Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , її дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внук [PERSON] , внук [PERSON] проживали в житловому будинку по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору, а тому всі вони були членами колишнього колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Кожному із членів двору належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялися і ніхто свою частку не втрачав. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] Спадкодавці усе своє майно нікому не заповідали. Після смерті спадкодавця, в позивачки відкрилася спадщина на належне їй майно виникло право на спадкування. Проте, оформити спадкування позивачка не може, так як на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи і він належав колгоспному двору без визначення часток. Житловий будинок в заставі або під арештом не перебував і не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказане майно теж не має. Згідно звіту про вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , вартість майно становить 109 680 грн. Ухвалою суду від 30.09.2021 до участі в справі залучено співвідповідача - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача-адвокат Маланчук М.І. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду,через поштове відділення, поступили заяви про розгляд справи без їх участі. Не заперечують щоб позивач [PERSON] стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позовні вимоги вважають обгрунтованими, визнають їх в повному обсязі. Позов просять задовольнити. Співвідповідачка [PERSON] , через поштове відділення, подала до суду заву про розгляд справи без неї. Позов просить задовольнити. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копіє. свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.1967 Раковецькою с/радою Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 25 жовтня 1986 року з [PERSON] , прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] , актовий запис № 18, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 25.10.1986 Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із відповіді в.о. начальника Городенківського відділу ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) № 39/24.4.6-29 від 19.08.2021 слідує, що державна реєстрація шлюбу [PERSON] . 1925 р.н., та [PERSON] , 1931 р.н., проведена на підставі актового запису про шлюб від 01.02.1968, складеного виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Також, державна реєстрація смерті [PERSON] . 1925 р.н., який помер [INFO] , проведена на підставі актового запису про смерть від 14.03.1983, складеного виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. З довідки № 334, виданої 19.08.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] проживав в господарстві по [ADDRESS] та разом з ним на час його смерті проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1931 р.н., та дочка [PERSON] , 1967 р.н. Мама позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.1999 с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 264. виданої 15.07.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що на час смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Із копії спадкової справи № 73/2000, яка надана суду Городенківською РДНК, слідує, що 09.01.2000 до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті мами [PERSON] звернулася позивачка [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2001, посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 92, доводиться, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 23,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі, що належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0108129. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті мами [PERSON] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 772/02-31 від 16.07.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок, оскільки згідно даних БТІ право власності не зареєстроване. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9778, виданої 09.07.2021 ОКП "Коломийське МБТІ" підтверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] - не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288730358 формованого 07.12.2021 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1990 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1982, 1988 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 398 від 16.07.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 109 680,00 грн. З довідки № 322, виданої 17.08.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що в с. Раковець перейменовувалась вулиця з Ткачука на [PERSON] , адресний номер не змінювався. За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 1,26 га, в т.ч.: для ведення особистого селянського господарства 1,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,06 га, що стверджується довідкою № 270, виданою 19.07.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Із копій по господарської книги по господарству в [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] за 1986-1990рр. та особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995рр вбачається, що суспільна група даного господарства - колгоспна, голова сім`ї - [PERSON] . За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , та онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 262, виданою 15.07.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 53 років в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 17, що доводиться копією свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.11.2017 виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] проживав в господарстві по [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 267, виданою 15.07.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. З копії спадкової справи № 386/2018, яка надана суду Городенківською РДНК, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцям першої черги, після смерті [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53368988 від 19.09.2018 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 63017955. 30 січня 2021 року спадкоємці першої черги за законом, після смерті [PERSON] , уклали договір про поділ майна. Згідно даного договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поділили між собою спадкове майно належне померлому [PERSON] , а саме земельні ділянки та грошові вклади, які зазначені в даному договорі. Решту майна в рівних частинах. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В., зареєстровано в реєстрі за № 103. Відповідно до договору про поділ майна, спадкоємці [PERSON] , [PERSON] 19.02.2021 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені державним нотаріусом Городенківської РДНК та зареєстровані в реєстрі за № 229, 230, 231. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.02.2021 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису реєстрації видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що мати позивачки [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова господарства [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онук [PERSON] та онук [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. З матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 73/2000 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що її дочка [PERSON] , позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері на належне їй майно. Отже, вона вважається і такою, що прийняла спадщину на належну їй частку в житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, по [ADDRESS] . А тому, частка позивачки в даному житловому будинку становить 2/5, тобто 1/5 її частка, як члена колгоспного двору, та 1/5 після смерті мами. Що стосується 1/5 частки члена колгоспного двору [PERSON] , який помер [INFO] , то суд зазначає слідуюче. Як вбачається із копії спадкової справи 386/2018 до Городенківської РДНК із заявами про прийняття та видачу свідоцтв про право на спадщину звернулися спадкоємці першої черги за законом: позивача [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Договором про поділ спадкового майна від 30.01.2021 вони спадкове майно померлого, яке зазначене в даному договорі, поділили між собою. Решту майна померлого поділили в рівних частинах. З наведеного слідує, що 1/5 частка померлого [PERSON] належить спадкоємцям першої черги за законом в рівних частинах. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивача обґрунтовує тим, що перешкодою в прийняття спадщини за законом після смерті матері є реєстрація спадкового житлового будинку по [ADDRESS] , як колгоспного двору. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зокрема: 1/5 частки, яка належала померлій [PERSON] та 1/5 частка яка належить позивачці, як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивачка приймає спадщину за законом на належне померлій [PERSON] майно, а [PERSON] належить 1/5 частка в спадковому житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, головою якого померла була. А відповідачі, які теж є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, у поданих відповідачами [PERSON] та [PERSON] заявах про те, що вони позовні вимоги вважають обгрунтованими та визнають їх в повному обсязі суд не розцінює, як відмову від належної їм частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial