Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

20 травня 2019 року відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києві від 18.04.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла дана цивільна справа, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2019 року була передана для розгляду судді Рибаку М.А. 27.05.2019 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 липня 2018 року о 16.50 год. в Київській області Білоцерківського району на автодорозі Київ-Одеса, водій [PERSON] керував автомобілем SKODA FABIA державний номер [NUMBER] , при цьому не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем SKODA OKTAVIA державний номер [NUMBER] , який рухався попереду під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та позивачу були завдані матеріальні збитки. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SKODA OKTAVIA державний номер [NUMBER] , внаслідок пригоди, яка сталась 01.07.2018 року, вартість відновлювального ремонту складає 37 643 грн 53 коп. Вартість автотоварознавчого дослідження склала 1500,00 грн. Окрім того, позивачем було замовлено послугу дефектування пошкоджень на СТО "ОРБІТА", витрати на яку склали 1500, 00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 37643,53 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1500,00 грн., витрати за проведення дефектування пошкоджень в сумі 1500,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 11.07.2019 року об 11.30 год. 11.07.2019 року розгляд справи було відкладено на 05.08.2019 року за клопотанням представника відповідача. 05.08.2019 року розгляд справи було відкладено на 19.09.2019 року за клопотанням представника позивача, у зв`язку з витребуванням доказів для встановлення наявності у відповідача на час дтп полісу цивільно-правової відповідальності. 09.09.2019 року від МТСБУ надішла інформація по полісу АМ/2911226. Ухвалою суду від 19.09.2019 року до участі у справі було залучено приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" як співвідповідача, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11.11.2019 року на 11.00 год. 11.11.2019 року розгляд справи відкладено на 14.01.2020 року на 10.30 год. за клопотанням представника позивача. 14.01.2020 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на його користь матеріальний збиток в сумі 37643, 53 грн., 3% річних за рік прострочення виконання зобов`язання в сумі 1129,30 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1500,00 грн., витрати за проведення дефектування пошкоджень в сумі 1500,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. та судовий збір. Розгляд справи відкладено на 28.02.2020 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзиву на позову не подавали, про причини неявки не повідомляли. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 липня 2018 року о 16 год. 50 хв. в Київській області Білоцерківського району на автодорозі Київ - Одеса водій [PERSON] керував автомобілем SKODA FABIA н.з. [NUMBER] , та при цьому не дотримався безпечної дистанції , внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем SKODA OKTAVIA н.з. [NUMBER] який рухався попереду, наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження , та завдано матеріальні збитки, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.Своїми діями гр. [PERSON] порушив п.2.3б, 13.1 «Правил Дорожнього руху України». Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно зі звітом № 24700 про визначення вартості матеріального збитку від 27.08.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу склала 37643,53 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Судом встнаовлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2911226, ПрАТ "Київський страховий дім" застрахувало цивільно-правову відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб SKODA FABIA державний номер [NUMBER] . Ліміт по майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Таким чином, з ПрАТ "Київський страховий дім" підлягає стягненню сума завданої позивачу майнової шкоди у розмірі 37643,53 грн. в межах суми ліміту відповідальності страховика за полісом. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення завданого матеріального збитку з відповідача [PERSON] , з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Враховуючи, що в даному випадку розмір завданої позивачу шкоди, внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталась з вини [PERSON] , не перевищує ліміту відповідальності за полісом цивільно правової відповідальності, суд не вбачає підстав для солідарного стягнення з [PERSON] завданої позивачу матеріальної шкоди. Окрім того, суд не знаходить підстав для стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Так згідно правового висновку викладеного в постановах № 6-3019цс15 від 13.01.2016 р., по справі № 6-2759цс15 від 20.01.2016 р., № 6-2491цс15 від 02.03.2016 р. дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Зазначений правовий висновок підтверджується правовими позиціями викладеними в постановах № 6-3019цс15 від 13.01.2016 року та № 6-2759цс15 від 20.01.2016 року та № 6 - 2491цс15 від 02.03.2016 року). Враховуючи викладене вимога позивача про стягнення з відповідача ПрАТ "Київський страховий дім" трьох процентів річних задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами наявні деліктні правовідносини. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку про стягнення з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 37643,53 грн. Окрім того, позивач також просила стягнути з відповідачів на його користь 1500 грн. витрат на оплату експертизи, 1500,00 грн. витрат на дефектування пошкоджень, 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 704,00 грн. судового збору. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь позивача підлягає до стягнення сума сплачено ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 704,80 грн., а також документально підтвердженні витрати на залучення експерта у розмірі 1500,00 грн., 1500,00 грн. витрати на дефектування пошкоджень, 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Outcome: partial