, що їх розмір розраховано невірно. З цих підстав представник [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Представник третьої особи ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.6, 7). 29 червня 2012 року відбулось залиття квартири позивача. Факт залиття зафіксовано актом від 05 липня 2012 року, складеним комісією ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві у складі інженера з ремонту [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], в якому зазначено, що залиття квартири [ADDRESS] трапилось внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS], власником якої [PERSON] У результаті залиття в квартирі позивача пошкоджено її внутрішнє оздоблення. Крім того, факт залиття квартири [PERSON] підтверджується витягом з журналу обліку аварійних ситуацій, що ліквідовуються АВС, ЖЕК №504, журналом реєстрації письмових звернень мешканців ЖЕК №504, відповіддю КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві від 22 лютого 2013 року №111-3 на запит адвоката [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.87-90, 91-94, 160). Зокрема, як пояснив допитаний в якості свідка слюсар-сантехнік ЖЕК №504 КП "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві [PERSON] у день залиття він обстежив квартиру [ADDRESS] та встановив, що причиною залиття квартири позивача стало протікання змішувача на кухні в квартирі відповідача, що на його думку свідчить про недбале ставлення мешканців згаданої квартири до сантехнічного обладнання у ній. При цьому свідок заперечив, що причиною залиття квартири, власником якої є [PERSON], могло бути залиття квартири [ADDRESS] мешканцями розташованих вище квартир. Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Належних та допустимих доказів, на підтвердження відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві, відповідачем та його представником не надано. Те, що акт від 05 липня 2012 року не був підписаний відповідачем не спростовує його вини у залитті квартири, що належить на праві власності [PERSON] Суд відхиляє твердження представника відповідача щодо того, що причиною залиття квартири [ADDRESS] міг бути незадовільний стан інженерних комунікацій в будинку або залиття квартири [ADDRESS] мешканцями розташованих вище квартир, позаяк даний факт заперечив свідок [PERSON], який обстежив квартиру, власником якої є [PERSON], у день, коли відбулося залиття квартири [PERSON], а висновки з цього приводу, викладені у висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 30 листопада 2012 року №1-1-109/12 та висновку судово-будівельно-технічної експертизи від 15 січня 2014 року №3267/13-43, не є категоричними та мають ймовірний характер (а.с.75-81, 224-236). Ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України. Так, ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їх квартири у зв'язку з її залиттям. Згідно з локальним кошторисом від 14 січня 2013 року №2-1-1, складеним ТОВ "Дорадо", вартість ремонтних робіт з відновлення квартири [ADDRESS] складає 47848,39 грн. (а.с.6). У локальному кошторисі від 18.04.2013 року №2-1-1, складеному ЖЕК №510 комунального підприємства "Житлосервіс "Оболонь" в Оболонському районі м. Києва, вказано, що розмір збитків, спричинених власнику квартири [ADDRESS] становить 19121,00 грн. (а.с.107-119). Суд не приймає до уваги кошторис, складений ТОВ "Дорадо", позаяк обсяг робіт, зазначених у ньому не відповідає обсягу робіт, необхідних для відновлення квартири, зазначеному в акті про залиття від 05 липня 2012 року, та при його складанні не було враховано ступінь зносу оздоблювальних робіт квартирі від життєдіяльності її мешканців. Також при визначенні розміру збитків, спричинених позивачеві залиттям квартири, суд не бере до уваги кошторис, долучений [PERSON] до позовної заяви (а.с.9-13), оскільки у ньому не зазначено методику розрахунків і не вказано ким його складено. У висновку судової будівельно-технічної експертизи вказано, що внаслідок залиття належної їй на праві власності квартири [PERSON] спричинено збитків у сумі 5768,40 грн. При цьому при складанні висновку експертом було враховано ступінь зносу оздоблювальних робіт квартирі [ADDRESS] від життєдіяльності її мешканців (а.с.224-236). Підстав ставити під сумнів правильність даного висновку експерта у суду немає. Отже, суд вважає, що загальний розмір збитків, заподіяних [PERSON] позивачеві внаслідок залиття її квартири, яке трапилось у 29 червня 2012 року, складає 5768,40 грн., та підлягає стягненню з нього на користь [PERSON] Ч.1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з нормою ч.1 ст.1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв'язку з пошкодженням внаслідок залиття її квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. та стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на користь позивача. За приписами ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, витрати на правову допомогу. У відповідності до норми ч.2 ст.86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. За клопотанням представника позивача суд призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу та поклав на позивача обов'язок з її оплати. [PERSON] сплатила 3525,12 грн. за проведення судової експертизи. Ст.84 цього Кодексу визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". 26 липня 2012 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання адвокатських послуг №2607/12-1 (а.с.15-16). Як вбачається з квитанції від 30 липня 2012 року, позивач сплатила виконавцеві адвокату [PERSON] 6000,00 грн. в якості оплати за правову допомогу (а.с.17). Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" граничний розмір таких витрат складає 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Обсяг і вартість наданих правових послуг за договором від 30 липня 2012 року №2607/12-1 мали бути визначені у відповідному розрахунку, проте позивач його суду не надала. Отже, суд позбавлений можливості з'ясувати скільки ж годин було витрачено адвокатом [PERSON] для надання правової допомоги позивачеві поза судовими засіданнями і у чому така допомога полягала. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях 14 вересня 2012 року (0,05 год.), 03 грудня 2012 року (0,63 год.), 15 січня 2013 року (0,67 год.), 21 березня 2013 року (0,83 год.), 02 квітня 2013 року (0,25 год.), 03 лютого 2014 року (0,15 год.). Відтак, витрати на правову допомогу становлять 1183,79 грн. ((0,05 год. х 1102,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 14 вересня 2012 року х 40%) + (0,63 год. х 1134,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 03 грудня 2012 року х 40%) + (0,67 год. х 1147,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 15 січня 2013 року х 40%) + (0,83 год. х 1147,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 21 березня 2013 року х 40%) + (0,25 год. х 1147,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 02 квітня 2013 року х 40%) + (0,15 год. х 1210,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 03 лютого 2014 року х 40%) = 1183,79 грн.). Ч.1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ч.4 цієї статті визначено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. У відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 321,90 грн. (який на час пред'явлення позову становив: 214,60 грн. + 107,3 грн. = 321,90 грн.); витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, у сумі 3525,12 грн.; витрати на правову допомогу у сумі 1183,79 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76,

Outcome: partial