Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось" заборгованості по заробітній платі в розмірі 8779,72 грн.; 10000,00 грн. моральної шкоди; компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 6503,32 грн.; а також 200,00 грн. індексації заробітної плати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2014 року позовну заяву в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось" на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 6503,32 грн. та 200,00 грн. індексації заробітної плати, за заявою позивача (а.с. 20), залишено без розгляду (а.с. 23). В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що з 03.08.2009 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ "Завод-фірма "Ось". Працював на посаді електрика. З липня 2013 року по теперішній час позивач не отримує заробітну плату. Станом на 10.07.2014 року підприємство має заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі в сумі 8778,72 грн. Також позивачем зазначено, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинена моральна шкода в розмірі 10000,00 грн., оскільки він має хвору дружину на лікування якої необхідні значні грошові кошти. Позивач в судовому засіданні 23.09.2014 року позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 31.10.2014 року не з'явився, надав до суду заяву (вх. № 39841 від 31.10.2014 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 28). Представник відповідача в судовому засіданні 23.09.2014 року позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з підприємства на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2013 року по червень 2014 року, оскільки частина заборгованості по заробітній платі, заявлена позивачем, стягнута судовим наказом Кіровського районного суду від 13.12.2013 року по цивільні справі № 404/11027/13-ц, номер провадження 2-н/404/1221/13. Щодо наявності моральної шкоди та її відшкодування заперечив повністю. В судове засідання, призначене на 31.10.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 26 ). Надав до суду заяву (вх. № 39866 від 31.10.2014 року), про розгляд справи без його участі (а.с. 29). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. [PERSON] з 03.08.2009 року по 23.07.2014 року працював наладчиком зварювального обладнання в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось", про що свідчить запис № 40 в трудовій книжці позивача, серії [NUMBER] (а.с. 18-19). Позивача 23.07.2014 року звільнено відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, на підставі наказу № 61 від 23.07.2014 року та що вказано в записі № 40 трудової книжки позивача (а.с. 19). За довідкою № 165 від 10.07.2014 року товариства з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось" станом на 10.07.2014 року підприємство перед позивачем має заборгованість по заробітній платі в сумі 8778,72 грн. за період з липня 2013 року по червень 2014 року (а.с. 2). Проте судом встановлено, що судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2013 року стягнуто з Товариств з обмеженою відповідальністю завод-фірма «ОСЬ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 5347,87 грн. даний наказ набрав законної сили 22.01.2014 року (довідка № 55966 від 30.09.2014 року, видана заступником керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда, а.с. 30)). В цивільній справі № 404/11027/13, номер провадження 2-н/404/1221/13 за заявою прокурора м. Кіровограда в інтересах [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю завод-фірма «ОСЬ» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати міститься довідка Товариства з обмеженою відповідальністю завод-фірма «ОСЬ», в якій зазначено, що підприємство перед [PERSON] має заборгованість по заробітній платі за період з липня 2013 року по жовтень 2013 року в розмірі 4278,57 грн. Розмір заборгованості, вказаний в довідці стягнуто з відповідача в наказному провадженні. Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стаття 141 Кодексу законів про працю України покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок неухильно додержуватись законодавства про працю. Недотримання вимог трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником при звільненні, свідчить про порушення норм законодавства про працю України та трудових прав позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 4500,15 грн. за період з листопада 2013 року по червень 2014 року, оскільки частина заборгованості, зокрема в сумі 4278,57 грн. за період з липня 2013 року по жовтень 2013 року стягнуто судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2013 року. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем слід зазначити на наступне. У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, визначено у статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. За таких обставин, враховуючи те, що судом достовірно встановлена невиплата належних позивачу грошових сум, яка полягає у несвоєчасній виплаті заробітної плати, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. На підставі пункту 2 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial