Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

18 квітня 2017 року представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24 жовтня 2017 року, просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013 року, яка станом на 27.09.2017 року становить 272 602 (двісті сімдесят дві тисячі шістсот дві) гри. 82 коп. (том 1 а.с.2-8, том 2 а.с.13-20). В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 04.03.2013 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порте Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50007799, в якому зазначено, що договір між сторонами, за участю поручителя, складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. На підставі та на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, позивач надав відповідачу суму кредиту у розмірі 91 973 гри. 97 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 11 278 доларів США 23 центи та суму додаткового кредиту у розмірі 36 592 грн. 30 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 4 487 доларів США 10 центів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.03.2018 року, для купівлі автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2012 року виробництва, кузов № XW8ZZZ61ZDG027191 з обємом двигуна 1 598 куб. см. та оплати страхових платежів. Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту cуми кредиту в доларах США,визначеному відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування. Відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013 року забезпечено договором застави № 50007799 від 05.03.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 267, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2012 року виробництва, кузов № XW8ZZZ61ZDG027191 з обємом двигуна 1 598 куб. см., державний номер [NUMBER], що належав йому на праві власності. У звязку із неналежними виконанням відповідачем умов кредитного договору та порушення термінів повернення кредиту, позивачем було надіслано на адресу фактичного проживання відповідача вимогу (повідомлення) від 16.12.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за № 50007799, якою ТОВ «Порше Мобіліті» вимагав від боржника дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на день виставлення в загальному розмірі складали 157 003 грн. 58 коп. Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідача, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Також, у вимозі звернуто увагу відповідача на ту обставину, що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано на дату подання позову. Відповідачем було здійснено часткову оплату після надіслання вимоги. Отримані кошти позивачем були зараховані у виконання зобовязань відповідача у порядку, передбаченому п. 1.7. загальних умов кредитування. Загальна заборгованість відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором, станом на 27.09.2017 року складається з: простроченої заборгованостів сумі 30 799 грн. 94 коп.за додатковим кредитом, з яких: 27 657,93 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів; 387,38 грн. - сума 3% річних за час прострочення; 1463,36 грн. - сума інфляційних витрат за час прострочення; 1 291,27 грн. - сума нарахованої пені а час прострочення; заборгованості з дострокового повернення кредитув сумі 144 969 грн. 98 грн.,з яких: 124 201,40 грн. - сума заборгованості за кредитом; 13 825,63 грн. - сума заборгованості за процентами; 6 942,95 грн. - сума 3% річних і штраф відповідно п. 8.2 загальних умов у розмірі 18394,79грн. Додатково позивачем були понесені витрати за Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» надало послуги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо забезпечення повернення суми поточної заборгованості та заборгованості за кредитним договором у позасудовому порядку, забезпечення звернення стягнення на предмет застави позасудовим способом на підставі виконавчого напису нотаріуса, відкриття виконавчого провадження, проведення опису в процесі здійснення виконавчого провадження стосовно боржника [PERSON], що згідно Акту № 340 від 07.10.2016 року складає 4 200,00 грн. з ПДВ, згідно Акту № 207 від 21.06.2012 року складає 3720.00 грн. з ПДВ, згідно Акту № 206 від 21.06.2012 року складає 58 118,11 грн. з ПДВ, згідно Акту № 207 від 21.06.2012 року складає 3720,00 грн. з ПДВ та 400,00грн. Загальна сума заборгованості станом на 27.09.2017 року складає 272602,82грн. Відповідач [PERSON] 31 серпня 2017 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що розрахунок заборгованості позивача не відповідає дійсності. В розрахунку не зазначено яка процентна ставка і який саме курс долара США використовувалися при розрахунку платежів по договору. В розрахунку зазначені не ті платежі, які він сплачував, що підтверджується квитанціями (том 1 а.с.231-232). 07 грудня 2017 року представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строки позовної давності по кожному платежу окремо, а також до стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу). Зазначає, що відповідно до графіку погашення кредитного договору, відповідач зобовязаний здійснювати внесення щомісячних платежів щодо повернення кредиту у рівних частках по 314 доларів США з 15.04.2013р. по 15.03.2018р. Відповідач здійснював платежі щодо погашення кредиту до серпня 2016 року відповідно до графіку, на суму 77613,57грн., а позивачем вони не враховані. Позивачем не було повідомлено про намір зміни обмінного курсу. Тому 28.03.2017р. неправомірно нарахована заборгованість. Вони не погоджуються з нарахуванням пені та штрафу і до цих вимог застосовується позовна давність в один рік. Позивач в розрахунку бере період з 05 вересня 2014р. (том 2 а.с.147-148). 28 липня 2017 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в якому, з урахуванням уточнень від 14 вересня 2017 року, просить суд визнати недійсним кредитний договір № 50007799 від 04.03.2013 року, укладений між [PERSON] з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" та ним в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору № 50007799 від 04.03.2013 року, укладеного між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ним, та його невід'ємну частину. Визнати недійсним пункт 1.3.1 та п.1.3.2 додатку до кредитного договору №50007799 від 04.03.2013 року, укладеного між [PERSON] з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" та ним, під заголовком «Загальні умови кредитування» (том 1 а.с.112-116, 125-129, 247-249). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідно до п.1.3.1 «Загальних умов кредитування» «Розмір платежів, що підлягають сплати Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.» Відповідно до п. 1.3.2 «Загальних умов кредитування» «У часткову зміну зазначених вище положень цього пункту Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення Кредиту та Додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 ( два) дні до дати виставлення рахунка) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода Позичальника. Компанія повинна повідомити Позичальника про свої намір щодо зміни обмінного курсу за 7(сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплаченій Позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить Компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті Позичальником до того моменту, коли Компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно с цим пунктом, усі інші умови Загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватись до нового обмінного курсу». Відповідно до п.1.3.3 «У рази несплати Позичальником платежів за новим обмінним курсом, Компанія матиме право застосувати положення статті 3.» Оцінюючи п.п.1.3.1 и 1.3.2 «Загальних умов кредитування» необхідно визнати, що вони є дискримінаційними, несправедливими до споживача і тягнуть істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливість вказаних пунктів є в тому, що Компанія має право на власний розсуд необмежену кількість разів змінювати вимогу щодо зміни обмінного курсу, а споживач не має права заперечувати проти цього тому що його згода на зміну курсу за умовами договору не потрібна . Більше того, вказані умови договору сформульовані таким чином, що Компанія на власний розсуд має право змінювати обмінний курс виключно до своєї вигоди: у випадку збільшення курсу долара США,- і не має обов'язків змінювати обмінний курс у випадку зменшення курса долара США. Більше того в умовах договору окремо підкреслено, що «новий обмінний курс, про який повідомить Компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів...» Таким чином, несправедливость вказаних умов договору, тягне істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. 31 серпня 2017 року представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» [PERSON] подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначає, що за умовами Кредитного договору всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США. Тобто, загальними умовами кредитного договору передбачено застосування еквіваленту іноземної валюта у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку. Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що Кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливий до нього, оскільки при підписанні даного договору [PERSON] знайомився та погодився з його умовами, а всі твердження позивача за зустрічним позовом з цього приводу судом повинні розцінюватися як спосіб [PERSON] захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобовязань. Визначення еквіваленту в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, не суперечить чинному законодавству України. [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» переконане, що під час укладення Кредитного договору між Відповідачем, було дотримано всіх істотних умов такого виду правочину при повному виконанні вимог Закону як щодо захисту споживачів, так і щодо ліцензування діяльності. Також надав до суду заяву про застосування строків позовної давності за зустрічним позовом [PERSON], оскільки зустрічний позов подано більше ніж після 4 років з моменту укладення кредитного договору. (том 1 а.с.148-158, том 2 а.с.50). Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні первісного позову з підстав викладених у ньому. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Зазначив, що представник [PERSON] в заяві про застосування строків позовної давності не зазначає про недійсність пунктів кредитного договору. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічного. Зазначили, що по кредитному договору існує переплата, машина була вилучена і покриває всю зазначену заборгованість. 13 травня 2017 року ухвалою судді по справі відкрито провадження та призначено справу до попереднього розгляду (том 1 а.с.97). 08 серпня 2017 року відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано клопотання про витребування доказів (том 1 а.с.131). Ухвалою судді від 08 серпня 2017 року клопотання відповідача [PERSON] про витребуванні задоволено. Витребувано у [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №50007799 від 04.03.2013 року, засвідчені копії: Статуту [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»; Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009 року (реєстраційний № 16102366) виданий Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України; Ліцензії для здійснення фінансових послуг, відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Надати для огляду: Кредитну справу по кредитному договору №50007799 від 04.03.2013 року (том 1 а.с.139). 21 серпня 2017 року позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль (том 1 а.с.143-145). Ухвалою судді від 31 серпня 2017 року заяву позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Заборонено відчуження автомобіля марки "VOLKSWAGEN POLO" об'ємом двигуна 1598, 2012 року випуску, номер кузова ХW8ZZZ61ZDG027191, державний номер [NUMBER], колір темно-синій. В іншій частині задоволення заяви відмовлено (том 1 а.с.242). 29 листопада 2017 року представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] подано клопотання про витребування документів та залучення до участі у справі третьої особи [PERSON] (том 2 а.с.65, 69). 29 листопада 2017 року судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON]. Ухвалою судді від 29 листопада 2017 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом задоволено частково. Витребувно у Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботин ГТУЮ у Харківській області належним чином завірені копії документів виконавчого провадження № АСВП: 52848723 у відношенні боржника [PERSON], стягувачем якого є ТОВ "Порше Мобіліті". Витребувано у Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області належним чином завірені копії документів на підставі яких здійснювався опис та арешт автомобіля марки VW Polo Sedan, державний знак [NUMBER], 2012 року випуску, синього кольору, VIN: XW8ZZZ61ZDG027191 (том 2 а.с.73). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року про забезпечення позову скасовано та направлено справу до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.91-93 виділені матеріали). 02 лютого 2018 року представником відповідача за первісним позовом [PERSON] подано клопотання про витребування документів (том 2 а.с.152-153). Ухвалою судді від 05 лютого 2018 року клопотання представника відповідача [PERSON] про витребуванні інформації задоволено. Зобов'язано позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» надати звіт [PERSON] з оціночної вартості арештованого автомобіля [NUMBER], 2012 року, синього кольору, VIN: XW8ZZZ61ZDG027191. Витребувано у Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області по виконавчому провадженню №52848723 звіт [PERSON] з оціночної вартості арештованого автомобіля [NUMBER], 2012 року, синього кольору, VIN: XW8ZZZ61ZDG027191 (том 2 а.с.155). Ухвалою судді від 16 травня 2018 року у задоволенні заявипозивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (том 2 а.с.216-217). Третя особа [PERSON] не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» і у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити повністю. Судом встановлено, що 04.03.2013 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50007799 відповідно до якого, останній отримав кредит у розмірі 91973,97грн. еквівалент суми кредиту в дол.. США 11278,23 дол. США, сума додаткового кредиту 36592,30грн. еквівалент суми додаткового кредиту в дол.. США 4487,10 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90%, з цільовим призначенням кредиту для придбання автомобіля марки VW, модель POLO SEDAN, кузов № XW8ZZZ61ZDG027191, обєм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, з цільовим призначенням додаткового кредиту для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору (том 1 а.с.9). Кредитний договір також складається із загальні умови кредитування, графіку погашення кредиту. Відповідно до умов договору і Загальних умов кредитування [PERSON] поручився за виконання зобовязань позичальником [PERSON] за кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013 року. Даний договір був власноручно підписаний позичальником [PERSON], за участю поручителя, що підтверджується його підписом на договорі і ознайомлений з загальними умовами кредитування. Загальні умови кредитування також підписані сторонами, із графіком погашення відповідач ознайомлений під підпис, остання дата погашення кредиту визначена у графіку - 15.03.2018р. Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невідємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Договору. В подальшому позичальник зобовязався сплачувати платежі у повернення Кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку (том 1 а.с.10-21). Відповідно до п. 3.2.1. Загальних умов кредитування, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, компанія має право визнати термін повернення таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору. Пунктами 1.1, 1.2 додаткової угоди до кредитного договору встановлено, що відповідно до кредитного договору компанія зобовязується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. Кредит надається за умови повернення кредиту позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком кредиту (том 1 а.с.18). Згідно умов договору повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни встановлені графіком погашення кредиту. Крім того згідно умовами кредитування виконання зобовязання позичальником забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу автомобіля POLO SEDAN, № 50007799 від 05.03.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 267 (том 1 а.с.22-27). Відповідно до п. 1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 131391,32грн. 07 березня 2013 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» і [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін та доповнень до договору застави транспортного засобу № 50007799 від 05 березня 2013 року, відповідно до якого п.1.3.1 викладено в новій редакції (том 1 а.с.28-29). 05 березня 2013 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 375252, відповідно до якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність покупця автомобіль, а покупець прийняти і сплатити такий товар відповідно п. 2 договору (том 1 а.с.30-31). П. 2 цього договору визначено, що кінцева вартість товару встановлюється в гривнях України згідно комерційного курсу до долару США, встановлений генеральним імпортом Volkswagen в Україні ТОВ «Порше Україна» приходу товару на склад постачальника становить 131391,32грн. 05 березня 2013 року [PERSON] прийняв від [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» автомобіль марки VW, модель POLO SEDAN, кузов № XW8ZZZ61ZDG027191, рік випуску 2012 загальною вартістю 131391,32грн., що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі автомобіля до договору № 375252 від 05.03.2013 (том 1 а.с.32). 05.03.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-РМ2-13-00133, строк дії договору до 05.03.2018р., страхова сума на період страхування за рік: гривневий еквівалент по курсу ПАТ «КІБ Креді Агріколь» - 16111,75 (том 1 а.с.33-39). Згідно із умовами п. 3.3. Загальних умов кредитування, позичальник зобовязаний повернути компанії у повному обсязі Суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). У звязку з систематичним невиконанням умов договору 16.12.2015р. позивачем була направлена на адресу відповідача вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості. Дана вимога була отримана відповідачем [PERSON] 25.12.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням яке міститься в матеріалах справи (том 1 а.с.40-42). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013р. станом на 28.03.2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитом у розмірі 151661,10грн., за додатковим кредитом у розмірі 29036,92грн., по сплаті штрафів за направлення повідомлень-нагадувань на підставі п. 8.3. Кредитного договору у розмірі 12250,54грн., за інші витрати за кредитним договором у розмірі 13533,60грн., штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту 18394,79грн., збитки на підставі п. 8.5 кредитного договору 12000,00грн., сума заборгованості за процентами 9290,78грн, 3% річних 4723,38грн. Сума заборгованості за кредитом при розрахунку 3% річних зазначена 124666,67 грн. (том 1 а.с.46-50). На підтвердження невірного розрахунку позивача відповідачем було надано квитанції про сплату за кредитним договором за 12.11.2015р., 25.11.2015р., 01.12.2015р., 17.12.2015р., 14.12.2015р., 25.12.2015р., 29.12.2015р., 14.01.2016р., 14.03.2016р., 14.03.2016р., 13.05.2016р., 16.06.2016р., 20.07.2016р. (том 1 а.с.233-239). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013р. станом на 28.03.2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитом у розмірі 151661,10грн., за додатковим кредитом у розмірі 41716,47грн., по сплаті штрафів за направлення повідомлень-нагадувань на підставі п. 8.3. Кредитного договору у розмірі 12250,54грн., за інші витрати за кредитним договором у розмірі 13533,60грн., штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту 18394,79грн., збитки на підставі п. 8.5 кредитного договору 12000,00грн., сума заборгованості за процентами за період з 01.01.2016р. по 19.09.2017р. 13825,63грн, 3% річних 6942,95грн. Сума заборгованості за кредитом при розрахунку 3% річних зазначена 124201,40грн. (том 2 а.с.22-27). З наданої позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» зведеної облікової виписки з рахунку клієнта [PERSON] за кредитним договором № 50007799 від 04.03.2013р. виготовленої станом на 18.09.2017 року вбачається, що всього нараховане по кредиту 293399,82грн. Всього сплачено по виставленим рахункам 186537,43грн. Непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам 106862,39грн. (том 2 а.с.28-32). 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з заставодавця [PERSON] на користь заставодержателя [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмета застави автомобіля марки «VW Polo Sedan», VIN-XW8ZZZ61ZDG027191, синього кольору, д.з. АЕ7575НС. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 04.03.2013р. по 16.05.2015р., сума кредиту до повернення 149328,78грн., штраф в розмірі 20% від суми кредиту 18394,79грн. Сума до стягнення 167723,57грн. (том 2 а.с.175). На виконання ухвали суду про витребування доказів Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області надали завірені копії документів виконавчого провадження № 52848723 (том 2 а.с.107-131). З цього виконавчого провадження вбачається, що 10.11.2016 року державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 2781 виданого 06.10.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення із заставодавця [PERSON] предмета застави автомобіля марки Volkswagen, модель Polo, тип ТЗ седан В, рік випуску 2012, колір темно-синій, ДНЗ АЕ 7575 НС. Постановою від 10.11.2016 року державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області оголошено розшук майна боржника. Постановою від 21.08.2017 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області описано та арештовано майно боржника, а саме автомобіль [PERSON] На виконання ухвали суду Соборне відділення поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області надали копії документів на підставі яких здійснювався опис та арешт автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, державний номер [NUMBER], 2012 року випуску, синього кольору, VIN: XW8ZZZ61ZDG027191 (том 2 а.с.133-140). З цих документів вбачається, що автомобіль був у розшуку, як викрадений за заявою ТОВ «Порше Мобіліті». Відповідно до протоколу огляду від 16 серпня 2017 року було проведено огляд автомобіля марки «VW Polo Sedan» XW8ZZZ61ZDG027191, синього кольору, д.з. АЕ7575НС, після огляду автомобіль був вилучений до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області [PERSON], погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області [PERSON] про арешт автомобіля марки «VW Polo Sedan» XW8ZZZ61ZDG027191, синього кольору, д.з. АЕ7575НС відмовлено (том 2 а.с.142). Відповідно до звіту № КТЗ-180208 про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості обєкту - майно [PERSON] автомобіль марки «VW Polo Sedan» д.з. АЕ7575НС, складеного Фізичною особою підприємцем [PERSON] 08.02.2018 року, вартість предмету застави, яка може бути встановлена, як початкова ціна на аукціоні або за конкурсом складає 134924,00грн. без врахування ПДВ (том 2 а.с.163-169). З наданого ТОВ «Порше Мобіліті» акту прийому-передачі від 22.08.2017 року автомобіль «VW Polo Sedan» д.з. АЕ7575НС ними переданий до ТОВ «Автосоюз» (том 2 а.с.179). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін). До 10 числа кожного місяця позивач надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для оплати чергового платежу, Позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до позивача за відповідним рахунком (п. 1.4.3. Загальних умов). Згідно із ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення. Дійсно у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 862,39грн., що підтверджується зведеною обліковою випискою по рахунку (том 2 а.с.28-32). Разом з тим, було винесено виконавчий напис нотаріуса на предмет застави, автомобіль вилучено у [PERSON] В матеріалах справи наявна оцінка автомобіля у сумі 134 924,00грн. Відповідно до умов Договору кошти, отримані від звернення стягнення на предмет застави зараховуються в рахунок відшкодування неповернутої суми кредиту. Суд при стягненні заборгованості повинен врахувати вартість предмета застави. Крім того ТОВ «Порше Мобіліті» вже розпочата процедура реалізації заставного майна. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вилучений автомобіль [PERSON] повністю покриває заборгованість. Суд не приймає до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, оскільки вони суперечать один одному. Крім того обґрунтування суми заборгованості в позовній заяві і в заяві про збільшення позовних вимог також суперечить наданим розрахункам. Отже, всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сум що підлягають стягненню. Відсутність доказів є підставою для відмови в задоволені позову. Таким чином, суд вважає, що в позовних вимогах ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості слід відмовити повністю. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання недійсним графіка платежів, визнання недійсним пунктів додатку до кредитного договорусуд виходить з наступного. [PERSON] заявив позовні вимоги з підстав статей 203, 215 ЦК Україні і ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній в Кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятій для сторін. Згідно п. 1.3. Загальних умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення Кредиту та додаткового кредиту відображають справедливу вартість Кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Мобіліті» було надано Кредит [PERSON] в національній валюті. Загальний розмір щомісячного платежу є таким, що погоджений Сторонами у Графіку погашення кредиту та незмінним з моменту укладення Кредитного договору. Відповідно до п.п.1.3.1, п.1.3. Розділу 1 Загальних умов кредитування (Додаток до Кредитного договору), розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником. Відповідно до п. 1.3.2 п.1.3. Розділу 1 Загальних умов кредитування (Додаток до Кредитного договору) У часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 (два) дні до дати виставлення рахунка) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7(сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті позичальником до того моменту, коли компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватися до нового обмінного курсу. Пунктом 2.4. Розділу 2 Загальних умов кредитування передбачено, нарахування процентів: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту. Відповідно до п.2.5. Розділу 2 Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів (стаття 3). Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, сума щомісячного платежу визначається у гривнях та є еквівалентно долару США. Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Відповідно до п.9.5. Розділу 9 Загальних умов кредитування, підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, а також що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Виходячи із загальних умов, укладеного між сторонами кредитного договору №50007799 від 04.03.2013 року, сторонами досягнуто домовленість про істотні умови договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Крім того, відповідно до п.п.9.5.-9.7. Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг, з інформацією передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника тощо. Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, підписавши кредитний договір, сторони визначили права та взяли на себе певні обов'язки, визначені у договорі, зокрема із зазначенням терміну виконання зобов'язань, відсоткову ставку, що нараховувалася за користування позивачем кредитними коштами, обумовлено випадки зміни, збільшення тіла кредиту. Як роз'яснено п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). У п.16 Постанови №5 від 30.03.2012 року визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. При цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позичальник зобов'язаний повернути позику у тій валюті, в якій отримав кредит. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України. Такі умови відповідають загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору (стаття 627 ЦК України) та положенням щодо вільного встановлення у договорі ціни як його умови (стаття 632 ЦК України). У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідні правові позиції викладені у поставновах Верховного Суду України від 04.07.2011 року у справі №3-62гс11, від 07.10.2014 року у справі №3-133гс14, від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, від 01.03.2017 року у справі за N6-284цс17. Отже визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Таким чином, суд дійшов висновку, що положеннями кредитного договору, сторонами було обумовлено, погашення кредиту повинно здійснюватись в гривні у перерахунку до долара США зі курсом, який є дійсним на день, що передує виставленню відповідного рахунку, у зв'язку з чим посилання сторони позивача на те, що відповідач прив'язав суму виданого кредиту до еквіваленту долару США не є підставою для визнання кредитного договору, а саме пункту 1.3.1. додатку до нього - загальних умов кредитування, недійсним. Крім того, зазначення в кредитному договорі та графіку погашення до нього, еквіваленту суми кредиту та сум щомісячних платежів, жодним чином не свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-40 цс 13 дійшла висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по - перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по - друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по - третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що при підписанні спірного кредитного договору позивач погодився з його умовами та не заперечував проти надання кредиту у валюті кредитування для придбання транспортного засобу, факт отримання кредитних коштів не заперечувалося стороною позивача, що свідчить про виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору, обставин для визнання положень кредитного договору несправедливими, також не було надано, графік погашення кредиту був погоджений з позивачем, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності, у зв'язку з чим підстав для визнання частково недійсним кредитного договору щодо визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, п.1.3.1., п. 1.3.2 додатку до кредитного договору, графіку погашення кредиту, які наведені позивачем, судом не встановлено. Крім того слід зазначити, що [PERSON] понад чотири роки сплачував по кредиту і не оскаржував умови договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed