Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просила визнати недійсним договір іпотеки №PML-J01/071/2008 від 05.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №16209 та звільнити квартиру [ADDRESS] із-під заборони, накладеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №16210. Поданий позов обґрунтовувався тим, що внаслідок невиконання [PERSON]. своїх зобов'язань за кредитним договором від 05 вересня 2008 року, ПАТ "ОТП Банк" заявляє до позивача як нового іпотекодавця вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що стала власністю позивача на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 серпня 2012 року у справі про поділ майна подружжя між позивачем та її чоловіком [PERSON] Посилаючись на те, що позивач стала поза своєю волею новим іпотекодавцем спірного житла, яке є місцем проживання її та дитини [PERSON] з 2006 року, вказувала на порушення прав малолітньої дитини на житло та невідповідність вимогам закону договору іпотеки від 05 вересня 2008 року. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк" в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснення, в яких посилаючись на те, що оспорюваний договір іпотеки від 05 вересня 2008 року відповідає вимогам чинного законодавства, а на час його укладення неповнолітня дитина не була зареєстрована у спірній квартирі, а тому не має на нього права, у задоволення позову просив відмовити. Також подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказувалося на його пропущення позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, що направлялась за зареєстрованим місцем його проживання. Третя особа - орган опіки і піклування Житомирської міської ради свого представника в судове засідання не направило, хоча повідомлялося про дату, час та місце розгляду справи, причин його неявки суду не повідомила, будь-яких пояснень з приводу справи, що розглядається суду не направляла. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його присутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (нині - ПАТ "ОТП Банк") був укладений кредитний договір за №PML-J01/071/2008, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 56 100 доларів США на строк до 05 вересня 2023 року з використанням плаваючої ставки, яка складалась з фіксованого процента в розмірі 5,99 % річних і FIDR процентної ставки за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, зазначені в даному договорі (а.с. 46-49). З метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 05 вересня 2008 року між банком і ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с. 44-45). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованому в реєстрі за №13093, [PERSON] прийняв у власність (купив) квартиру [ADDRESS] (а.с. 50). 05 вересня 2008 року [PERSON] видала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №16205, відповідно до якої надала згоду своєму чоловіку [PERSON] виступити майновим поручителем та передати в іпотеку квартиру [ADDRESS] а також згоду на внесення будь-яких змін та доповнень до договору іпотеки, не заперечуючи проти самостійного визначення її чоловіком всіх умов укладення вказаних правочинів на свій розсуд (а.с. 59). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. ч. 1, 2 ст. 65 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Пунктом 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Також судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 09 серпня 2006 року (а.с. 6). Пунктом 5.1 іпотечного договору від 05 вересня 2008 року визначено гарантування, що будь-яка інформація, надана Іпотекодавцем Іпотекодержателю щодо предмета Іпотеки, є дійсною та залишається такою на протязі дії цього договору (пункт е), відсутність права будь-яких третіх осіб щодо предмета Іпотеки (будь-якої його частини) (пункт f), обтяження предмета Іпотеки не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких іпотекодавець зобов'язаний утримувати за законом чи договором (пункт h). Водночас, підпунктом i) пункту 5.1 іпотечного договору вказано, що Іпотекодавець стверджує, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування предметом Іпотеки. Відповідно до довідки «Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №3» від 05 вересня 2008 року № 190, виданої [PERSON] у тому, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований та проживає лише він один (а.с.46). При цьому, з наданої позивачем довідки КП «Виробниче житлово ремонтно-експлуатаційне підприємство №3» Житомирської міської ради від 18 грудня 2013 року № 470, виданої [PERSON] вбачається, що вона дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] Вказано склад сім'ї: колишній чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 11). Згідно наявного в матеріалах справи акту, затверджений начальником КП «Виробниче житлово ремонтно-експлуатаційне підприємство №3» від 19 лютого 2013 року про те, що за свідченнями сусідів за адресою [ADDRESS] з 02 березня 2005 року проживає [PERSON] та її донька [PERSON] по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Так, суд не приймає до уваги наявну в матеріалах справу довідку КП «Виробниче житлово ремонтно-експлуатаційне підприємство №3» від 18 грудня 2013 року № 470 та акт від 19 лютого 2013 року, зміст яких жодним чином не спростовує відсутність реєстрації дитини у спірній квартирі на час укладення договору іпотеки від 05 вересня 2008 року. Водночас, позивач у судовому засіданні вказала, що питаннями реєстрації їх дитини займався її чоловік, при цьому не заперечувала, що на час укладення договору іпотеки від 05 вересня 2008 року, дитина [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, аніж в спірній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Водночас, згідно частини 3 статті 16 Цивільного кодексу України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема недотримання особою при здійсненні своїх прав обов'язку утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та недопустимості дії особи, щодо зловживання правом в інших формах. З огляду на вказане, враховуючи, що [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві надала згоду своєму чоловіку [PERSON] виступати майновим поручителем та передати спірну квартиру в іпотеку на умовах, визначених чоловіком на власний розсуд, а останній укладаючи спірний договір вказав, що малолітні чи неповнолітні діти не мають права користування цією квартирою, не проживають та не зареєстровані у ній, а також беручи до уваги, що малолітня дитина не була власником предмета іпотеки та на час укладення іпотечного договору зареєстрована у спірній квартирі не була, суд дійшов висновку про те, що під час укладення спірного правочину права неповнолітньої дитини - [PERSON], 2006 року народження, не були порушені, а відтак підстави для визнання недійсним цього договору відсутні. Така правова позиція висловлена в рішеннях Верхового Суду України від 21 липня 2010 року по справі № 6-16403св10, від 17 березня 2010 року по справі 6-24166св09. Щодо вимоги позивача стосовно звільнення квартири [ADDRESS] із-під заборони, накладеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №16210, яка є похідною від встановлення судом недійсності оспорюваного договору іпотеки від 05 вересня 2008 року, то враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна.

Outcome: dismissed