Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

22.02.2017 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Маківська сільська рада Дунаєвецького району Хмельницької області про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 27.02.2009 з відповідачем перебувла у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народилася дитина - [PERSON]. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.11.2012 шлюб між ними було розірвано та відповідачу на її користь присуджено сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Після припинення спільного життя відповідач не виявляв до своєї доньки батьківського піклування, не займався її вихованням та не відвідував, життям доньки зовсім не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. За все життя він бачив доньку лише один раз. Ніякої матеріальної допомоги не надає, навіть аліменти не сплачує. В зв'язку з цим ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивач в судове засідання, що відбувалося в режимі відеоконференції з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та підстав, що викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Слов'яносербського районного суду Луганської області", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано. Представник третьої особи, Маківська сільська рада Дунаєвецького району Хмельницької області, в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява за підписом сільського голови в якій вказано, що позов [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримує , справу просить розглянути безїх представника (а.с.56) Свідки [PERSON] та [PERSON] будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання засвідчили суду, що вони є хрещеними батьками дитини [PERSON], хрестили дитину у віці трьох місяців, зараз дитині майже 6 років, а свого кума - батька дитини, [PERSON] свідок [PERSON]бачила 2 рази, наразі навіть не впізнає його, а свідок [PERSON] взагалі не бачив та незнайомий з ним. Свідки вказали, що часто бувають у хресниці, мати дитини постійно їм розповідає, що [PERSON] ніякої допомоги не надає, не бере взагалі будь - якої участі у вихованні дитини, навіть аліменти не платить та переховується. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків Судом встановлено, що сторони по справі є батьками - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с.4/. Згідно копії паспорту позивач зареєстрована в [ADDRESS] /а.с.3/ Згідно довідки виданої виконкомом Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 12.01.2017 №111, до складу сім'ї [PERSON] входить донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.11.2012 шлюб між сторонами розірвано /а.с.6/ Згідно з рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.11.2012р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25 вересня 2012 року /а.с.5/. Станом на 01.07.2013 мав заборгованість зі сплати аліментів - 5496,05 грн /а.с.9-10/ Згідно ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.09.2016 [PERSON] видано дублікат виконавчого листа у зв'язку з втратою оригіналу, який перебував на виконанні відділу ДВС м. Слов'яносербськ Луганської області та залишився на тимчасово окупованій території України. /а.с.7/. 25.01.2016 на підставі ухвали Сватівського районного суду Луганської області [PERSON] оголошено у розшук у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів /а.с.32/ Згідно довідки Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області з липня 2014 по грудень 2016 [PERSON] аліменти взагалі не сплачував та має заборгованість зі сплати аліментів в сумі - 28908,00 грн /а.с79-80,81/ Згідно висновку та витягу з рішення виконкому Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 21.02.2017 №11 за заявою [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON], з часу народження дитини батько з нею не проживає, бачив доньку лише одного разу, не приділяє належної уваги вихованню та утриманню дитини і ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є доцільним позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] [INFO]/а.с.42-43/ Таким чином між сторонами склалися сімейні правовідносини, та виник спір що регулюються нормами глави 13 Сімейного кодексу України "Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей" Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями п.6 ч.1 ст 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обовязків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена п. 1-6 ч.1ст. 164 цього кодексу. Отже, виходячи з положень п.2 ч.1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом було встановлено, що відповідач будучи батьком - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, оскільки з моменту її народження і майже до 6 років бачив її лише кілька разів, що свідчить про те що він не цікавиться її долею, не проявляє до неї належної уваги. Крім того, ухиляється від сплати аліментів та у зв'язку з цим перебуває у розшуку, має заборгованість 28908,00 грн. Суд також визнає належними та допустимими доказами, в справі : - свідчення свідків, які часто бувають в родині, оскільки є хрещеними батьками дівчинки, що батько не бере ніякої участі у вихованні дитини; - висновок та витяг з рішення виконкому Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 21.02.2017 №11 за заявою [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки він належним чином обгрунтований та повністю узгоджується з іншими доказами по справі. Все це в своїй сукупності свідчить, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини - [PERSON] Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем згідно квитанції №77 від 26.01.2017 був сплачений судовий збір у сумі 640 гривні 00 копійок, а тому ця суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved