Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати заборону (архівний запис) від 06.09.2005 року за реєстраційним номером обтяження 2355783 накладену реєстратором приватним нотаріусом Кудіновою О.А. на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , додаткові дані: архівний номер 5737261DONETSK23917, архівна дата 19.12.2003, дата виникнення 05.05.1994, № реєстру 386822-88, внутр. № 8D0158342DF42F324833. \~ \~ \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 05\~травня 1994\~року між\~позивачем та\~ [PERSON] укладено\~договір довічного\~утримання,\~згідно якого\~ [PERSON] передала\~позивачу у\~власність однокімнатну\~квартиру [ADDRESS] .\~В свою\~чергу договір\~довічного утримання\~передбачає накладення\~заборони відчуження\~вищевказаного будинку,\~до припинення\~довічного утримання.\~На виконання\~цією норми\~закону 05.05.1994\~року державним\~нотаріусом Другої\~артемівської державної\~нотаріальної контори\~Давидовою А.М.\~накладена заборона\~на відчуження\~зазначеної в\~договорі квартири,\~що належала\~ [PERSON] до\~припинення договору\~довічного утримання\~за №\~359.\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~19\~серпня 2020\~року державним\~нотаріусом Другої\~бахмутської державної\~нотаріальної контори\~Балицькою Л.А.\~на підставі\~ст.74\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та у\~зв`язку зі\~смертю [PERSON] ,\~яка була\~відчужувачем зазначеного\~у договорі\~довічного утримання\~майна,\~знято заборону\~відчуження квартири\~ [ADDRESS] \~накладену 05\~травня 1994\~року за\~реєстровим номером\~359\~Другою артемівською\~державною нотаріальною\~конторою.\~Відповідно до\~Витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію обтяження\~(індексний\~номер витягу\~220808697\~дата,\~час формування\~19.08.2020р.\~о 10:27:34\~)\~припинено наступне\~обтяження:\~тип обтяження\~заборона (архівний\~запис),\~реєстраційний номер\~обтяження 2352963,\~зареєстровано:\~05.09.2005\~року 12:34:43 за № 2352963 реєстратором: приватний нотаріус Кудінова O.A., підстава обтяження: повідомлення, б/н, Друга Артемівська держнотконтора, об`єкт обтяження :невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Власник: [PERSON] . [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5640766DONETSK23917,Архівна дата: 30.11.2003, дата виникненню 05.05.1994, № реєстра: 383109-4092, внутр. №.A901FC3F2CF43B30845A. Після зняття заборони на відчуження позивач хотіла продати дану квартиру, яка належить їй на праві власності, але при зверненні до Другої бахмутської державної нотаріальної контори їй було повідомлено, що відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається ще обтяження: тип обтяження заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2355783, накладене 06.09.2005 року 09:27:09 за № 2355783 реєстратором: приватний нотаріус Кудінова O.A., підстава обтяження: не вказано, б/н, 05.05.1994, Друга держнотконтора, об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5737261DONETSK23917, Архівна дата: 19.12.2003, дата виникнення: 05.05.1994, № реєстра: 386822-88, внутр. №8D0158342DF42F324833. Однак, станом на 19.08.2020 року жодної правової підстави для реєстрації заборони на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач не існує. В той же час реєстратор приватний нотаріус Кудінова O.A. з невідомих причин 06.09.2005 року внесла в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої зазначила - [PERSON] та [PERSON] . Позивач звернулась до державного нотаріуса Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицької Л.А. щодо можливості скасування даної заборони, однак нотаріус повідомила про неможливість вчинити таку реєстраційну дію, оскільки в забороні зареєстрованої 06.09.2005 року 09:27:09 за №.2355783 власниками вказані : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , які не є сторонами договору довічного утримання від 05.05.1994 року між позивачем та [PERSON] . Тобто вбачається помилка в написанні реєстратором приватним нотаріусом Кудіновою O.A. прізвищ « [PERSON] » замість « [PERSON] » та не зазначено по-батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Нотаріус за відсутності одної із сторін даного договору довічного утримання на квартиру, не має можливості вчинити таку реєстраційну дію, оскільки буде вважатись, що заява подана неналежною особою. Нотаріус роз`яснила що вчинити таку реєстраційну дію може виключно відділ державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області за наявності рішення суду. 21.08.2020 р. позивач звернулась до відділу державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, але отримала відмову, через те, що скасування реєстратором заборони у разі технічної помилки у реєстраційному записі можливо виключно на підставі рішення суду. В даний час, наявність вказаної заборони відчуження квартири, яка належить спадкодавцю, чинить позивачу перешкоди у здійсненні прав власника щодо подальшого розпорядження своїм успадкованим майном. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2020 року відкладено розгляд справи за клопотання відповідача, про необхідність ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2020 року відкладено розгляд справи за клопотання відповідача, у зв`язку із поширенням карантинних заходів спрямованих на запобігання поширення корона вірусної хвороби. Крім того, відзив Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області на позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку із витребуванням додаткових доказів по справі. Крім того, за клопотанням представника відповідача поновлено Бахмутській районній державній адміністрації Донецької області строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.12.2020 року відкладено розгляд справи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кудінову Олександру Андріївну. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2021 року відкладено розгляд справи та змінено процесуальний статус з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Другу Бахмутську державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) та залучено її до участі у справі в якості співвідповідача. 11.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, з якого вбачається, що позивач не зазначив правових підстав, які б вказували на те, чому він пред`явив позовні вимоги саме до Бахмутської райдержадміністрації, ні норми законодавства ані будь-які обставини, які б доводили його правоту щодо залучення Бахмутської райдержадміністрації у якості відповідача. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 визначено загальний порядок проведення державної реєстрації прав. Так, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. До відділу державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області позивач [PERSON] жодного разу не зверталась, не надавала документи для реєстрації (припинення) обтяження щодо квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує у позовній заяві, про те, що державним реєстратором - нотаріусом Кудіновою О.А. допущена помилка в написанні прізвищ та по-батькові власників квартири. Бахмутська райдержадміністрація вважає цей висновок передчасним. Для ствердження того, чи допущена помилка чи ні необхідно дослідити документи, на підставі яких зареєстрована заборона на квартиру. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відділом державної реєстрації Бахмутської райдержадміністрації не проводилась реєстрація заборони, в архівах відділу відсутня реєстраційна справа щодо реєстрації заборони на квартиру власників [PERSON] , [PERSON] . З 01.01.2013 відповідно до статей 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна: за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Пунктами 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, встановлено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.: є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили: рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 за № 364/3657 9 (дані - Положення № 31/5), реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або: займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення № 31/5. підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно з пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 \~ \~ \~ \~№ 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. В даній ситуації, заборона на відчуження квартири, що належить позивачу, внесена приватним нотаріусом-реєстратором у 2005 році. Позивачем стверджується, що станом на 19.08.2020 жодної правової підстави для реєстрації заборони на квартиру не існує. Однак, позивачем не надано підтверджуючих документів, зокрема позивачем не надані докази не перебування на виконанні виконавчих проваджень відносно квартири, зокрема, з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України. Наведене дає підстави для висновку, що доводи позивача у цій справі повинні оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відповідно до вимог пп. 5.1, глави 15 Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації розділу II Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов`язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Відповідач, вважає що позивач необґрунтовано посилається на статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на одну з правових підстав подання позовної заяви до Бахмутської райдержадміністрації. Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус також є державним реєстратором. Крім того, позивач у своєму позові вказує, що згідно з роз`ясненнями державного нотаріуса Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицької Л.А.. виключно відділ державної реєстрації Бахмутської райдержадміністрації, відповідно до положення про нього, затвердженого розпорядженням голови Бахмутської райдержадміністрації від 04.05,2016 № 131 (в редакції розпорядження від 01.07.2019 № 297 (який є внутрішнім правовим актом, не нормативним, прийнятим на виконання законів України «Про державну службу» та «Про місцеві державні адміністрації» і пов`язаним з трудовими правовідносинами) може вчинити необхідну йому реєстраційну дію. Отже, Бахмутська райдержадміністрація вважає, що неправомірно притягнута в якості відповідача у справі, а тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про скасування реєстраційного запису заборони на нерухоме майно до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області у повному обсязі (а.с.86-90). 24.11.2020 року представником позивача [PERSON] надані до суду письмові пояснення, з яких зокрема вбачається, що помилковою є думка відповідача висловлена у відзиві на позовну заяву щодо необхідності залучення в якості відповідача Другої Бахмутської державної нотаріальної контори. Така практика не може вважатися такою, що відповідає нормам цивільного процесуального законодавства. У Другої бахмутської державної нотаріальної контори немає юридичної заінтересованості у результатах розгляду та вирішення цієї цивільної справи. Друга Бахмутська державна нотаріальна контора не має законного цивільного процесуального інтересу в межах цивільної справи що розглядається, тому не може бути влучена в процесуальному статусі відповідача. Нотаріус не може бути відповідачем у тих судових справах, в яких позивач оспорює достовірність засвідченого факту, права і обов`язки, основані на вчиненій нотаріальній дії, чи правильність документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, коли іншими особами оскаржуються права і обов`язки, набуття яких пов`язане із вчиненням нотаріальних дій. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є належним відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з вчиненою нотаріальною дією. Стосовно визначення статусу нотаріуса у цивільних процесуальних правовідносинах, то відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» на нотаріусів (як державних, так і приватних) покладається вчинення нотаріальних дій, якими, зокрема, є: посвідчення правочинів, видача свідоцтва про право на спадщину, посвідчення вірності копій документів і виписок з них, а також справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, посвідчення факту, що фізична особа є живою, тощо (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Склад сторін у цивільному процесі завжди зумовлено особливостями матеріальних правовідносин, які є предметом розгляду і вирішення у цивільній справі. Тому, як правильно наголошено в юридичній літературі, у разі визначенні цивільного процесуального статусу нотаріуса у справах про визнання недійсним нотаріально посвідченого правочину слід виходити з предмета судової діяльності, який становлять спірні матеріальні правовідносини (наприклад, договірні або спадкові), а також з того, що відповідати, тобто виконувати визначені судовим рішенням обов`язки, можуть лише суб`єкти цих правовідносин. З огляду на це, якщо позивач визначить нотаріуса відповідачем, у позові до нього має бути відмовлено, адже нотаріус не є учасником спірних матеріальних правовідносин між сторонами і своїми діями або їх припиненням самостійно не може вплинути на поновлення порушеного, невизнаного або того, яке оспорюють, права позивача . А отже, відповідачем у зазначених справах повинна бути інша сторона договору, інші спадкоємці та інші особи. Отже, нотаріуси не стають безпосередніми учасниками матеріальних відносин, факт виникнення, зміни чи припинення яких вони посвідчували, і до них не можна пред`являти позовних вимог і залучати їх як відповідачів у цивільних справах, що виникають з відповідних матеріальних правовідносин, вони лише посвідчують певні правочини, засвідчують певні документи, приймають документи на зберігання, вчиняють протести, виконавчі написи тощо. Така позиція висловлена в ухвалі Колегії суддів Судової палати по цивільним справам Верховного Суду України від 05.12.2007 р. у справі № 6-16344св07: «... Исходя из системного анализа указанных правовых норм, нужно сделать вывод, что при рассмотрении дел, которые касаются оспаривания прав и обязанностей сторон, приобретенных на основании осуществленных нотариальных действий удостоверение договоров, соглашений (кроме дел по жалобам на нотариальные действия или отказ в их совершении), нотариусы в понимании статей 30, 34, 35 ГПК Украины не являются лицами, прав и обязанностей которых касается спор сторон, поскольку отсутствует их юридическая заинтересованность «результатах рассмотрения дела судом и реализации принятого по нему решения...»; постанові пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними»: «...26. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору...»; постанові пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «... У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.» (п. 18). Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії процедури її вчинення. Тому Друга Бахмутська державна нотаріальна контора залучена саме в якості третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Належним відповідачем у вказаній справі є саме Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, оскільки відділ державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області є її структурним підрозділом і не є юридичною особою. Крім того, 06.09.2005 року приватний нотаріус Кудінова O.A. переносила заборону в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з книг про реєстрацію заборон на відчуження зазначеної в договорі довічного утримання квартири, згідно якого [PERSON] передала у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , до припинення договору довічного утримання за № 359, діяла саме як районний державний реєстратор, оскільки відповідно до вимог діючого на той час законодавства вона єдина хто мала доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і вносила архівні записи щодо нотаріальних дій, вчинених всіма нотаріусами Артемівського нотаріального округу за певний проміжок часу. 13.01.2021\~року третьою\~особою,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~Приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Кудіновою О.А.\~надані до\~суду письмові\~пояснення,\~з яких\~зокрема вбачається,\~що згідно\~відомостей з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~опис обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2355783, дата реєстрації 06.09.2005 09:27:09; стан: реєстрація обтяження; реєстратор: приватний нотаріус Кудінова O.A., [ADDRESS] , (06274) 4-54-01 (данні вже не актуальні); підстава обтяження: не вказано, б/н, 05.05.1994, Друга Артемівська держнотконтора; додаткові дані: архівний номер 5737261DONETSK23917, архівна дата: 19.12.2003 17:14:00, дата виникнення 05.05.1994, № реєстру: 386822-88, внутр. № 8D0158342DF42F324833. Об`єкт обтяження: тип майна: квартира, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; опис: состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власники - ПІБ українською мовою: [PERSON] , ПІБ російською мовою: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис ПІБ українською мовою: [PERSON] , ПІБ російською мовою: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Відповідно до інформації, зазначеної вище, особи власників згідно цього запису не ідентифіковано повністю - відсутні інші необхідні дані: дата народження, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, тощо. Приватну нотаріальну діяльність по Артемівському районному нотаріальному округу Донецької області розпочато 18.05.2001 року, що підтверджується відміткою у Свідоцтві про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3917, виданим Міністерством юстиції України 29 березня 2001 року, а запис, на підставі якого накладено заборону на і нерухоме майно є архівним і згідно зазначених вище даних датою його виникнення є дата: 05-05.1994 р. Це означає, що заборона на відчуження була накладена 05.05.1994 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Донецької області, яка була єдиним нотаріальним органом на той час, що функціонував на території цього нотаріального округу. Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 01.01.1994 р., що діяла на той час) «Державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; в усіх інших випадках, передбачених законом.» Отже, право на накладення заборони (арешту) на момент виникнення заборони належало виключно державному нотаріусу. Приватного нотаріуса Артемівського районного нотаріального округу Донецької області, [PERSON] , Наказом Донецького обласного правління юстиції №255-1 від 05.11.2003 р. було призначено реєстратором Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що почав формуватися в електронній формі відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №41/5 від 27.05.1997 року Про затвердження «Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» у межах Артемівського районного нотаріального округу Донецької області. У зв`язку із формуванням комп`ютерного Реєстру заборон по Артемівському району та на виконання Наказу №255-І від 05.11.2003 р., Другою артемівською державною нотаріальною конторою Донецької області їй було надано всю інформацію щодо заборон (арештів) відчуження об`єктів нерухомого майна по Артемівському району за весь період роботи Другої артемівської державної нотаріальної контори, а саме: Реєстри (книги) для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частини будинків) та квартир, а також арештів (заборон), накладених на будинки судовим та слідчими органами з відповідними записами. Таким чином, нотаріус не є уповноваженою особою, що безпосередньо наклала заборону, а лише реєстратором, що переніс цей запис з книги до створеного офіційного реєстру в електронному вигляді, оскільки її приватна нотаріальна діяльність розпочалась пізніше дати виникнення вказаної вище заборони. При цьому нотаріус можу припустити, що при перенесенні деяких відповідних записів стосовно написання прізвищ, імен та по батькові могли мати місце неточності, оскільки реєстри ще з 1966 р. вели нерозбірливим почерком, що значно ускладнювало процес перенесення даних та їх абсолютної аутентичної ідентифікації. Запис про заборону, що є предметом позову, записаний до Реєстру № 2 Другої артемівської державної нотаріальної контори Донецької області на 1994 рік (записи 349 від 14.01.1994 року - 703 від 22.12.2000 року) під записом № 359 від 05.05.1994 року. Зазначені Реєстри після внесення всіх наявних у них даних передані за належністю та перебувають в архіві Другої артемівської державної нотаріальної контори Донецької області, або передані нею в установленому законодавством порядку на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Інші архівні дати, що зазначаються у відповідному записі про накладення заборони є такими, що підтверджують перенесення записів в електронному вигляді з одного офіційного реєстру заборон (арештів) в інший, відповідно до їх створення та функціонування. Таким чином, Друга артемівська державна нотаріальна контора Донецької області є такою, що безпосередньо наклала заборону на нерухоме майно (квартиру) та у провадженні якої перебували документи, що були підставою для накладення цієї заборони. При цьому нотаріус наголошує, що накладення заборони на відчуження окремого нерухомого майна насамперед передбачає адресу розташування конкретного майна. Наразі нерухоме майно, стосовно якого відбувається розгляд справи співпадає з іншою забороною, що була перенесена Другою артемівською державною нотаріальною конторою Донецької області з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до спеціального розділу Державного реєстру речових прав та знята 19.08.2020 10:01:15. Архівний запис заборони: Реєстраційний номер обтяження: 2352963, дата реєстрації 05.09.2005 12:34:43; Підстава обтяження: повідомлення, б/н, друга Артемівська держнотконтора; Додаткові дані: Архівний номер: 5640766DONETSK23917, архівна дата: 30.11.2003 15:26:00, дата виникнення 05.05.1994, № реєстру: 383109-4092, внутр. № A901FC3F2CF43B30845A. Таким чином, аналізуючи інформацію можна припустити, що запис при архівному перенесенні був помилково додатково продубльований в реєстрі 19.08.2020 у зв`язку із різницею в написанні імен власників був знятий лише один запис про заборону, хоча деякі інші дані, в тому числі дата виникнення заборони та орган, що її наклав, співпадають повністю, а прізвища імена та по батькові - частково. Документи, які не будуть подані, подати нотаріус не має можливості, оскільки відповідно до Наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 29.05.2007 року за № 184/1 нотаріальний архів приватного нотаріуса, у зв`язку із припиненням приватної нотаріальної діяльності по Артемівському районному нотаріальному округу Донецької області, передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву 22 червня 2007 року, що підтверджується Актом прийому-передачі документів на державне зберігання від 22 червня 2007 р. (а.с.135-137). 01.02.2021 року представником відповідача Бахмутської районної державної адміністрації надано заперечення на письмові пояснення представника позивача від 24.11.2021 року, з яких зокрема вбачається, що представник позивача виклав у поясненні голослівні твердження щодо помилковості позиції Бахмутської райдержадміністрації про належність Відповідача, які не підкріплені нормами чинного законодавства України. Звертають увагу суду, що відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Позивач у поясненні вказав ухвалу Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 грудня 2007 року у справі № 6-16344св07, якою розглядалась цивільна справа про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, визнання права власності на 1/2 частину квартири, визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2007 року. Констатуючи, що непритягнення до участі у справі державної нотаріальної контори, прав і інтересів якої торкається вказаний спір, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції (Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2006 року було вирішено спір, який виник між особами з приводу володіння, користування та розпорядження нерухомого майна, власниця якої за договором купівлі-продажу померла). У вищевказаній справі про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, визнання права власності на 1/2 частину квартири, визнання права власності на спадкове майно і нашій справі про скасування реєстраційного запису заборони на нерухоме майно різні предмети судового спору та обставини справ. Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у вищевказаній ухвалі вказувала, що відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що відсутня процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення, і так як нотаріус не є учасником спірних правових матеріальних відносин, не може самостійно вплинути на поновлення порушеного права, тому нотаріус не є належним відповідачем у даній справі. Позивачем не\~доведені,\~не вказані\~підстави,\~які б\~вказували на\~наявність спору між\~Позивачем і\~Відповідачем,\~не наведено\~обґрунтованих доводів заінтересованості Бахмутської\~райдержадміністрації. Крім того, частина 8 статті 312 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка передбачає, що у разі смерті нотаріуса, оголошення його померлим чи безвісно відсутнім у порядку, встановленому законом, або якщо нотаріус за станом здоров`я не може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті, припинення або зупинення діяльності такого нотаріуса, передача заяв на проведення державної реєстрації прав до іншого нотаріуса здійснюється за рішенням відповідного територіального органу Міністерства юстиції України. Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус також є державним реєстратором. Зазначене Позивачем, що виключно відділ державної реєстрації може вчинити «таку реєстраційну дію» не відповідає чинному законодавству та дійсності і є безпідставним, оскільки відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Тобто таку дію може вчинити будь-який реєстратор на території України, вказаний у статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просять суд врахувати факт відсутності державних службовців, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на правах державного реєстратора в Бахмутській райдержадміністрації. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Одночасно, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач, вказує пункт 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Стаття 215 Цивільного кодексу України декларує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені Цивільним кодексом. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Але Позивач у позовній заяві вказує, що жодних правових підстав (правочинів і т.д.) для реєстрації заборони на нерухоме майно, власником якого вона є, взагалі немає. Крім того, Позивач стверджує, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі, аргументуючи свої доводи положеннями п. 18 «Заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном» постанови Верховного Суду України від З0 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування». Але справа № 219/7867/20 про скасування реєстраційного запису заборони на нерухоме майно. Таким чином, Бахмутська райдержадміністрація вважає, що оперування позивачем вищевказаними постановами Пленуму ВСУ та ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в даній справі є недоречним, оскільки підстави для їх застосування відсутні з огляду на предмет спору. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про скасування реєстраційного запису заборони на нерухоме майно до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області у повному обсязі. 12.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), з якого вбачається, що Друга бахмутська державна нотаріальна контора вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Право кожного власника володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (річчю, майном) на свій власний розсуд і в своїх інтересах або інтересах інших осіб е основоположним та гарантованим Конституцією України правом, яке забезпечується як через систему державних органів, так і через систему інституцій, яких держава в законодавчому порядку наділяє відповідними повноваженнями. Як відповідний інститут нотаріат, має за мету охорону та захист гарантованих Конституцію та законодавством України прав і законних інтересів громадян та юридичних осіб шляхом вчинення нотаріальних дій нотаріусами від імені держави України. Порядок учинення такої нотаріальної дії регламентується Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Нотаріус здійснює захист цивільних прав особи. Діяльність нотаріальних органів (нотаріусів) у своїй основі спрямована безпосередньо на захист порушеного права фізичної особи або юридичної особи. Реєстраційний запис на заборону на нерухоме майно вочевидь помилково накладений приватним нотаріусом Кудіновою O.A. яка діяла як державний реєстратор після формування архівного запису в реєстрі заборон і порушує право позивача [PERSON] вільно розпоряджатися своїм майном. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до частини 5 статті Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна і може бути вчинена будь-яким реєстратором на території України і Відповідачем - Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області також. Друга бахмутська державна нотаріальна контора не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову [PERSON] до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кудінова O.A. про скасування реєстраційного запису заборони на нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на підставі викладених у позовній заяві обставин, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Анісімова О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись зокрема на відзив поданий на позовну заяву, оскільки не є належним відповідачемта у них на даний час відсутній державний реєстратор. Представник Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кудінова О.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Сіверськ Артемівського району Донецької області є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого 31 липня 1999 року Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.5-6). 21.04.1994 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] , належну їй на праві особистої власності однокімнатну квартиру під номером два, загальною площею 36,4 кв.м. Із них житловою площею 19,2 кв.м., яка знаходиться в домі під номером п`ятдесят три по [ADDRESS] , заповідає [PERSON] (а.с.10). 05.05.1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала позивачу у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Дійсний договір посвідчено державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. 05.05.1994 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири, що належала [PERSON] до припинення договору довічного утримання за № 359 (а.с.7-8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.11.1997 року Виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області (а.с.9). 19 серпня 2020 року державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. на підставі ст.74 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка була відчужувачем зазначеного у договорі довічного утримання майна, знято заборону відчуження квартири [ADDRESS] накладену 05 травня 1994 року за реєстровим номером 359 Другою артемівською державною нотаріальною конторою. Зареєстровано в реєстрі за №621 (а.с.8 на звороті). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 05.09.2005 року приватним нотаріусом Кудіновою O.A., накладено заборону (архівний запис) на підставі обтяження: повідомлення, б/н, Друга Артемівська держнотконтора, об`єкт обтяження :невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5640766DONETSK23917, Архівна дата: 30.11.2003, дата виникненню 05.05.1994, № реєстра: 383109-4092, внутр. №.A901FC3F2CF43B30845A. Реєстраційний номер обтяження: 2355783 (а.с.4). Крім того, 06.09.2005 року приватним нотаріусом Кудіновою O.A., теж накладено заборону (архівний запис) на підставі обтяження: не вказано, б/н, 05.05.1994, Друга держнотконтора, об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 5737261DONETSK23917, Архівна дата: 19.12.2003, дата виникнення: 05.05.1994, № реєстра: 386822-88, внутр. №8D0158342DF42F324833 (а.с.12). Згідно Витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~обтяження 19.08.2020\~року о\~10:27:34\~ державним\~нотаріусом Другої\~бахмутської державної\~нотаріальної контори\~Балицькою Л.А.\~припинено наступне\~обтяження:\~реєстраційний номер\~обтяження 2352963, зареєстровано:\~05.09.2005\~року 12:34:43 за № 2352963 (а.с.13). Згідно довідки КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.116). Відповідно до п.5 Положення про відділ державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 04.05.2016 № 131 (в редакції розпорядження голови райдержадміністрації від 01.07.2019 р. № 297) основними завданнями відділу державної реєстрації зокрема є: проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… Відповідно до п.4 Положення про відділ державної реєстрації Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області відділ статусом юридичної особи не наділений. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~дія цього\~Закону поширюється\~на відносини,\~що виникають\~у сфері\~державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~розміщене на\~території України,\~та обтяжень\~таких прав. Державна\~реєстрація права\~власності на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~обтяжень такого\~права проводиться\~у порядку,\~визначеному цим\~Законом,\~з урахуванням\~особливостей правового\~статусу такого\~об`єкта. Дія цього Закону не поширюється на державну реєстрацію повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних та інших об`єктів цивільних прав, на які законом може бути поширено правовий режим нерухомої речі. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав. Згідно ч.\~1\~ст.\~24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» підставами\~для відмови\~в державній\~реєстрації прав: 1)\~заявлене речове\~право,\~обтяження не\~підлягають державній\~реєстрації відповідно\~до цього\~Закону; 2)\~заява про\~державну реєстрацію\~прав подана\~неналежною особою; 3)\~подані документи\~не відповідають\~вимогам,\~встановленим цим\~Законом; 4)\~подані документи\~не дають\~змоги встановити\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження; 5)\~наявні суперечності\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями; 6)\~наявні зареєстровані\~обтяження речових\~прав на\~нерухоме майно; 7)\~заяву про\~державну реєстрацію\~обтяжень щодо\~попереднього правонабувача\~подано після\~державної реєстрації\~права власності\~на таке\~майно за\~новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого\~частиною третьою\~статті 23\~цього Закону,\~не усунені\~обставини,\~що були\~підставою для\~прийняття рішення\~про зупинення\~розгляду заяви\~про державну\~реєстрацію прав; 9)\~документи подано\~до неналежного\~суб`єкта державної\~реєстрації прав,\~нотаріуса; 10)\~заяву про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~в електронній\~формі подано\~особою,\~яка згідно\~із законодавством\~не має\~повноважень подавати\~заяви в\~електронній формі; 11)\~заявником подано\~ті самі\~документи,\~на підставі\~яких заявлене\~речове право,\~обтяження вже\~зареєстровано у\~Державному реєстрі\~прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Згідно ч.\~5\~ст.\~24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Згідно ч.\~2\~ст.\~26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у\~разі допущення\~технічної помилки\~(граматичної,\~арифметичної чи\~іншої помилки)\~під час\~внесення відомостей\~про речові\~права,\~обтяження речових\~прав до\~Державного реєстру\~прав державний\~реєстратор самостійно\~виправляє таку\~помилку,\~за умови\~що документи\~за результатом\~розгляду заяви\~заявнику не\~видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "в"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону,\~-\~посадовою особою\~Міністерства юстиції\~України чи\~його територіальних\~органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Відповідно до ст.ст.\~8,\~16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до\~ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Статтею 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Позивач набула права власності на житлове приміщення правомірно, ніким не оскаржене, її право на мирне володіння майном є порушеним через існування заборони на підставі архівного запису. Суд не приймає до уваги доводи відповідача Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, крім того відсутність державного реєстратора не є підставою для відмови в задоволенні позову. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеною забороною порушуються права позивача як власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved