Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

27.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 5355,51 грн боргу за кредитним договором № б/н від 26.12.2013 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На дату смерті позичальника його заборгованість перед банком становила 5355,51 грн, в тому числі: 4870,61 грн - заборгованість за кредитом, 484,90 грн - заборгованість за відсотками. Після його смерті спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На адресу спадкоємців було направлено листи - претензії щодо сплати боргу, що залишилися без реагування. Просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5355,51 грн та судовий збір. 31.07.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 31.08.2020 року за клопотанням позивача витребувано з Волинського обласного державного нотаріального архіву матеріали спадкової справи № 120/2016 до майна померлого [PERSON] . 26.10.2020 року ухвалою суду було залучено до участі у справі законного представника [PERSON] для захисту інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами у справі, та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Службу у справах дітей Локачинської районної державної адміністрації. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві. 26.10.2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає в частині стягнення основної суми боргу. Законний представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи скрутним матеріальним становищем сім`ї на даний час. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що матеріальне становище дітей важке і у них відсутні можливості погасити борг. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.12.2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку (а.с. 9). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2016 року (а.с. 34). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за договором б/н від 26.12.2013 року, станом на 23.06.2020 року всього заборгованість за договором становить 5355,51 грн, в тому числі: 4870,61 грн - заборгованість за кредитом, 484,90 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 7, 8). З досліджених судом матеріалів спадкової справи № 120/2016 до майна померлого [PERSON] встановлено, що 01.07.2016 року (в межах шестимісячного строку) із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Локачинської державної нотарільної контори звернулись [PERSON] , [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] (а.с.85, 86, 87). 17.06.2017 року до Локачинської державної нотаріальної контори представником ПАТ КБ "Приватбанк" направлено претензію кредитора із долученням копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 93, 94). Також аналогічна претензія була направлена представником ПАТ КБ "Приватбанк" 11.01.2019 року до приватного нотаріуса Локачинського нотаріального округу Дильного І.Г. (а.с.98). Приватним нотаріусом Локачинського районного нотаріального округу 27.11.2019 року було надано відповідь стосовно претензії кредитора - ПАТ КБ "Приватбанк" про те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 105). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 в справі № 6-2962цс16. Відповідно до вимог ст.1281 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин (10.01.2016 року)) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як встановлено судом з досліджених матеріалів справи, позивач дізнався про відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , про що свідчить претензія кредитора, з якої вбачається, що станом на момент її подання позивачу було відомо про смерть [PERSON] , однак до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, позивач звернувся з листами - претензіями щодо сплати боргу лише 19.05.2020 року (а.с.38-40), тобто з пропуском визначеного законом шестимісячного строку від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини. Крім того, з розрахунку боргу, наданого позивачем в обґрунтування позовних вимог, вбачається, що після смерті [PERSON] останній платіж по картці був 07.09.2016. З жовтня 2016 року платежі припинилися, а тому з цього часу у позивача виникло право вимоги до спадкоємців. З претензіями до спадкоємців позивач звернувся лише 19.05.2020 року, а з позовом до суду - 27.07.2020 року, тобто з порушення річного строку з настання права вимоги, передбаченого ч.3 ст. 1281 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином, у даних правовідносинах законодавцем встановлені спеціальні преклюзивні строки і відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статті 1281 ЦК України, а тому пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця поза межами визначених законом спеціальних строків є підставою для відмови кредитору у стягненні зі спадкоємця заборгованості. Посилання представника позивача у позовній заяві на ту обставину, що банку стало відомо про спадкоємців померлого [PERSON] тільки 17.12.2019року - дня отримання відповіді нотаріуса, не заслуговують на увагу, оскільки закон у редакції на час виникнення спірних правовідносин не пов`язував спеціальні строки звернення до спадкоємця з днем, коли позивачу стало відомо про особу спадкоємця померлого боржника, позаяк ще 17.06.2017 року йому було відомо про відкриття спадщини. Таким чином, пропустивши строки пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), позивач позбавляється права вимоги до відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. При цьому суд не приймає часткового визнання позову відповідачем [PERSON] у даній справі, оскільки таке визнання суперечить закону. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, сплачений позивачем судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід залишити за ним.

Outcome: dismissed