Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Комунальне підприємство "Здолбунівкомуненергія" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП "Здолбунівкомуненергія" зверталося з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за відпущену теплову енергію у період з заборгованості за використану теплову енергію в сумі 11569,25 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 04 липня 2016 року справа №562/1312/16-ц було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Вказує, що сума заборгованості за період 15 жовтня 2014 року по 31 березня 2016 року становить 9716,28 грн., сума внаслідок інфляційних процесів становить 1645,69 грн., три відсотки річних від боргу становить 240,88 грн. В судове засідання представник комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити у повному обсязі.Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставіст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідност.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 11 серпня 2010 року було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. [PERSON] є споживачем теплової енергії, які надаються КП "Здолбунівкомуненергія" за адресою: [ADDRESS] Позивач у встановленому законом порядку надавав послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS], забезпечуючи відповідачу можливість користування цими послугами. КП "Здолбунівкомуненергія" звернулося у липні 2016 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 11569,25 грн. 04 липня 2017 року ухвалою Здолбунівського районного суду відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. У зв'язку з чим, відповідач змушений звернутися до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином та у встановлений строк. Згідно пункту 1.1. договору підприємство бере на себе зобов`язання надати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов'язується своєчасно здійснити оплату за споживання послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок. Відповідач зобов'язаний здійснювати оплату за фактично відпущену теплову енергію щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач заперечень щодо нарахувань зазначених у рахунках на адресу комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" не надсилав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за вказані періоди. Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір. Згідно з ст. 24 Законом України «Про теплопостачання» серед основних обов'язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись у встановлений договором чи законом строк. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року (надалі - Правила) передбачено, що межа експлуатаційної відповідальності - межа розподілу теплової мережі за ознакою договірних зобов'язань з експлуатації та утримання тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін між теплопостачальною організацією та споживачем. Згідно з п. 20 Правил облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. Відповідно до п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Таким чином, відповідач належним чином не оплачує за поставлену їй теплову енергію, в результаті чого за період з 15 жовтня 2014 року по 31 березня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 9716,28 грн., що підтверджено розрахунком наданим позивачем. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунків, 3% річних за весь період порушення грошових зобов'язань за договором становить 240,88 грн., а інфляційні втрати 1645,69 грн. Також, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження вимоги позивача щодо стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язань 3 % річних 240,88 грн.; інфляційні втрати 1645,69 грн. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті наданих послуг, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 9716,28 грн., 3 % річних 240,88 грн.; інфляційні втрати 1645,69 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved