Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У січні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 09.06.2009 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов цього договору, утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2018 року становить 49478,83 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 598,20 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 41548,30 грн., 4500,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафу: 500,00 грн. - фіксована частина та 2332,33 грн. - процентна складова, що підтверджується наданим розрахунком, і яку позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді від 26.02.2019 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про судові засідання остання повідомлялась належним чином. Представник відповідачки за договором - адвокат Грицак О.С. також не з`явилась в судове засідання, подала до суду письмовий відзив, в якому зазначила, що позов повністю не визнає, просить в його задоволенні відмовити в зв`язку із спливом строку позовної давності. При цьому вона не заперечувала факту укладення 09.06.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору б/н про отримання кредиту в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, вказала, що останнє зарахування відповідачкою грошових коштів на видану картку відбулося 22.08.2014 року, проте, з позовом до суду банк звернувся лише у січні 2019 року, тобто, на її думку, з порушенням строку позовної давності. Від представника позивача 10.05.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив представника відповідачки, в якій він заперечує проти задоволення клопотання адвоката Грицак О.С. щодо застосування строків позовної давності в даному позові, оскільки, вважає їх у даному випадку непропущеними. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.06.2009 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що відповідає строку дії картки, у зв`язку із чим їй було надано наступні картки: № [NUMBER] та № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня квітня 2017 року. Вказаний договір складається із анкети-заяви, пам`ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - Банк). Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії Карти вказаний на лицевій стороні Карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 3.1.3 вказаних Умов, за закінченням строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надходила письмова заява Держателя про закриття Карткового рахунку, а також за умов наявності грошових коштів на Картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій (в передостанній день місяця закінчення строку дії) при виконанні інших умов продовження, передбачених Договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 30 листопада 2018 року відповідачка має заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 49478,83 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 598,20 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 41548,30 грн., 4500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф: 500,00 грн. - (фіксована частина) та 2332,33 грн. - (процентна складова). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно п.п.3.1.1, 5.4. Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць, рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяці, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Виходячи з умов договору та змісту зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів, починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору порядок погашення кредиту визначений щомісячними платежами, а кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. Згідно довідки про умови кредитування строк внесення щомісячного платежу визначений до 25 числа місяця, наступним за звітним. Отже, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу 25 числа кожного місяця. За таких обставин, враховуючи, що Банк звернувся з позовом до позичальника 15.01.2019 року, трирічний строк позовної давності сплив до щомісячних платежів, що підлягали сплаті до січня 2016 року. До наступних платежів строк позовної давності не сплив. Крім того, згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , згідно кредитного договору №б/н від 09.06.2009 року отримала картки : № [NUMBER] та № [NUMBER], зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня квітня 2017 року, тобто він закінчився 30.04.2017 року. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі розпочався з 01.05.2017 року, а не з останнього платежу, здійсненим відповідачкою, як вважає адвокат Грицак О.С . Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, останній платіж на погашення заборгованості був внесений [PERSON] 22.08.2014 року у розмірі 300,00 гривень. Наступний платіж, у розмірі та в строк, визначені умовами договору, відповідачка не сплатила і з цього часу жодного платежу на погашення кредиту особисто не вносила. У зв`язку із цим прострочена заборгованість за кредитним договором виникла станом на 01.05.2017 року, тобто в межах позовної давності загальна сума заборгованості по тілу кредиту станом на 01.05.2017 року становить згідно розрахунку 9016,12 гривень. Частиною першою ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до квітня 2017 року включно. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Перевіряючи розрахунок заборгованості відповідача за укладеним між сторонами даного спору кредитним договором, проведений позивачем, суд зазначає, що позивач безпідставно проводив нарахування відповідачці процентів за кредитним договором після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме, після спливу 30 квітня 2017 року - останнього дня терміну дії картки. При цьому, відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України, суд враховує наведений вище правовий висновок щодо застосування відповідних норм права, а саме, що право на нарахування процентів припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, згідно розрахунку заборгованості за період в межах строку позовної давності станом на 30 квітня 2017 року Банком на користь кредиту нараховані відсотки в загальній сумі (за накопичувальним підсумком) 9016,12 гривень, а тому вимоги в цій частині слід задовольнити частково. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що Банком до сплати відповідачці також нараховано пеню, комісію та штраф, в загальній сумі 7332,33 гривень. Відповідно до наданих банком Умов та правил надання послуг та Довідки про умови кредитування договір, укладений між сторонами, не містить умов щодо сплати позичальником щомісячної комісії в розмірі 100,00 гривень, а, отже, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Згідно із умовами договору, укладеним між сторонами, при порушенні позичальником термінів платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову . Отже, право для нарахування штрафу та пені виникло у Банку зі спливом 120 днів з часу виникнення обов`язку у позичальника повернути кредит в повному обсязі, тобто, з 01.09.2017 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності для вимоги про стягнення штрафу розпочався саме з 01.09.2017 року та сплив 01.09.2018 року, тоді як до суду позивач звернувся в січні 2019 року, тобто, поза межами цього строку, в зв`язку із чим у задоволенні вимог про стягнення штрафу слі двідмовити. Також задоволенню не підлягають і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 4500,00 гривень, оскільки вони теж поза межами спеціальної позовної давності для її стягнення в один рік, передбаченої п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, який у даному випадку розпочався 01.05.2017 року та сплив 01.05.2018 року. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та стягнення з неї заборгованість за кредитним договором б/н від 09.06.2009 року в загальному розмірі 9416,17 гривень, з яких: 400,05 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 9016,12 грн. - заборгованість по процентам. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 365,60 гривні. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial