Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.12.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачем ТОВ «Тройка-СКСІ» був укладений Договір про фінансовий лізинг № 00005939, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження ТОВ «Тройка-СКСІ» об'єкт лізингу - транспортний засіб типу WV Polo Sedan 1,6 І benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER], двигун № [NUMBER], а Товариство зобов'язалося прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 15 024, 00 доларів США. Крім того, Договором передбачено, що додатковим способом забезпечення виконання зобов'язання є порука третіх осіб. Так [PERSON] виступив поручителем зобов'язання ТОВ «Тройка-СКСІ» за Договором про фінансовий лізинг № 00005939. Починаючи з липня 2015 року відповідачі систематично порушують умови Договору та не сплачують лізингові платежі. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 103 934, 72 грн. та судові витрати по справі. 15.05.2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва залучено до участі у справі як співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Тройка-СКСІ". В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у своїй заяві відповідач просить розглядати справу у його відсутність. Крім того, останній надав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов є необґрунтованим та безпідставним. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та його представника, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача - ТОВ "Тройка-СКСІ" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачем ТОВ «Тройка-СКСІ» був укладений Договір про фінансовий лізинг № 00005939, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження ТОВ «Тройка-СКСІ» об'єкт лізингу - транспортний засіб типу WV Polo Sedan 1,6 І benzin, 2012 року виробництва, шасі № [NUMBER], двигун № [NUMBER], а Товариство зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 15 024, 00 доларів США. Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів передбачено, що останній лізинговий платіж мав бути сплачений до 15.12.2017 року. Крім того, Договором передбачено, що додатковим способом забезпечення виконання зобов'язання є порука третіх осіб. Так [PERSON] виступив поручителем зобов'язання ТОВ «Тройка-СКСІ» за Договором про фінансовий лізинг № 00005939. Відповідач ТОВ «Тройка-СКСІ» підтвердив свою згоду на те, що Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, рахунки для лізингових платежів/Графік покриття та виплати лізингових платежів є невід'ємними частинами Договору про фінансовий лізинг, що підтверджується підписом уповноваженої особи та печаткою Товариства у Договорі про фінансовий лізинг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Позивачем у повному обсязі було виконано свої зобов'язання перед відповідачами, надано в користування Товариства відповідний автомобіль у відповідні строки, що підтверджується Актом прийому-передачі від 24.12.2012 року. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачі не надавали своєчасно позивачу лізингові платежі для погашення заборгованості за Договором, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов лізингового договору, а також вимог ст. 509, 526, 806 ЦК України відповідачі зобов'язання за вказаним вище договором не виконали. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як встановлено у судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідачі зобов'язання за Договором щодо сплати лізингових платежів у повному обсязі не виконали, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 42 866, 33 грн. Крім того, згідно з п. 8.3.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо Лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати Об'єкт лізингу від Лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до п. 12.6, 12.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт/відмовитися від Контракту, та також серед іншого, право на повернення Об'єкта лізингу, в наступному випадку: Лізингоодержувач не сплатив 1 наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів. Пунктом 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12, Контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої Сторони. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Позивач тричі направляв відповідачу [PERSON] нагадування про несплату заборгованості від 05.08.2016 року, від 16.08.2016 року, від 05.09.2016 року, однак останній не прореагував на відповідні нагадування. 21.09.2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору від 16.09.2016 року (що підтверджується печаткою УДППЗ "Укрпошта" на описі цінних паперів), тобто з врахуванням п. 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Договір фінансового лізингу від 17.12.2012 року був розірваний 03.10.2016 року. Пунктом 12.9 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту з боку Порше Лізинг Україна, Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана останнім, впродовж 10 робочих днів з дати одержання відповідного запиту. Однак, відповідачем [PERSON] після отримання вимоги зобов'язання зі сплати заборгованості були не виконані та об'єкт лізингу повернуто не було. Відповідно до п. 6.17 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу сторони погоджуються, що у випадку розірвання Контракту/відмови від Контракту за ініціативи Порше Лізинг Україна відповідно до п. 12 Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування Об'єктом лізингу. Отже, відповідач [PERSON] безпідставно користувався об'єктом лізингу з жовтня по листопад 2016 року, а тому повинен компенсувати позивачу щомісячні платежі на загальну суму 17 526, 98 грн. Крім того, відповідно до п. 13.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення Об'єкту лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити Об'єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача. Разом з тим, згідно з п. 13.6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Лізингоодержувач відшкодовує всі витрати, понесені Порше Лізинг Україна у зв'язку з вилученням (поверненням) Об'єкту лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що налають послуги пов'язані з вилученням Об'єкта лізингу. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Згідно з ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як вбачається з матеріалів справи, розрахунку витрат, понесених у зв'язку із залученням ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», розрахунку витрат щодо залучення ТОВ «Юридична фірма Вернер» позивач поніс витрати у зв'язку із супроводженням повернення заборгованості, здійснення розшуку і повернення майна Товариства на загальну суму 35 600, 00 грн. Разом з тим, статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 8.2, 8.2.1, 8.2.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна еквівалент 15 дол. США а першу вимогу, еквівалент 20 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25 дол. США за третю вимогу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Договором станом на 02.02.2017 року у нього виникла заборгованість перед Товариством у розмірі 103 934, 72 грн., з яких: - 42 866, 33 грн. - основна сума заборгованості; - 17 526, 98 грн. - плата за фактичне користування об'єкту лізингу; - 35 600, 00 грн. - збитки; - 1 951, 68 грн. - штраф; - 2 357, 87 грн. - пеня; - 707, 35 грн. - 3 % річних; - 2 924, 51 - інфляційні втрати. На даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки факт порушення відповідачем [PERSON] зобов'язання за Договором про фінансовий лізинг та настання негативних наслідків для позивача у вигляді збитків та безпідставного користування об'єктом лізингу знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та були доведені належними доказами, а тому позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» є підставним та обґрунтованим й з відповідача [PERSON] на користь Товариства підлягає стягненню заборгованість за Договором на загальну суму 103 934, 72 грн. . Відповідач [PERSON] в письмових запереченнях посилається на пропуск шестимісячного строку звернення позивача до поручителя та неможливістю надання поручительств фізичним особам при здійснення операцій з надання фінансових послуг, а тому вважає, що є всі підстави для відмови з задоволенні позову. Однак, суд не може погодитися з позицією відповідача [PERSON] та не бере до уваги його письмові заперечення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за Договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором Боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язань Боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки. Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема: на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 598 ЦК України); виконанням (ст. 599 ЦК України); переданням відступного (ст. 600 ЦК України); зарахуванням (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України); неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України); смертю фізичної особи (ст. 608 ЦК України); ліквідацією юридичної особи (ст. 609 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи те, що вимогу про сплату заборгованості за договором від 16.09.2016 року було направлено 21.09.2016 року, Договір фінансового лізингу був розірваний 03.10.2016 року (на підставі ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про фінансовий лізинг» та п. 12.6, 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу), а позов поданий до суду 21.02.2017 року, то суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя. Крім того, згідно ст. 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» суб'єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізингу. Тобто, нормами спеціального Закон України «Про фінансовий лізинг» щодо цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу, встановлено, що фізична особа може бути лізингоодержувачем чи іншою стороною багатостороннього договору лізингу (окрім лізингодавця). Вищевикладене приводить суд до висновку, що Товариство звернулося до суду за захистом своїх порушених прав з дотриманням норм чинного законодавства України, а письмові заперечення відповідача [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved