Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], якою просить стягнути з неї заборгованість у розмірі 10279 гривень 75 копійок (з яких: 8720 гривень 32 копійки - прострочена заборгованість за кредитом, 1559 гривень 43 копійки - прострочена заборгованість по процентам). Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. У судове засідання 21 лютого 2018 року для розгляду справи по суті особи, які беруть участь у справі, не з'явились. Представник позивача у поданій заяві просив справу розглянути без його участі, проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка була належним чином повідомлена про проведення судового засідання 13 лютого 2018 року та 21 лютого 2018 року, та від якої заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, причини неявки нею не повідомлені, відзив на позовну заяву не поданий, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України занесена до протоколу судового засідання. У позові, представник позивача вказував на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом надання кредиту. А відповідач свої зобов`язання по його поверненню та сплаті процентів за його користування у строки, встановлені договором не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, а також сплати процентів за його користування. А суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), 15 листопада 2013 року, звернулась до публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" (код ЄДРПОУ: 38371070) із заявою-опитувальником на відкриття поточного рахунку з використанням кредитної картки, якою просила укласти з нею змішаний договір з відкриттям рахунку та встановленням кредитного ліміту у розмірі 10000 гривень (а.с.7-8). Підписавши заяву від 15 листопада 2013 року, [PERSON] також підтвердила, що ця заява разом із описом сукупної вартості кредиту, пам'яткою клієнта про основні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту і тарифами, складає між нею та банком змішаний договір, примірник якого вона отримала і який містить елемнти договору про відкриття поточного рахунку та договору кредитування (а.с.7-8,9,10,11-17,18-19,22-23,24). За договором №R191/001-TEK.0038347 від 15 листопада 2013 року, публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] рахунок, видати їй платіжну картку, а також встановити кредитний ліміт у розмірі 10000 гривень, строком на 13 місяців (в межах якого може бути наданий кредит), а [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування у розмірі 49,99 % річних, у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати до 15 числа кожного місяця в сумі не менше 5 процентів від суми кредиту та суми процентів, нарахованих на суму заборгованості за кредитом (а.с.7-19). Публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" на підставі договору № R191/001-TEK.0038347 від 15 листопада 2013 року відкрив [PERSON] поточний рахунок, випустив та видав їй платіжну картку та кредитував через цей платіжний засіб (а.с.20,21). Станом на 20 листопада 2017 року, за підрахунками публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" [PERSON] допустила заборгованість за вказаним договором у розмірі 10279 гривень 75 копійок (а.с.27). Шостого грудня 2017 року, публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], яким просив стягнути заборгованість, що виникла у неї, станом на 20 листопада 2017 року, за договором R191/001-TEK.0038347 від 15 листопада 2013 року (а.с.3-6). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством банк "ТРАСТ" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 15 листопада 2013 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" уклали змішаний договір №R191/004-TEK.0038347, за яким банк взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] рахунок, видати їй платіжну картку, а також видавати кредит у межах кредитного ліміту у розмірі 10000 гривень, строком на 13 місяців, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування у розмірі 49,99 % річних, у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати до 15 числа кожного місяця в сумі не менше 5 процентів від суми кредиту та суми процентів, нарахованих на суму заборгованості за кредитом (а.с. 7-19). Факт виконання банком взятих на себе зобов'язань за договором, підтверджується письмовими доказами (а.с.20,21). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач та відповідач, як сторони договору № R191/004-TEK.0038347 встановили, що кредит надається позивачем строком на 13 місяців, при цьому позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредиту в розмірі 49,99 % річних, шляхом сплати до 15 числа кожного місяця платежу в сумі не менше 5 процентів від суми кредиту та суми процентів, нарахованих на суму заборгованості за кредитом (а.с.7-19). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів, наданих позивачем, зокрема: розрахунків заборгованості відповідача (а.с.27), позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку з чим, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 20 листопада 2017 року складає 10279 гривень 75 копійок, з яких: 8720 гривень 32 копійки - заборгованість за кредитом; 1559 гривень 43 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту та сплати процентів на підставі змішаного договору, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого їй кредиту та сплати процентів. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості, станом на 20 листопада 2017 року, за договором № R191.004-TEK.0038347 від 15 листопада 2013 року, в розмірі 10279 гривень 75 копійок, з яких: 8720 гривень 32 копійки - це заборгованість по кредиту; 1559 гривень 43 копійки - це борг по процентах за користування кредитом, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, позов публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600 (за подання позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.2), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved