Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №R53113238370B від 19 квітня 2012 року у розмірі 76924,63 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 19 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та фізичною особою [PERSON] укладено Кредитний договір № R53113238370B, відповідно до умов якого, Банк надає Відповідачу кредит у сумі 50000,00 грн. зі сплатою 27,0 відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 19.04.2015р., а Відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, вважаючи, що підписанням Кредитного договору Відповідач підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» з якими він ознайомився та погодився. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед Відповідачем виконав, надавши Відповідачу кредит в сумі 50 000,00 грн., а Відповідач свої зобов'язання не виконав та в результаті порушення Кредитного договору у нього перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 76924,63 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується розпискою, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ-Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R53113238370B, відповідно до умов п. 1.1. якого, Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку Кредит, а також сплатити Проценти за користування Кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку на умовах та у строки, що встановлені цим Договором. Згідно п.п. 3.2., 3.3. Договору Позичальник зобов'язаний повернути Кредит у повному обсязі 19.04.2015 року або достроково у випадках, передбачених Договором, проценти за користування Кредитом нараховується Банком за ставкою у розмірі 27% річних (а.с. 10-13). Відповідно п. 3.4. Додатку №1 до Договору кредиту № R53113238370B від 19.04.2012р. сторони узгодили Графік повернення Кредиту і сплати Процентів та розрахунку вартості сукупних послуг, що підтверджується особистими підписами сторін (а.с. 14-15). Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" належним чином виконало свої зобов'язання за Кредитним договором № R53113238370B від 19.04.2012р., видавши [PERSON] кредит у сумі 50000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта № 841483-2014/1111, розрахунковий період з 09.04.2012 р. по 11.11.2014 р. (а.с. 16). Відповідно до Розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №R53113238370B від 19.04.2012р., укладеним між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON], станом на 02 червня 2014 р., загальна заборгованість за кредитним договором становить 76924 грн. 63 коп., яка складається з: Борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 44253 грн. 08 коп., в тому числі, поточна заборгованість за кредитом - 0 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим кредитом - 43836 грн. 31 коп., інфляційні втрати - 169 грн. 34 коп., 3% річних - 247 грн. 43 коп.; Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 9985 грн. 88 коп., у тому числі, сума простроченої заборгованості за відсотками - 9762 грн. 57 коп., 3% річних - 125 грн. 43 коп., інфляційні втрати - 97 грн. 88 коп., сума заборгованості за період - 0 грн. 00 коп.; Пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 22685 грн. 67 коп. (а.с. 17-20). Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось з листом-вимогою № 4936/1-2.67 від 18.07.2014р., про наявність заборгованості та про необхідність її погашення, яку було вручено особисто [PERSON], що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 21-22). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved