Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідачів та просили стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] за порушення майнових прав - піратство (розповсюдження) суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 13780,00 грн. Стягнути з ТОВ «СНТИ» на користь [PERSON] за порушення авторських майнових прав - піратство (постачання) на зображення персонажа «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 1378,00 грн. Стягнути з ТОВ «СНТИ» за порушення майнових авторських прав - піратство (постачання) на зображення персонажа «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 1378,00 грн. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] за порушення майнових прав - піратство (розповсюдження) суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 13780,00 грн. Стягнути з ТОВ «СНТИ» на користь [PERSON] за порушення авторських майнових прав - піратство (постачання) на зображення персонажа «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 1378,00 грн. Стягнути з ТОВ «СНТИ» на користь [PERSON] за порушення майнових авторських прав - піратство (постачання) на зображення персонажа «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 1378,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 15.02.2016 року на сайті [INFO] представник позивачів здійснив покупку скляного посуду - стопки «S&T Козак 50мл 12 шт (9320)» та глиняного глечика «Глечик S&T Козак з мішком 1 л (521053). Факт реалізації даних товарів відповідачем ФОП [PERSON] підтверджується рахунком на оплату №GAP1502011 від 15.02.2016 року, платіжним дорученням, а також видатковою накладною №GAP1502011. Згідно інформації на сайті [INFO], а також на стікерів (етикеток), які розміщені на товарі, постачальником придбаного товару є відповідач ТОВ «СНТИ». Крім того на придбаному товарі було зазначено артикул і штрих-код, який повністю відповідає штрих-коду товару, який пропонує для продажу на своєму веб-сайті ТОВ «СНТИ». Зазначили, що на придбаних товарах використано зображення головних персонажів із аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» запорізьких козаків: [INFO] та [INFO], авторське право на графічне зображення козаків було зареєстровано ДСІВ України 09.01.2014 року за позивачем [PERSON] Крім того, 20.04.2010 року позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права за свідоцтвом [NUMBER] від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків [INFO], [INFO] і [INFO]. Проте, жодного дозволу позивачі на використання своїх прав відповідачам не надавали, а тому такі дії відповідачів порушують їх авторські права. Товар, що постачався ТОВ «СНТИ» та в подальшому реалізовувався кінцевим споживачам ФОП [PERSON] має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачам об'єкти авторського права, які в свою чергу не надавали відповідачам дозволу на використання творів. Персонажі [INFO], [INFO], [INFO] є частинами аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», а тому відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Тому, на думку позивачів, факт розповсюдження (реалізація, продаж, постачання) відповідачами контрафактної продукції є порушенням прав позивачів в рамках п. б) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Згідно п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» позивачі вважають, що мають право на отримання компенсації від відповідачів за порушення авторських прав. На підставі викладеного просили позов задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги своїх довірителів підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «СНТИ» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що обставини викладені у позові є надуманими та необґрунтованими. З наданих фотографі, на які посилаються позивачі, не вбачається, що посуд, зображений на них є дійсно посудом виготовленим ТОВ «СНТИ» та придбаним представником позивачів. Це можуть бути зображення будь-якого іншого посуду, жодним чином не пов'язаного з ТОВ «СНТИ», отримані з будь-яких інших джерел. Позивачі не надали жодних доказів того, що малюнки на посуді мають достатню ступінь схожості з героями мультиплікаційного серіалу і є відтворенням об'єктів права інтелектуальної власності позивачів. Встановлення факту використання об'єкта авторського права потребує спеціальних знань, тому твердження позивача про його використання, що засноване на візуальному співставленні, не може бути належним доказом. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача ФОП [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача ТОВ «СНТИ», дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.02.2016 року на сайті [INFO] представник позивачів здійснив покупку скляного посуду - стопки «S&T Козак 50мл 12 шт. (9320)» та глиняного глечика «Глечик S&T Козак з мішком 1 л (521053), що підтверджується рахунком на оплату №GAP1502011 від 15.02.2016 року, платіжним дорученням, а також видатковою накладною №GAP1502011. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, на придбаних товарах використано зображення головних персонажів із аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» запорізьких козаків: [INFO] та [INFO], авторське право на графічне зображення козаків було зареєстровано ДСІВ України 09.01.2014 року за позивачем [PERSON] Крім того, 20.04.2010 року позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права за свідоцтвом [NUMBER] від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків [INFO], [INFO] і [INFO]. Проте, жодного дозволу позивачі на використання своїх прав відповідачам не надавали, а тому такі дії відповідачів порушують їх авторські права. Також, на думку представника позивачів, факт розповсюдження (реалізація, продаж, постачання) відповідачами контрафактної продукції є порушенням прав позивачів в рамках п. б) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Згідно п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» позивачі вважають, що мають право на отримання компенсації від відповідачів за порушення авторських прав. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивачів та їх представників, з огляду на наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» позивач повинен довести, зокрема, факт порушення його прав відповідачем. Представник позивачів в позовній заяві зазначив, що відповідачі порушують права позивачів здійснюючи піратство (розповсюдження) твору з "Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «[INFO]»" в мережі Інтернет, за адресою [INFO]. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним відповідачем у разі здійснення піратства (розповсюдження) в мережі Інтернет є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права та (або) суміжних прав, тобто власник веб-сайту (особа, яка встановлює порядок і умови використання веб-сайту та/або порядок розміщення на ньому інформації). Пунктом 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04.06.2010 р. встановлено, що при вирішенні відповідних спорів суд повинен установити, чи перебуває веб-сайт та розміщена на ньому інформація в розпорядженні особи, якій пред'явлено позовні вимоги, а також чим підтверджується факт порушення нею авторського права. Відповідно до ст. 1 Закону України від 18 листопада 2003 року «Про телекомунікації» Інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв'язана глобальним, ієрархічним, адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. Домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється, а доменне ім'я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою. Відповідно до п.1.3. статті 1 Наказу Державного комітету інформаційної політики, телебачення та радіомовлення та Держкомзв'язку «Про затвердження Порядку інформаційного та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів оргнів виконавчої влади» від 25.11.2005 року № 327/225, Веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет. Інформації про те, хто є власником веб-сайту та ким була розміщена інформація про товар позивачами не надано. В ході розгляду справи сторонам були роз'ясненні їх права передбачені ЦПК України. Позивачі своїм правом на витребування вищевказаної інформації не скористались. В свою чергу, позивачами було надано роздруківки з інтернет-сторінок та відомості про відповідачів, як суб'єктів господарської діяльності. Інших доказів того, що відповідачі, або будь-які особи є власниками веб-сайту, суду не надано. Отже, відсутність вимог безпосереднього до поширювача інформації унеможливлює можливість надання оцінки діям відповідачів у взаємозв'язку із матеріалами справи, а пояснення сторін та матеріали справи не дають підстав для встановлення даних обставин справи. При вирішенні питань стосовно розміщення творів у мережі Інтернет та визначенні належного відповідача, позивач повинен довести факт порушення його прав саме відповідачами, однак, представник позивачів не надав суду доказів, які б підтверджували те, що веб-сайт за адресою [INFO] перебуває у власності відповідачів, та що об'єкт, який захищений авторським правом, розміщено на цьому веб-сайті саме відповідачами. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04.06.2010р. встановлено, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. При цьому, позивач повинен довести факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком компенсації), якщо вона завдана та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачами та їх представником не доведено факту здійснення піратства (розповсюдження) твору з "Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «[INFO]»" «[INFO]» та «[INFO]» в мережі Інтернет, за адресою [INFO] відповідачами. Представник позивачів у позовній заяві зазначив про те, що [PERSON] та [PERSON] всіма можливими способами довели наявність у останніх виключних авторських прав на графічне (мальоване) зображення твору, проте з даними твердженнями не можливо погодитись виходячи з наступного. Нормами ст.435 Цивільного кодексу України визначено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. З копії авторського договору про передачу виключних прав інтелектуальної власності на об'єкти авторського права від 21.09.2003 року, що міститься в матеріалах справи, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] передав на весь строк охорони авторських прав належні йому виключні майнові права інтелектуальної власності на об'єкти авторського права, що захищені свідоцтвом [NUMBER] від 02.07.2002 року, саме [PERSON] має право забороняти або дозволяти використання твору, тому право автора не є порушеним. Оскільки [PERSON] передав належні йому виключні майнові права інтелектуальної власності на об'єкти авторського права [PERSON], на весь строк охорони авторського права, то відповідно після його смерті у позивача [PERSON], як спадкоємця, не могло виникнути право на спадкування майнових прав автора на цей твір, а тому її право за наявності наведеного вище договору, які на даний час не визнаний недійсним, не є порушеним. Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 року було визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.04.2010 року (реєстрований номер 10-550), видане державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковальчук М.В. в частині права [PERSON] на спадщину за законом на твір. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За наявності вищенаведених доказів, які не спростовані та не визнані неналежними та/або недопустимими, доводи представника позивачів про те, що [PERSON] та [PERSON] всіма можливими способами довели наявність у останніх виключних авторських прав на графічне (мальоване) зображення твору не заслуговують на увагу та не відповідають дійсності. Що стосується посилань позивачів та їх представника на розповсюдження відповідачами контрафактної продукції, то слід зазначити наступне. За правилом ч.3 ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи тощо, зокрема, проілюстровані у творі. Таким чином, правовій охороні підлягає саме авторське зображення [INFO], [INFO] та [INFO], імена та характер цих персонажів, а не ідея зобразити героя/їв українського епосу - запорізьких козаків. Слід звернути увагу на те, що з наданих суду представником позивача письмових доказів (фотографій посуду) не вбачається, що малюнки на посуді мають достатню ступінь схожості з героями мультиплікаційного серіалу і є відтворенням об'єктів права інтелектуальної власності позивачів. З наданих фотографій можливо зробити висновок про те, що малюнки на посуді мають на меті зображення козака як узагальненого історичного образу, для чого були використані традиційний одяг та риси зовнішності. Є загальновідомим фактом те, що козаки вдягали шаровари, сорочки, кофтани та шапки, носили вуса та «оселедець». Козацькі мотиви глибоко укорінилися у національній культурі, є звичними і традиційними. Оцінку ступеню схожості зображень на посуді та об'єктів авторського права неможливо надати без спеціальних знань. У протилежному випадку можна ототожнювати усі зображення козаків у традиційному одязі із традиційною для козаків зовнішністю з об'єктом авторського права позивачів, а тому не є відтворенням об'єктів інтелектуальної власності позивачів. Так само, із зазначених фотографій не вбачається, що малюнок, зображений на посуді, є дійсно малюнком, виготовленим ТОВ «СНТИ», а також надані фотографії посуду не дають зробити висновок про те, що малюнки нанесені на посуд дійсно є зображенням головних персонажів із аудіовізуального твору «[INFO]». Слід зазначити, що в судовому засіданні представнику позивачів були роз'ясненні права передбачені ЦПК України, в тому числі і право заявити судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Проте, вказаними правами позивачі та їх представник не скористалися, судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності не заявляв. Таким чином, будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією експерта, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивачів та їх представника на вказані ними обставини, є недоведеними та спростовуються наявним у матеріалах справи доказами. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту протиправної умисної поведінки відповідачів, порушення останніми будь-яких авторських прав позивачів та відповідно заподіяння шкоди позивачам. Представник позивачів, під час розрахунку розміру компенсації, помилково зазначає про кількість об'єктів інтелектуальної власності позивачів, вважаючи що кожен з них має по 2 об'єкти інтелектуальної власності, які захищені авторським правом. Графічне зображення головних персонажів «[INFO]» та «[INFO]» є цілою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», а не кожен з них є його окремою самостійною частиною, тому суд вважає, що при визначенні розміру грошової компенсації за порушення майнових авторських прав позивачів, було невірно визначено суму компенсації. Зазначена правова позиція підтверджується рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.07.2015р. у справі №761/8973/15-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/47709679), у якому зазначено, що графічне зображення головних персонажів «[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]» є цілою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», а не кожен з них є його окремою самостійною частиною; рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016р. у справі №758/7998/15-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56611525 ) та ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2016р. у справі №6-26381ск15 ( http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/55796101#). Приписами ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права, який складається з таких елементів: латинська літера "С" обведена колом; ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Звертаючись з позовом, представник позивачів не надав суду жодних доказів, які б свідчили про сповіщення позивачами про їх авторські права з метою запобігання їх порушенню. Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про те, що відповідачі здійснювали будь який обсяг продажу товару іншим покупцям, так само як і не надано суду доказів, які б свідчили про передбачуваний багаторазовий розмір збитків позивачів у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника, отриманого внаслідок реалізації товару відповідачами, а також доказів, що підтверджують вчинення відповідачами раніше порушень виключного права позивачів на персонажі "[INFO]", "[INFO]" та "[INFO]" як частину аудіовізуального твору "[INFO]". Отже, враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів не підлягають задоволенню і у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed