Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2012 р., яким в задоволені її позовних вимог до Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], 8-ї ХДНК, третя особа [PERSON] про визнання юридичного факту та визнання права на спадкування за законом у четверту чергу в порядку ст. 1223, ст. 1264 ЦК України, яким відмовлено, за нововиявленими обставинами. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.05.2013 року заяву [PERSON] задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.02.2012 р., за її позовом до Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], 8-ї ХДНК, третя особа [PERSON] про визнання юридичного факту та визнання права на спадкування за законом у четверту чергу , скасовано. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили його задовольнити. При цьому посилаючись на те, що в 1986 році позивачка познайомилась з [PERSON], яка працювала разом з нею на Південній залізниці в м.Харкові.. 3 того ж часу вони стали дружити сім'ями. [INFO] року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], та вона залишилася сама, дітей вони не мали, а родичів в них не було і вона почувала себе дуже самотньою. [PERSON] дуже важко переживала смерть чоловіка i стала часто хворіти, за проханням [PERSON] вона переїхала жити до неї, щоб належним чином піклуватися про неї та її здоров'я. Вона перевезла в червні 2001 р. до квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] yci свої речі та з того часу, почала проживати з покійною [PERSON] однією родиною. Позивачка за нею доглядала, надавала матеріальну допомогу, сплачувала комунальні послуги за квартиру, допомагали утримувати житло у належному технічному та санітарному стані, допомагала в побуті та по медичному обслуговуванню, придбавала їй ліки, доглядала в лікарні, так як після повторного інсульту [PERSON] потребувала стороннього догляду, придбавала одяг, їжу та все інше, необхідне для життєдіяльності, а також щоденно доглядала за її собакою. При знаходженні у лікарні [PERSON] також постійно знаходилась поруч з [PERSON], придбавала ліки, допомагала медичному персоналу доглядати за нею. В 2006 році позивачка придбала покійній [PERSON] мобільний телефон для зручності спілкування. В 2006 poці на ім'я [PERSON] був укладений договір з ЗАТ "Київстар" на користування контрактним мобільним номером, де зазначалася адреса для надіслання кореспонденції: [ADDRESS], що також підтверджує її постійне місце проживания саме за цією адресою разом з померлою. Померлою була видана позивачці довіреність бути її представником у ХФ АБ "Експрес-Банк", яка дає право подавати та отримати заяви, документи, скрізь за неї розписуватися, одержати пластикову платіжну картку i виконувати yci інші дії, пов'язані з виконання цієї довіреності. Також отримувалася від імені [PERSON] пенсія в «Державному ощадному банку України», оскільки стан її здоров'я не дозволяв їй цього робити самостійно. 19.09.2005 року у [PERSON] стався інсульт i вона потрапила до лікарні. Весь час перебування [PERSON] в лікарні [PERSON] постійно до неї навідувалася, оплачувала лікування та витрати на медикаменти. Коли [INFO] року [PERSON] померла позивачка її поховала та оплатила yci видатки, які необхідні були (влаштувала поминки, встановила ритуальний пам'ятник). [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: трикімнатна квартира загальною площею 74,8 кв. метрiв, яка належала покійній на пpaвi приватної власності за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємців у померлої не було, спадщину ніхто не прийняв. За час життя [PERSON] наполягала, щоб [PERSON] жила з нею, щоб не залишала її насамоті, постійно казала, що свою квартиру вона залишить позивачці. [PERSON] передала [PERSON] усі свої особисті документи та правовстановлюючі документи на квартиру. [PERSON] фактично передала мені у власність своє житло. Після того, як позивачка забрала [PERSON] після інсульту з лікарні у жовтні 2005 року, покійна вже з трудом розмовляла та не могла сама себе утримувати і доглядати самостійно за собою. Стан здоров'я [PERSON] був дуже важкий, а самопочуття могло змінитися декілька разів на день не на найкраще, тож я допомагала їй виключно з почуттів родинності і вимушена була більш ніж п'ять років проживати з покійною та доглядати. [PERSON] перебувала на диспансерному обліку в Південноміській поліклініці з діагнозом, який був наслідком ішемічного інсульту та виключав можливість самостійно повністю себе утримувати і передбачав встановлення інвалідності, що вбачається з листа Південгоміської лікарні від 02.03.2013 р. Крім того, як виявилось покійна відмовилась від проходження обстеження МСЕК і встановлення інвалідності, щоб не втратити пенсію по втраті годувальника. Представник відповідача проти позову заперечувала, надавши письмові заперечення, за тих підстав, що [PERSON] перебуває у шлюбі і не має підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю з покійною і спадкування у четверту чергу. Суд вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON], працювала в управлінні південної залізниці. В 1986 році позивачка познайомилась з [PERSON], яка працювала разом з нею. 3 того ж часу вони стали дружити сім'ями. [INFO] року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], та вона залишилася сама, дітей вони не мали, а родичів в них не було і вона почувала себе дуже самотньою. [PERSON] дуже важко переживала смерть чоловіка i стала часто хворіти, за проханням [PERSON] позивачка переїхала жити до неї, щоб належним чином піклуватися про неї та її здоров'я. [PERSON] перевезла в червні 2001 р. до квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] yci свої речі та з того часу, почала проживати з покійною [PERSON] однією родиною. Позивачка за нею доглядала, надавала матеріальну допомогу, сплачувала комунальні послуги за квартиру, допомагали утримувати житло у належному технічному та санітарному стані, допомагала в побуті та по медичному обслуговуванню, придбавала їй ліки, доглядала в лікарні, так як після повторного інсульту [PERSON] потребувала стороннього догляду, придбавала одяг, їжу та все інше, необхідне для життєдіяльності, а також щоденно доглядала за її собакою. При знаходженні у лікарні [PERSON] також постійно знаходилась поруч з [PERSON], придбавала ліки, допомагала медичному персоналу доглядати за нею. В 2006 році позивачка придбала покійній [PERSON] мобільний телефон для зручності спілкування. В 2006 році на ім'я [PERSON] був укладений договір з ЗАТ "Київстар" на користування контрактним мобільним номером, де зазначалася адреса для надіслання кореспонденції: [ADDRESS], що також підтверджує її постійне місце проживання саме за цією адресою разом з померлою. Померлою була видана позивачці довіреність бути її представником у ХФ АБ "Експрес-Банк", яка дає право подавати та отримати заяви, документи, скрізь за неї розписуватися, одержати пластикову платіжну картку i виконувати yci інші дії, пов'язані з виконання цієї довіреності. Також отримувалася від імені [PERSON] пенсія в «Державному ощадному банку України», оскільки стан її здоров'я не дозволяв їй цього робити самостійно. 19.09.2005 року у [PERSON] стався інсульт i вона потрапила до лікарні. Весь час перебування [PERSON] в лікарні [PERSON] постійно до неї навідувалася, оплачувала лікування та витрати на медикаменти. Коли [INFO] року [PERSON] померла позивачка її поховала та оплатила yci видатки, які необхідні були (влаштувала поминки, встановила ритуальний пам'ятник). [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: трикімнатна квартира загальною площею 74,8 кв. метрiв, яка належала покійній на пpaвi приватної власності за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємців у померлої не було, спадщину ніхто не прийняв. За час життя [PERSON] наполягала, щоб [PERSON] жила з нею, щоб не залишала її на самоті, постійно казала, що свою квартиру вона залишить позивачці. [PERSON] передала [PERSON] усі свої особисті документи та правовстановлюючі документи на квартиру. [PERSON] фактично передала мені у власність своє житло. Після того, як позивачка забрала [PERSON] після інсульту з лікарні у жовтні 2005 року, покійна вже з трудом розмовляла та не могла сама себе утримувати і доглядати самостійно за собою. Стан здоров'я [PERSON] був дуже важкий, а самопочуття могло змінитися декілька разів на день не на найкраще, тож я допомагала їй виключно з почуттів родинності і вимушена була більш ніж п'ять років проживати з покійною та доглядати. [PERSON] перебувала на диспансерному обліку в Південноміській поліклініці з діагнозом, який був наслідком ішемічного інсульту та виключав можливість самостійно повністю себе утримувати і передбачав встановлення інвалідності, що вбачається з листа Південгоміської лікарні від 02.03.2013 р. Крім того, як виявилось покійна відмовилась від проходження обстеження МСЕК і встановлення інвалідності, щоб не втратити пенсію по втраті годувальника. Листами Київського РВ ХМУГУМВСУ в Харківській області від 14.03.2013 р. та Харківського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 17.03.2013 р. повідомлено, що покійна [PERSON] та [PERSON] мешкали разом і вели спільне господарство з 2002 р. по 2008 р. Впродовж усього часу після смерті [PERSON] позивачка сплачує комунальні послуги за квартиру [ADDRESS], прибирає, утримує житло у належному технічному та санітарному стані, відноситься до цього майна, як до свого власного. І до цього часу [PERSON] виконує всі ритуальні традиції, доглядає за могилкою [PERSON], встановила їй пам'ятник. [PERSON] не мала можливості прийняти спадщину після смерті [PERSON] за четвертою чергою, так як не була зареєстрована за адресою спадкодавця. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], який працював черговим у під'їзді, де проживали [PERSON] та [PERSON] , [PERSON], яка допомагала своїй матері доглядати за [PERSON] Згідно положень ст. 1264 ЦК України У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ст. 397, ст. 398 ЦК України встановлено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved