Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

12.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3720 від 01.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що 01.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 354434 від 14.01.2018 року, укладеного між ним та ТОВ «Веллфін». На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону та вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. 12.04.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 16.04.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального Головкіної Я.В. належним чином завірені матеріали нотаріальної справи № 3720 від 01.03.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 30 234 грн. 08.07.2021 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 01.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною за № 3720. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання учасниками справи копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем та третіми особами. Будь-яких заяв (заперечень) від учасників справи на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.03.2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна вчинила виконавчий напис № 3720 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 354434 від 14.01.2018 року, укладеного між ним та ТОВ «Веллфін». Стягнення заборгованості проведено за період з 14.01.2018 по 02.03.2020, в сумі 30 234,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1 000 грн., простроченої заборгованості за процентами - 29 234,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом з ТОВ «Веллфін» стягнуто плату в розмірі 900 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. На підставі вчиненого виконавчого напису державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гончаренко В.О. винесено постанову № 64953098 від 25.06.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. про стягнення з боржника на користь ТОВ "Веллфін" боргу в розмірі 31 134 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 2 наведеного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом констатовано про настання строку платежу за кредитним договором 354434 від 14.01.2018 року, період стягнення заборгованості з 14.01.2018 по 02.03.2020 року, тіло кредиту - 1 000 грн., відсотки 29 234 грн. Отже, в судовому засіданні мають бути перевірені не тільки розмір тіла кредиту, а і розмір відсотків, які майже в тридцять разів перевищують борг за тілом кредиту, тобто підлягає з`ясування як порядок їх нарахування, так і період. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження безспірності заборгованості. Крім цього, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували, тому суд дійшов висновку про доведеність вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 362 грн. (908 грн. + 454 грн.).

Outcome: approved