Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 21 листопада 2013 року уклала з Публічним Акціонерним Товариством "Державний ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10004/169 Філія - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" договір № 129325904 на вклад "Депозитний" на ім."я фізичної особи від 21.11.2013 року. За умовами договору (п 1.1, 1.2, 1.3 розділу 1) відповідач прийняв від неї вклад у сумі 2005,0 Євро та зобов'язався повернути вказаний вклад їй 21.12.2014 року із щомісячною виплатою відсотків за вкладом з розрахунку 5,5 % річних. Позивач вказує, що у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території міста Харцизька Донецької області вона була вимушена залишити своє постійне місце проживання та тимчасово переїхати на постійне місце проживання до міста Ірпінь. 28 жовтня 2014 року в Управлінні праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради їй була видана довідка № 3251000259 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до якої вона була взята на облік за адресою тимчасового проживання [ADDRESS]. Вказує, що після закінчення терміну дії договору банківського вкладу, а саме 29.12.2014 року вона звернулася до Банку у ТВБВ № 10026/0712 Філії - Головне управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк", що знаходиться у м. Ірпінь із заявою про переведення належного їй банківського вкладу та процентів за ним у це відділення та виплату їй цих грошових коштів. До вказаної заяви вона додала платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 29.12.2014 року про переказ належних їй коштів банківського вкладу та відсотків за ним на її рахунок в ТВБВ № 10026/0712 в м. Ірпінь. Таким чином вона перевела суму належного їй депозиту та процентів за ним для отримання в ТВБВ № 10026/0712 в м. Ірпінь, оскільки укладеним договором не передбачено її обов'язок отримувати гроші лише в м. Харцизьку, а згідно вимог ст. 95 ЦК України та ст. 55 ГК України головне підприємство відповідає за зобов'язаннями філії чи відділення оскільки майно філії це й є майном головного підприємства. На підтвердження прийняття від неї вказаних заяви та платіжного доручення ТВБВ № 10026/0712 в м. Ірпінь видало їй довідку № 3320/05 від 29.12.2015 року та вилучило у неї оригінал договору, про що й говориться у вказаній довідці. На її вимогу про видачу належних їй грошових коштів та процентів за вкладом в ТВБВ № 10026/0712 в м. Ірпінь їй відповіли, що її поставлено до черги на отримання коштів та видадуть ці кошти не раніше, ніж через півроку, будь-яких офіційних письмових пояснень їй надано не було. Вважає, що невидача належного їй вкладу та відсотків за ним суперечить умовам договору, вимогам законодавства України, завдає їй та її сім'ї моральних страждань. Позивач також вказує, що станом на 16.02.2015 року банк не повернув їй 2005,0 євро, сума відсотків складає 119,46 Євро з розрахунку 5,5% річних за 13 місяців вкладу за умовами договору, тобто банк вже 57 днів безпідставно зберігає її вклад та відсотки за ним на загальну суму 2 124,46 євро. Вказує, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Отже сума процентів становить 18,25 євро; інфляційні за час прострочення становлять 131,57 євро, три відсотки річних за час прострочення становлять 9,95 євро, пеня - 99,94 євро. Також вказує, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, в зв'язку із бойовими діями на території міста Харцизька вона вимушена була покинути своє місце проживання та зараз знаходиться на території міста Ірпеня Київської області, де орендує собі та своїй родині житло, це призводить до додаткових фінансових витрат, її заробітку вкрай не вистачає на оренду житла, лікування та утримання її родини, в такий ситуації сума її грошових заощаджень, яка перебуває в банку, зіграла б значну роль в покращенні її побуту, її лікування та утриманні сім'ї. Однак вона не може отримати ці кошти з вини банку та вимушена щоденно витрачати додаткові зусилля для того щоб отримати належні їй кошти та проценти за ними. Завдану їй моральну шкоду вона оцінює у 10 000,0 гривень. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просила визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" щодо обмеження права [PERSON] на розпорядження її грошовими коштами, які знаходяться на поточному рахунку в Публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк "України"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на її користь грошові кошти, які безпідставно утримуються в сумі 2005,0 Євро; проценти за договором № 129325904 на вклад "Депозитний" на ім'я фізичної особи від 21.11.2013 року з розрахунку 5,5% річних за 13 місяців вкладу у сумі 119,46 Євро; проценти за безпідставне зберігання та користування грошовими коштами у сумі 18,25 Євро; інфляційні у сумі 131,57 Євро; три відсотки річних у сумі 9,95 Євро; пеню у сумі 99,94 Євро; усього 2 384,17 Євро; стягнення присудити з урахуванням офіційного курсу гривні по відношенню до Євро на дату винесення рішення; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на її користь моральну шкоду у сумі 10 000,0 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала частково, пояснила, що банком їй було повернуто 2005,0 євро та 119,46 євро процентів за договором, а тому в цій частині вона позов не підтримує. Пояснила, що з 24.02.2015 по 27.03.2015 вона зверталася до банку, їй усно було повідомлено, що грошей немає, письмово вона не зверталася. Визнала, що отримала кошти від банку в березні 2015 року. Просила стягнути з відповідача на її користь проценти за безпідставне зберігання та користування грошовими коштами у сумі 18,25 Євро; інфляційні у сумі 131,57 Євро; три відсотки річних у сумі 9,95 Євро; пеню у сумі 99,94 Євро, а також моральну шкоду у розмірі 10 000,0 гривень. Представник відповідача Кончагіна Н.В. в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що позивачка зверталася до банку із заявою про переведення коштів, законодавчо в зв'язку з проведенням антитерористичної операції не врегульовано питання про переведення коштів з цих територій. Ірпінська філія Ощадбанку зробила запит в Харцизьк, коли прийшло підтвердження, що кошти є, то Ірпінська філія позивачці виплатила кошти по депозиту та відсотки. Вважала, що моральна шкода заявлена позивачкою безпідставно, оскільки багато людей, які постраждали від бойових дій, а тому виникають складнощі з депозитами. Кошти виплачені були банком протягом з 24.02.2015 по 30.03.2015, вина це визнає. Позивачка звернулася із заявою до банку 29.12.2014 року, до Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" вони звернулися також 29.12.2014 року, підтвердження разом із грошима надійшло 24.02.2015 року, виплачені кошти були 27.03.2015, 30.03.2015, 31.03.2015. Вимоги позивачки відповідач не визнає, оскільки вони зробили вся кроки для повернення грошей, виплата була проведена 27.03.2015 року з технічних причин. Просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача- Кончагіної Н.В., вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2013 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений Договір № 129325904 на вклад "Депозитний" на ім."я фізичної особи, відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на умовах цього договору кошти в сумі 2005,0 євро строком на 13 місяців, днем повернення депозиту є 21 грудня 2014 року, процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 5,5% річних . Встановлено, що згідно довідки від 28.10.2014 року № 3251000259 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, [PERSON] була взята на облік за адресою тимчасового проживання [ADDRESS], зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Встановлено, що 29.12.2014 року позивач звернулася до керуючого філією ТВБВ № 10026/0712 Філії - Головне управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк", що знаходиться у м. Ірпінь із заявою про переведення належного їй банківського вкладу та процентів за ним у це відділення та виплату їй цих грошових коштів. До вказаної заяви вона додала платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 29.12.2014 року про переказ належних їй коштів банківського вкладу та відсотків за ним на її рахунок в ТВБВ № 10026/0712 в м. Ірпінь. Згідно довідки філії - Головне управління по м. Києву та Київської області територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0712 Державного ощадного банку України від 29.12.2014 року № 3320/05 в ТВБВ № 10026/0712 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" був вилучений договір по рахунку [NUMBER] для подальшої пересилки по ф. 143 в ТВБВ № 10004/169 м. Харцизьк Донецької області. Встановлено, що позивачці відповідачем 27.03.2015, 30.03.2015, 31.03.2015 були виплачені кошти по депозитному вкладу у розмірі 2005,0 євро та проценти за договором № 129325904 на вклад "Депозитний" на ім."я фізичної особи від 21.11.2013 року з розрахунку 5,5% річних за 13 місяців вкладу в сумі 119,46 євро, дані обставини визнаються позивачем та представником відповідача, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON], представника відповідача - Кончагіної Н.В., матеріалами справи. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки з вини відповідача кошти по депозиту були виплачені лише 27.03.2015, 30.03.2015, 31.03.2015, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню за прострочення грошового зобов'язання інфляційні витрати у сумі 131,57 Євро та три відсотки річних у сумі 9,95 Євро, а всього 141,52 Євро. При цьому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення процентів в сумі 18,25 євро та пені у сумі 99,94 євро, виходячи із приписів ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач всупереч умов договору № 129325904 на вклад "Депозитний" на ім."я фізичної особи від 21 листопада 2013 року, укладеного між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] виплатив позивачці кошти по депозиту лише 27.03.2015, 30.03.2015, 31.03.2015, чим порушив умови договору, доказів того, що ці кошти були виплачені позивачці несвоєчасно з технічних причин суду надано не було. В зв'язку із цим суд вважає, що такими діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди, оскільки позивачка змушена була витрачати додаткові зусилля для того щоб отримати належні їй кошти та проценти за ними, вона є особою, яка переселена із зони проведення антитерористичної операції, а тому завдана їй моральна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом із цим суд вважає, що розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача є завищеним та визначає розмір моральної шкоди у сумі 2 000,0 гривень. Крім того з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 гривень. Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 15, 16, 23, 536, 625, 1058, 1066, 1212, 1214 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial