Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19.02.2015 року, остаточно уточнивши позовні вимоги 11.05.2016 року (арк..справи 143-145). В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач позовні вимоги не визнав ,проти позову заперечував повному обсязі, пояснивши суду письмово, що всі заподіяні збитки сплачені страховою компанією в повному обсязі за виключенням суми франшизи 500,00 гривень також вказав , що страхова компанія відшкодує позивачу після ремонту автомобілю суму податку на додану вартість. В судове засідання не з»явився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про можливість розгляду справи за його відсутності. В судовому засіданні 12.11.2015 року представник відповідача за угодою адвокат Янко Д.Є. позовні вимоги не визнали, проти позову заперечувала. Третя особа - Страхова компанія АСКО «Донбас-північний» звернулася до суду з заявою про можливість судового розгляду за відсутності представник, в судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи попереджена своєчасно та належним чином, надала суду письмові пояснення, надала суду письмові пояснення про відшкодування збитків за страховим полісом №АІ/1098365 від 19.08.2014 року в сумі 8129,19 гривень , зменшивши суму збитків 10355,03 гривень на суму франшизи 500,00 гривень та на суму ПДВ у відповідності з вимогами ст.36 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.04.2004 року, в судовому засіданні 12.11.2015 року представник третьої особи за дорученням [PERSON] позовні вимоги визнав необґрунтованими та просив в позові відмовити. Судом неодноразово роз»яснені сторонам вимоги ч 3 ст.10,ч1 ст.11,ст.60 ЦПК України стосовно того, що обов»язок доказуванням покладається в цивільному процесі на сторони, а судом докази тільки оцінюються і суд не має можливості вийти за межі позовних вимог. Суд вважає, що позивач обґрунтованість своїх вимог частково довів наданими суду належними доказами . На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд приходить до висновку, що відповідач обґрунтованість своїх доводів належними та допустимими доказами суду довів тільки в частині сплати вартості відновлювального ремонту страховою компанією , в іншій частині обгрунтованості своїх доводів відповідач належними доказами суду не довів. Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з волевиявленням відповідача та третьої особи, вислухавши пояснення судового експерта [PERSON], суд приходить до наступного: Судом встановлені наступні обставини та взаємовідносини сторін: Позивач по справі [PERSON] є власником автомобілю «Міцубіші Лансер», державний номер [NUMBER] що підтверджується технічним паспортом на транспортний засіб (арк..7). Вищевказаним транспортним засобом на законних підставах керував батько позивача [PERSON] 15.12.2014 року о 16 годині 45 хвилин [PERSON] ,керуючи автомобілем « Опель Вектра» державний номер [NUMBER] який належить на праві власності [PERSON]., здійснючи рух по вул..Клочківській в м. Харкові ,на перехресті з вулицею Вавілова не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем« Міцубіші Лансер», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , на підставі чого автомобілі отримали технічні ушкодження. 20.01.2015 року [PERSON]. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності на підставі постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/22738/14-ц,3/638/145/15 (арк..справи 8). Вищевказана постанова набрала законної сили. Згідно вимог ч 3 ст..61 ЦПК України підставою ,яка звільняє сторони від доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо до якої встановлено ці обставини, тобто вина відповідача [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доказаною і ці обставини вже встановлено судом, додатковому доказуванню не підлягають. В судовому засіданні було досліджено адміністративний матеріал № 638/22738/14-ц,3/638/145/15 та з схеми дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що в автомобіля « Міцубіші Лансер», державний номер [NUMBER] мають місце технічні ушкодження у вигляді пошкодження заднього бамперу та задньої панелі. Позивач звернувся до страхової компанії АСКО «Донбас-північний» та йому біло відшкодовано за страховим полісом №АІ/1098365 від 19.08.2014 року заподіяну страховим випадком шкоду в сумі 8129,19 гривень , сума збитків 10355,03 гривень була зменшена страховиком на суму франшизи 500,00 гривень та на суму ПДВ у відповідності з вимогами ст.36 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.04.2004 року, проти чого позивач не заперечував та про що письмово надав суду докази (арк..9). Позивач з сумою виплати не погодився, бо з»ясував , що вартість відновлювальних робіт винна перевищити сплачену суму. За клопотанням позивача по справі було призначено судову авто товарознавчу експертизу, вартість якої сплатив позивач в сумі 3072,00 гривень. На підставі висновку судової авто товарознавчої експертизи №57112 від 12.11.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля « Міцубіші Лансер», державний номер [NUMBER] складає 4 907,59 копійок, тобто менш ніж зазначила та сплатила страхова компанія.(арк..справи 89-113,115-128). Висновки підтвердив експерт [PERSON] в судовому засіданні 16.112015 року. Таким чином доводи позивача в частині наявності недоплати йому фактичних збитків в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають. У відповідності з ч 4 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування не може перевищувати розміру реальних збитків та здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору. У відповідності зі ст.30 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.04.2004 року .транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт е технічно необґрунтованим, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України від 09.04.2014 року по справі №6-54239св13 та правовою позицією Верховного Суду України від 02.10.2013 ркоу № 6-22784св13. Також суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення судових витрат за сплату судової авто товарознавчої експертизи в сумі 3072,00 гривень не можуть бути задоволені судом, бо висновками експертизи не підтверджено доводи позивача в частині штучного зменшення йому суми відшкодування заподіяних збитків. Але з пояснень експерта [PERSON] в судовому засіданні 16.11.2016 року суд вбачає, що збитки, які понесені необхідністю поновлення державного реєстраційного номеру в органах ДАІ в сумі 300,00 гривень и збитки ,які понесені сплатою поштової кореспонденції для виклику відповідача в сумі 77,47 гривень хоч і не відносяться до вартості відновлювально-ремонтних робіт, але підлягають стягненню з винної в ДТП особи, бо ці витрати позивачем понесені й доведені належними доказами (арк..145). В преамбулі Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року №1961-!У із змінами та доповненнями до нього вказано « Цей Закон регулює відносини у сфері обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів( далі - обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України» Відповідно до ст.4 цього Закону України « суб»єктами обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, Моторне(транспортне) страхове бюро України(далі -МТБСУ) та потерпілі. Згідно зі ст.5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об»єктом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою. Цивільно-правова відповідальність якої застрахована , шкоди, заподіяної життю, здоров»ю ,майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з матеріалами цивільної справи відповідач [PERSON] уклав договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , тобто він є суб»єктом та об»єктом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з вимогами ст.39 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне(транспортне) страхове бюро України є єдиним об»єднанням страховиків, які здійснюють обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків є умовою здійснення діяльності щодо обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Відповідно до вимог п.а)ч1 ст.41 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність ,крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Кодексу, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з вимогами ст.29 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" У зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу ,розрахованого у порядку, встановленому законодавством ,включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно , з поважних причин ,помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума- грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов»язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно з ч .17 ст.9 Закону України страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмету договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом. На підставі ст. 319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах". Виходячи з вимог ст..328 ЦК України, позивач [PERSON] набув право власності на законних підставах до яких відноситься купівля-продаж та має право розпорядитися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України), а саме видати доручення на керування транспортним засобом. На підставі ст.ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода ,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала. На підставі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів , механізмів та обладнання .... На підставі ч 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об"єктом використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч 5 ст.1187 ЦК України, особа ,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На підставі ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода ,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, 2)за наявності вини особи, якій завдано шкоду, вона не відшкодовується, 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з змінами та доповненнями внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.1994 р.,№11 від 30.09.1994 року, № 15 від 25.05.1998 року, № 9 від 24.10.2003 року п. 4 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди довіреності тощо). Що стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сумі 09 000,00 гривень, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Суд вважає, що дорожньо-транспортною пригодою дійсно заподіяно шкоду власнику транспортного засобу , бо порушено його право користування своє власністю , на підставі чого суд вважає ,що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково , бо позивач довів, що поніс втрати немайнового характеру, моральні переживання та були порушенні його нормальні життєві зв»язки через неможливість продовження активного громадського життя . Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню частково . Позовні вимоги щодо стягнення судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, які діяли в редакції на момент звернення з позовом до суду в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved