Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 грудня 2005 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Проживаючи у шлюбі з відповідачко, вони втратили почуття любові та поваги один до одного за відсутності взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своїй заяві просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка також просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, просила залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] " (вх. № 6064/21-вх. 11.10.2021). Суд ухвалив про слухання справи у відсутність сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 135); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 20 грудня 2005 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису №56 від 26 травня 2006 року (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позовні вимоги визнала повністю, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України відповідачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved