overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26.10.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Сарненського РУЮ Рівненської області актовий запис №160, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ГЮ №021289. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] серія І-ГЮ №043467 від 21.10.1997 року, встановлено, що її батьком є відповідач по справі [PERSON]. Згідно із\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~\~\~\~\~\~\~\~ Довідкою № ВК-5 від 24.03.2016 року, виданої Національним університетом "Одеська юридична академія" підтверджується факт навчання [PERSON] на денній формі навчання факультету цивільної та господарської юстиції Національного університету "Одеська юридична академія", термін навчання закінчується 01.07.2019 року. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення аліментів на час навчання. Згідно ч.1\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище дитини та платника аліментів. Як було встановлено судом [PERSON], яка навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, дійсно потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати батько [PERSON] Доказів щодо неможливості надати допомогу відповідачем дитині, яка навчається, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ч.1\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення оскільки відповідач є інвалідом другої групи, суд не може погодитись, що позивачкою в повній мірі доведено можливість сплачувати аліменти відповідачем в розмірі 1000 гривень, тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 700 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що відповідач є інвалідом другої групи, він звільняється від сплати судового збору, відповідно до п.9, ч.1. ст.5 ЗУ "Про судовий збір". На підставі наведеного, ст.ст.\~199,\~200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 8 551 грн. 25 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2014 року між кредитною спілкою "Чернігівська" та членом кредитної спілки "Чернігівська" [PERSON] було укладено кредитний договір №Б82-14. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит на суму 8200 грн. на 24 місяці зі щомісячною сплатою відсотків в розмірі 0,09863% від суми залишку за кожен день користування кредитом та повернення основної суми кредиту згідно графіка погашення. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит на суму 8200 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №1676 від 11 вересня 2014 року. У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 8551 грн. 25 коп. (а.с. 9). У зв'язку з виникненням загрози неповернення кредиту, спостережна рада кредитної спілки "Чернігівська" на підставі п. 8.3а кредитного договору прийняла рішення (протокол №19-А від 01.12.2014 року) про дострокове розірвання кредитного договору №Б82-14 від 11.09.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 551 грн. 25 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У червні 2016 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 березня 2014 року на вул. Гетьмана, 6, в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota, д.р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року [PERSON] був визнаний у винним вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля Toyota, д.р.н. [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склав 21061,67 грн., що підтверджується звітом №8429 про оцінку колісного транспортного засобу від 26 березня 2014 року, складеним ТОВ "ЕАК "Довіра". Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Toyota, д.р.н. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2350982. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Subaru, д.р.н. [NUMBER], застрахована не була. Позивач стверджував, що збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, не були відшкодовані потерпілій особі особисто винуватцем пригоди. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було долучено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2350982 з строком дії з 08 квітня 2013 року до 07 квітня 2014 року. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відповідно до ст.ст.22,41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ сплатило потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особі страхове відшкодування у сумі 17551,46 грн. Також позивач сплатив 710,00 грн за послуги аварійного комісара за огляд автомобіля та збір документів по ДТП. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №115538, виданого на ім'я [PERSON] В своїй заяві посилається на те, що згідно рішення сесії Буковецької сільської ради від 29.12.2005 року їй передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 1,41 га для ведення селянського господарства в с.Буковець Верховинського району. На підставі цього рішення був виготовлений державний акт серії ІФ №115538, який засвідчує право власності на земельну ділянку. Під час виготовлення зазначеного державного акту було допущено помилку у прізвищі власника, а саме замість "[PERSON]" зазначено прізвище власника "[PERSON]". Просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ №115538, виданий на прізвище [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010630000011 від 09.02.2006 року належить їй [PERSON] Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, просить задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи сільський голова с.Буковець Верховинського району Матаржук М.М. проти задоволення заяви [PERSON] не заперечив. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Із оглянутого в судовому засіданні державного акту серії ІФ №115538 на право власності на земельну ділянку для ведення селянського господарства площею 1,41 га в с.Буковець Верховинського району, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010630000011 від 09.02.2006 року, кадастровий номер земельної ділянки 2620881301010010011, видно, що він виданий на ім'я "[PERSON]" на підставі рішення 19 сесії 4 демократичного скликання Буковецької сільської ради від 29.12.2005 року , хоча в даному рішенні про передачу у приватну власність земельної ділянки зазначено прізвище власника "[PERSON]"(а.с.4,5). Довідкою виконкому Яворівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за вих. №399 від 07.05.2014 року стверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], а [PERSON] в [ADDRESS] немає(а.с.13 ). Із довідки Буковецької сільської ради за вих.№138 від 16.04.2014 року видно, що [PERSON], [INFO] має у власності земельну ділянку в с.Буковець, а [PERSON] на території Буковецької сільської ради немає(а.с. 14). Відділ Держземагенства у Верховинському районі повідомив заявника [PERSON] про неможливість виправлення помилки у державному акті, що стверджується довідкою за вих.№01/11/045 від 30.01.2014 року(а.с.7). Таким чином, суд вважає, доведеним той факт, що державний акт серії ІФ №115538 на право власності на земельну ділянку для ведення селянського господарства, загальною площею 1,4100 га, яка розташована в с. Буковець Верховинського району Івано-Франківської області належить [PERSON], оскільки при його виготовленні було допущено описку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що починаючи з 1982 року по цей час проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок було надано позивачці для проживання, так як вона працювала дояркою у СФГ "Україна". Весь цей час позивачка добросовісно, на законних підставах, безперервно та відкрито користувалася майном. Зважаючи на положення ЦК України просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказане будинковолодіння за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила суду про обставини, що описані вище. Від відповідачів надійшли заяви, згідно до яких вони визнають позов та просять суд розглядати справу без участі представників. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], починаючи з 1982 року по даний час проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок був наданий позивачці для проживання, так як вона працювала дояркою в СФГ "Україна". Весь цей час позивачка добросовісно та на законних підставах, безперервно та відкрито користуюся даним нерухомим майном. Вона доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточні та капітальний ремонти. Крім того, весь цей час позивачка обробляє земельну ділянку загальною площею 1,00 га, та ділянку площею 0,85 га, які були виділені позивачці для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за СФГ "Україна" на підставі рішення Малошпаківської сільської ради народних депутатів №14 від. 11.01.1989 року. Позивачка неодноразово зверталася до Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області з заявами про те, щоб визнали за нею право власності на дане будинковолодіння, оскільки вона понад 30 років безперервно користуюся даним нерухомим майном. Малошпаківська сільська рада Рівненського району Рівненської області надала відмову, мотивуючи тим, що даний будинок знаходиться на балансі СФГ "Україна", яке фактично припинило існування. Від відповідача СФГ "Україна" надійшов лист, в якому підтверджуються факти, що викладені позивачкою, та йдеться про визнання позову. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею ч.1 ст. 344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зважаючи на наведені обставини суд вважає, що позов є доведеним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому майно, земельної частки (паю) в розмірі 2,30га. Проте у сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище батька зазначено "[PERSON]" у свідоцтві про народження та паспорті заявника прізвище зазначено "[PERSON]". Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадкових справ. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав повністю, посилаючись на викладені у ній мотиви, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Судом встановлено наступні обставини: Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданим Великочорнокінецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №18 від 20.07.1963року, [PERSON] народився [INFO], батьками вказані: [PERSON] та мати [PERSON]. З паспорта серії [NUMBER], виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 24.01.2009року, вбачається, що він виданий на ім'я [PERSON], [INFO] народження. Згідно картки фізичної особи - платника податків ДПІ м.Тернополя [PERSON] 04.02.2003року одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0294078 виданого 25.07.1997року члену колективного сільськогосподарського акціонерного товариства ААГ "Великочорнокінецьке" на підставі рішення Чортківської районної державної адміністрації від 03 липня 1997року №314 [PERSON], в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ААГ "Великочорнокінецьке" розміром 2,30 в умовних кадастрових гектарах без визгначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до виписки з погосподарської книги №2, особовий рахунок [NUMBER] за 1983-1985роки виданої Великочорнокінецькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області № 3741 від 16.09.2014року про те, що по [ADDRESS] станом на 1983-1985років головою сім"ї був [PERSON], який помер [INFO] і разом з ним проживали: дружина - [PERSON], 1930р.н., син [PERSON], 1963року народження, син [PERSON], 1969року народження. [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим с. Великі Чорнокінці Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1 від 08.01.2004року. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], який помер [INFO], а розбіжності у написанні прізвища заявника у свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, сертифікаті на право на земельну частку (пай), свідоцтві про смерть сталися внаслідок помилки, що підтверджується вищенаведеними матеріалами справи. За таких обставин, заяву слід задовольнити, встановити даний факт родинних відносин для надання заявнику можливості оформлення своїх прав для оформлення спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася із заявою, у якій просить встановити факт, що вказана у її свідоцтві про народження [PERSON], яка за життя мала прізвище [PERSON] є її матір'ю. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона являється спадкоємцем за законом до майна матері, одна не може довести родинні відносини з нею через те, що документи про зміну прізвище матері після реєстрації шлюбу відсутні. У судовому засіданні заявниця вимоги підтримала, пояснила, що шлюб батьків реєструвався у 1949 році у Германії. Вона допускає, що мати ще до її народження не отримала документів на нове прізвище після реєстрації шлюбу, тому у її свідоцтві про народження прізвище матері вказано дошлюбне - "[PERSON]". Отримати актовий запис про шлюб матері неможливо. Представник заінтересованої особи - Бердичівської міської ради у судове засідання не з'явився, до суду спрямував заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про народження заявниці, її матір'ю вказана [PERSON] ( а.с. 5). Заявниця є спадкоємцем до майна [PERSON] (а.с. 6,8). Той факт, що померла [PERSON] та [PERSON] є матір'ю та дочкою доводиться такими доказами. З довідки МКВЖРЕП № 7 від 09.10.2015 вбачається, що на день смерті [PERSON] з нею проживала її дочка - [PERSON] (а.с.6.). З копії трудової книжки [PERSON] 1929 року народження, вбачається, що її прізвище змінено з "[PERSON]" на "[PERSON]", на підставі свідоцтва про шлюб від 26.04.1949 року ( а.с.17). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її рідна сестра та, відповідно, [PERSON] - їх мати. Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки доказами, наявними у справі безспірно доводиться факт родинних відносин заявниці та її матері [PERSON], з метою захисту прав заявниці, даний факт необхідно встановити судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 14.06.2000 року та посвідчений на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" за №4704. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю учасників процессу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 14.06.2000 року був укладений договір купівлі-продажу №4704, за умовами якого [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS], яка раніше належала на праві власності [PERSON] на підставі договру купівлі - продажу № 140 нерухомого майна від 15.10.1997 року, зареєстрованому на Універсальній Товарній Біржі "Нерухомість-Н", зареєстрованому в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за № 18240 від 31.10.1997 року. Сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за якими відповідач передала [PERSON] спірну квартиру, а вона, в свою чергу, передала останній визначену грошову суму. Згідно реєстраційного посвідчення виданого 30.06.2000 року ММБТІ за реєстровим номером №18240 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.12.2008 року (актовий запис № 1286) Першим Суворівським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та змінила прізвище на "[PERSON]". На підставі ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 220, 328, 334 ЦК України, суд дійшов висновку, що сторони за даним договором досягли домовленості щодо усіх його істотних умов та відбулося повне виконання договору, однак посвідчити його нотаріально не уявляється можливим, оскільки право власності на предмет договору зареєстроване за покупцем. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому слід визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що був укладений 14.06.2000 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчеий на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" за №4704. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 12 вересня 2009 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 56. Зазначає, що від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, між ними виникали непорозуміння та конфлікти. Виявилось, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя. Вважає, що сім"я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, просила неповнолітніх дітей залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище "Попович". Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2009 року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 56. (а.с.7). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір"ю, відповідачу відновити дошлюбне прізвище "Попович". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved