Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро", в якому просила суд визнати недійсним договір оренди від 16.10.2013, земельної ділянки, площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Концерн Сімекс-Агро» (зареєстрований згідно із рішенням №13043208 від 14.05.2014). Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , являється власником вищевказаної земельної ділянки, площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вказує у позові, що у 2018 році їй стало відомо про існування договору оренди землі укладеного 16.10.2013 між нею, [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" належної їй вищевказаної земельної ділянки, строком на 5 років, який було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №13043208 від 14.05.2014). Зважаючи на те, що вказаний правочин вона не підписувала, будь - яких доручень з даного приводу нікому не давала, тобто було відсутнє її вільне волевиявлення на укладення такого правочину та настання юридичних наслідків за ним, що не відповідає її внутрішній волі, як орендодавця, чим порушено її права, тому такий правочин є недійсним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк представник відповідача надав до суду відзив, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи підставність заперечень тим, що 16.10.2013 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено договір оренди землі за умовами якого, Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території с. Славна. Липовецького району Вінницької області, загальною площею 3,5185 га., кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025. Договір оренди землі було зареєстровано 14.05.2014, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 13043208. Отож з моменту укладення вищезазначеного договору оренди земельної ділянки, відповідач є законним користувачем земельної ділянки та належним чином виконує взяті на себе усі зобов`язання за умовами Договору оренди. Договір оренди укладений позивачем у 2013 році, та на протязі цього часу Позивач отримувала орендну плату подавала до орендаря заяви в яких вказувала, що просить видати їй орендну плату згідно укладеного договору, таким чином позивач не могла не знати про нібито порушені її прав, а отже строк позовної давності нею пропущений, на застосуванні яких наполягає відповідач. Крім цього, позивачем 24.10.2013 було видано нотаріальну довіреність (оригінал знаходиться у відповідача), яка зареєстрована в реєстрі за № 2577, видана терміном до 24.10.2014, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В.. Даною довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] , працівників ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», бути її представниками, при здійсненні державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522286400:04:000:0025, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та проведенні державної реєстрації права оренди даної земельної ділянки та вирішення інших питань, що виникають із умов даного доручення. Таким чином позивачу було відомо про укладення з нею договору оренди земельної ділянки ще у 2013 році, що ставить під сумнів достовірність тверджень позивача наведених у позові. Також у відзиві представник відповідача вказує, що визнання недійсним Договору оренди землі порушить права відповідача, передбачені Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України. Представником відповідача подано письмову заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача за вказаних вище обставин, оскільки позов подано до суду лише у 2019 році, тобто по збігу більш як 5 років з часу коли позивачеві стало відомо про порушення її прав. Ухвалою суду від 21.01.2019 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін; витребувано з Товариства з обмеженою з відповідальністю «Концерн Сімекс-Агро» договір оренди від 16.10.2013 земельної ділянки площею 3,5185 га, кадастровий номер 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстровану між [PERSON] та Товариством з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Концерн Сімекс-Агро» рішення №13043208 від 14.05.2014 та відомості про виплату орендної плати з 2013 по 2018 рік [PERSON] ; з Липовецької районної державної адміністрації витребувано договір оренди від 16.10.2013 земельної ділянки площею 3,5185 га, кадастровий номер 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстровану між [PERSON] та товариством з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Концерн Сімекс-Агро» рішення №13043208 від 14.05.2014. 18.03.2019 ухвалою суду заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 136/128/19, - повернуто. Ухвалою суду від 25.03.2019 у справі призначено судово - почеркознавчу експертизу, а провадження у справі зупинено. 10.04.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі, вирішено заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №136/128/19, у задоволенні якої відмовлено. Матеріали справи направлено до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, для проведення судово - почеркознавчої експертизи згідно ухвали суду від 25.03.2019, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 07.06.2019 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта про надання необхідних матеріалів для проведення експертизи. 12.07.2019 ухвалою суду клопотання експерта задоволено, витребувано з Комунального закладу «Навчально виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-ліцей №7 ВМР» оригінал заяви про звільнення дитини [PERSON] з уроків з 14.12.2018 у зв`язку із відвідуванням лікаря окуліста; з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Місто» оригінал Договору добровільного страхування майна №01-000757-02 від 22.09.2011 стороною якого є [PERSON] . Повернуто матеріали цивільної справи до експертної установи для проведення судово - почеркознавчої експертизи згідно ухвали суду від 25.03.2019, а провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 16.09.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням висновку експерта. 23.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті. Назву відповідача було змінено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити залишились незмінні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову за обставин наведених у відзиві, наполягав на застосуванні строків позовної давності до вимог позивача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 28.10.2011 державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори Копаничук Я.Ю.(а.с.13), [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, площею 3,5185 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом встановлено, що 16.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, площею 3,5185 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторонами узгоджено строк дії договору - на 5 років з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що 14.05.2014 сторонами вищевказаного договору було укладено Акт приймання - передачі об`єкта оренди (а.с.8). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10 на звороті) встановлено, що право оренди належної позивачеві земельної ділянки було зареєстроване 14.05.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області (рішення №13043208 від 14.05.2014). Позивач стверджує у позові, що про існування Договору оренди їй стало відомо лише у 2018 році, вказаний правочин нею не підписувався, тобто було відсутнє її волевиявлення на укладення такого правочину, а також настання юридичних наслідків обумовлених ним, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, оскільки порушено її права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). За клопотанням представника позивача судом було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - чи виконано підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 16.10.2013 б/н, площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №13043208 від 14.05.2014) [PERSON] чи іншою особою? 28.08.2019 судовим експертом за результатами проведеної експертизи було складено висновок №3338/3339/19-21, відповідно до якого констатовано, що підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 16.10.2013, б/н, площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №13043208 від 14.05.2014) виготовлений рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 16.10.2013 б/н, площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №13043208 від 14.05.2014) виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У ході судового розгляду доведено належними та допустимими доказами обставини викладені позивачем у позові, що спірний договір, укладений від імені орендодавця підписаний не нею, а іншою особою, тобто спірний договір був укладений без волевиявлення позивача, а тому наявні усі правові підстави для визнання такого договору оренди землі недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Крім цього, такий договір визнається недійсним з моменту його вчинення, тобто моменту, який не пов`язується із державною реєстрацією права оренди та не перешкоджає поданню відповідного позову після закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, наявність порушених прав доведена. У той же час представником відповідача було надано до суду письмову заяву про застосування до вимог позивача строків позовної давності, вирішуючи яку суд виходив з наступного. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У позові позивач стверджує, що дізналась про порушення своїх прав лише у 2018 році, у той же час до позову на підтвердження обставин наведених у позові позивачем було додано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датований 14.05.2014. Крім цього, судом було встановлено, що 24.10.2013 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. було видано нотаріальну довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 2577, видана терміном до 24.10.2014, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] , бути її представниками при здійсненні державної реєстрації права власності на належну їй земельну ділянку площею 3,5185 га, кадастровий номер - 0522286400:04:000:0025, розташованої на території Славнянської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та проведенні державної реєстрації права оренди даної земельної ділянки та вирішення інших питань, що виникають із умов даного доручення. Судом встановлено, що підставами даного позову було не підписання спірного договору оренди землі позивачем, що свідчить про відсутність волевиявлення на укладення договору на вказаних у ньому умовах, отож для правильного вирішення вказаної справи, зокрема, у частині висновків щодо початку перебігу позовної давності, важливим є така фактична обставина, як момент, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, а саме про факт укладення саме з відповідачем, саме письмового договору оренди та саме на тих умовах, що зазначено у цьому договорі. Такий висновок узгоджується із правовою позицією ВС ухваленому 17.10.2019 у справі № 136/276/18. Судом було встановлено, що позивач доручила провести оформлення права власності та права оренди належної їй земельної ділянки третім особам, отож суд вважає, що позивачеві було відомо про укладення договору оренди земельної ділянки щонайменше з дати вчинення державної реєстрації, тобто 14.05.2014, оскільки укладення представником правочину на підставі довіреності є свідченням існування між ним та особою, яку представляють, домовленості на вчинення певних юридичних дій, тобто договірних відносин. Судом встановлено, що із даним позовом позивач звернулась до суду 18.01.2019, тобто по збігу майже п`яти років, отож суд вважає, що наявні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача, що є окремою правовою підставою для відмови в задоволенні позову. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому понесені позивачем витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України,

Outcome: dismissed