Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

05.12.2017 до суду надійшов даний позов, в якому Орган опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] з [PERSON] зареєстровані в с. Водяне, Шполянського району, Черкаської області, проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Батьки хлопчика не мають постійного місця проживання, ніде не працюють. На час обстеження умов проживання перебували за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання за даною адресою незадовільні, відсутні газ, світло, вода, продукти харчування, необхідні меблі, одяг, взуття для дитини Батьки зловживають алкогольними напоями, перебувають на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом алкогольна залежність. [PERSON] навчається у 9 класі в Шполянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради, навчається у закладі з 01.09.2009. Батьки неповнолітнього [PERSON] не цікавляться навчанням та вихованням сина, не забезпечують одягом, взуттям, предметами особистої гігієни, не забирають дитину у вихідні дні та канікулярний час. Медичний огляд неповнолітній [PERSON] здійснює без присутності батьків, у супроводі працівників інтернатного закладу. Даний факт підтверджує те, що батьки не піклуються про здоров'я свого сина. В зв'язку з невиконанням батьками батьківських обов'язків, [PERSON], [INFO], наказом служби у справах дітей від 07.06.2017 №31 поставлений на облік дітей, які потрапили у складні життєві обставини. Впродовж 2015-2017 років у святкові і вихідні та в канікулярний час [PERSON] перебував у сім'ї своєї тітки. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник органу опіки та піклування Щполянської районної державної адміністрації не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав що позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та вказали, що позов визнають повністю. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.01.2018 відкрито провадження по справі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 3, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.12.2011, виданим Водянською сільською радою Шполянського району Черкаської області (а.с.10) та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00019078571 від 22.11.2017, виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.11-12) Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб до складу сім'ї [PERSON] входить [PERSON] (а.с.13). Згідно з повідомленням Шполянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради до начальника служби в справах дітей Шполянської РДА №470 від 17.11.2016 директор просить позбавити батьківських прав батьків учня [PERSON], [INFO], - [PERSON] та [PERSON]. Батьки зовсім не займаються навчанням та вихованням дитини, не відвідують її. На літніх канікулах [PERSON] перебував у своєї тітки [PERSON]. Батьки дитини не мають житла та постійного місця проживання, ведуть аморальний спосіб життя. (а.с.14) Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON]від 17.10.2017, за адресою [ADDRESS], скрізь купи сміття, бруду, відсутні газ, світло, вода. Потрощені меблі: шафа, ліжка, стільці. Відсутня їжа, безліч пустих пляшок. Помешкання знаходиться в аварійному, антисанітарному, жахливому стані. Стіни облуплені, величезні тріщини, повністю зруйновна піч. Умови для виховання та розвитку дитини відсутні (а.с.15). Згідно з довідками №216 та №219, виданими Шполянською центральною районною лікарнею імені братів М.С. і О.С. Коломійченків, [PERSON] та [PERSON] знаходяться на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом алкогольна залежність (а.с.16-17). Відповідно до довідки №501 від 10.10.2017, виданої Шполянською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради, [PERSON] дійсно навчається в 9-Б класі Шполянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату 1-11 ступенів Черкаської обласної ради з 01.09.2009 по даний час і не перебуває на повному державному утриманні. (а.с.18). Згідно з повідомленням Шполянської загальноосвітньої школою-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради №261 від 13.06.2017 у Шполянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Черкаської обласної ради навчається [PERSON], [INFO]. Учень прибув в школу у підготовчий клас. Батьки [PERSON] та [PERSON] не цікавляться навчанням і вихованням сина. Не приділяють уваги побуту дитини: не забезпечують сина одягом, взуттям, предметами особистої гігієни. Навчальний заклад все це видає дитині з гуманітарної допомоги, допомоги благодійників. Не забирають батьки [PERSON] на вихідні, святкові дні, канікули. (а.с.19). Відповідно до довідки №388 від 31.10.2017, виданої Шполянським районним центром первинної медико-санітарної допомоги Шполянської районної ради, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, діагноз F-88. З'являвся на прийом в поліклініку в супроводі працівників Шполянської школи-інтернату без батьків(а.с.20). Згідно з наказом служби в справах дітей Шполянської районної державної адміністрації №31 від 07.06.2017 [PERSON], [INFO], поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. (а.с.21). Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 08.12.2016 № 14 було вирішено підготувати пакет документів на [PERSON], [INFO], для постановки на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.22). Згідно з Витягом з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 02.11.2017 № 15 вирішено висновок виконавчого комітету Шполянської міської ради як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], взяти до відома та підготувати позовну заяву, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які подати до Шполянського районного суду Черкаської області. (а.с.23). Відповідно до пояснень [PERSON] та [PERSON] від 17.10.2017 працівниками відділу освіти, у справах сім'ї молоді та спорту, культури й туризму їм роз'яснено про правову відповідальність за наслідки невиконання батьківських обов'язків. [PERSON] та [PERSON] зобов'язались належним чином виконувати свої батьківські обов'язки у вихованні своєї дитини (а.с.24-25). Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], [INFO], відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] з [PERSON] зареєстровані в с. Водяне проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьки хлопчика не мають постійного місця проживання, ніде не працюють. На час обстеження умов проживання перебували за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання за даною адресою незадовільні, відсутні газ, світло, вода, продукти харчування, необхідні меблі, одяг, взуття для дитини. Батьки зловживають спиртними напоями, перебувають на обліку у лікаря- нарколога з діагнозом - алкогольна залежність. [PERSON] навчається у 9 класі в Шполянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради, навчається у закладі з 01.09.2009. Батьки [PERSON] не цікавляться навчанням та вихованням сина, не забезпечують одягом, взуттям, предметами особистої гієни, не забирають дитину у вихідні дні та канікулярний час. медичний огляд неповнолітній [PERSON] здійснює без присутності батьків, у супроводі працівників інтернатного закладу. Даний факт підтверджує те, що батьки не піклуються про здоров'я свого сина. В зв'язку з невиконанням батьками батьківських обов'язків, [PERSON], [INFO], наказом служби у справах дітей від 07.06.2017 №31 поставлений на облік дітей, які потрапили у складні життєві обставини. Впродовж 2015-2017 років на вихідні та в канікулярний час [PERSON] перебував у сім'ї своєї тітки. Батьки не забезпечують догляду за сином, не проявляють щодо нього батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують його. Не піклуються про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання сина [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідачів від виконання його обов'язку по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан її здоров'я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 05.12.2017, до повноліття дитини [PERSON], тобто до [INFO] щомісячно. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надав доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 05.12.2017, до повноліття дитини [PERSON], тобто до [INFO] щомісячно. Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з кожного з відповідачів судовий збір в розмірі 1405,60 грн. на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved