Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 112829,33 грн. в рахунок відшкодування 2/3 вартості автомобіля Volkswagen Polo, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], який перебував у спільній сумісній власності подружжя та був відчужений відповідачем без відома та без згоди позивача, стягнути з відповідача 4243,60 грн., з яких 243,60 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вказане майно є спільною сумісною власністю, оскільки набуте в період шлюбу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, в судове засідання призначене на 13.01.2015 року не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, також із змісту заяви вбачається, що представник позивача уточнила вимоги щодо судового збору, та зазначила остаточно, що судовий збір було сплачено у розмірі 243,60 грн., інші позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, свідка, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу виданого 05.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 331. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29.07.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження видане 21.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні. В судовому засіданні було встановлено, що також не заперечувалось сторонами, що в період шлюбу сторонами за спільні кошти подружжя було придбано у лізинг автомобіль Volkswagen Polo, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], який було зареєстровано на відповідача, кошти за який були виплачені до розірвання шлюбу, а саме 03.04.2013 року, відповідно до квитанцій які містяться в матеріалах справи. Відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Херсонській області № 6/12-15351 від 26.12.2014 року, вбачається, що 15.01.2014 року автомобіль Volkswagen Polo, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] було перереєстровано з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 023825 від 15.01.2014 року вартість автомобіля була визначена 75227,96 грн., що також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON]. Судом не приймається до уваги пояснення відповідача, що кошти на погашення кредиту за спірний автомобіль брались сторонами в борг у [PERSON] разом, так як в судовому засіданні не було надано доказів того, що дані кошти були витрачені саме на сплату заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Ч 3. Передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо чоловік та жінка не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Сторонами не спростовано, що половина вартості спірного автомобіля складає суму відмінну від 37613,98 грн.. Позивачем не доведено в судовому засіданні наявність підстав, щодо збільшення частки майна дружини, так суду не надано жодних доказів, щодо наявності підстав для відступу від начала рівності часток подружжя. Таким чином позовні вимоги в частині розподілу між сторонами рухомого майна, підлягають частковому задоволенню, а саме рухоме майно підлягає розподілу в рівних частинах, враховуючи що майно є спільною сумісною власністю, набутою в період шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно від задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 243,60 грн., крім того на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 132,53 грн. Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача понесені витрати у розмірі 4000 грн. на правову допомогу. На підставі вимог ч1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч 2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У відповідності дост.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»від 20.12.2011 року, який набув чинності з 01.01.2012 року «розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах- суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи,яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Так, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача [PERSON] діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а договір про надання юридичних послуг № 30-ц-1/14 від 03.06.2014 року, на який вона посилається, судом не може бути прийнято до уваги, так як договір укладений між [PERSON] та ПП "Юридичне Бюро "Астрея", в свою чергу ПП "Юридичне Бюро "Астрея" не уповноважувало [PERSON] на ведення даної справи, в зв'язку з чим витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. не можуть бути стягнуті на користь позивача за наслідком розгляду даної цивільної справи.

Outcome: partial