Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

18.08.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 55\~631,53 гривень за кредитним договором №LGH0RK02460090 від 12.01.2005 та судові витрати в розмірі 1378 гривень. Свої\~ вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №LGH0RK02460090 від 12.01.2005 відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором у звязку з чим станом на 21.07.2016 виникла заборгованість у розмірі 309371,05 грн., яка складається з такого: 22\~400,66 грн.- заборгованість за кредитом; 83\~901,96 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 6370,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 196\~698,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднята сума у розмірі 253739,52 грн., яка була рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2013 стягнута з відповідача на користь позивача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив\~ розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 21.09.2016 та на 04.10.2016 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Камянобрідського районного суду", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 04.10.2016 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою,\~ має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.12-15) \~ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК»\~ є правонаступником прав та обовязків\~ Закритого\~ Акціонерного\~ Товариства\~ [PERSON]\~ «ПриватБанк», у звязку з чим\~ на підставі\~ рішення\~ загальних\~ зборів\~ акціонерів від\~ 30.04.2009 року\~ змінено\~ найменування позивача з\~ Закритого\~ Акціонерного\~ Товариства\~ [PERSON]\~ «ПриватБанк», на\~ ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК. 12.01.2005 між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено договір №LGH0RK02460090 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. на купівлю ТНС зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії 0,91% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Періодом сплати є з «12» по «16» число кожного місяця, в якому позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 1\~231,92 грн. для погашення заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, комісією. Для виконання даного договору банк відкрив позичальнику відповідні рахунки. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері кредитування . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2013 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк заборгованість за кредитним договором №LGH0RK02460090 від 12.01.2005 в сумі 246739,52 грн та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк 10000,00 гривень, а всього заборгованість у сумі 253739,52 грн, що складається з : - 22\~400,66 грн.- заборгованість за кредитом; 83\~901,96 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 6370,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 141066,90 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Таким чином між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли зобовязальні цивільно правові відносини у сфері кредитування. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало чинності 07.10.2013 Вирішуючи спір по суті судом використано норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А ч.3 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частина 2 зазначеної статті визначає, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Згідно з ч.3\~ст.131 ЦПК України, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті, зобовязані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Позивачем на виконання приписів ч.3 ст.131 ЦПК України та до початку розгляду справи по суті надано копію заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2013 у справі № 202/29991/13-ц, що набрало законної сили. Зокрема судом було встановлено, що позивачем до основного відповідача [PERSON] та поручителя предявлявся позов про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № LGH0RK02460090 від 12.01.2005. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2013 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк заборгованість за кредитним договором №LGH0RK02460090 від 12.01.2005 в сумі 246739,52 грн та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк", [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк 10000,00 гривень, а всього заборгованість у сумі 253739,52 грн, що складається з : - 22\~400,66 грн.- заборгованість за кредитом; 83\~901,96 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 6370,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 141066,90 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Дане рішення є преюдиційним. Позивач просить стягнути з [PERSON] - 55631,53 грн, що як встановлено судом є пенею нарахованою за несвоєчасне виконання кредитного договору №LGH0RK02460090 від 12.01.2005 . 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно\~ цього Розпорядження м. Луганськ, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Луганськ. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані\~ у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. Отже, із системного аналізу статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 вбачається, що мова йде про всі штрафи, які нараховуються на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. \~ \~ \~ \~ Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. \~ \~ \~ З розрахунку заборгованості (а.с.7-8) вбачається що банк нарахував пеню по 21.07.2016 включно в сумі 200852,79 грн з яких погашено в тому числі списано - 4154,36 грн, залишок - 196698,43 грн. Сума пені 141066,90 грн. охоплюється Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2013 , яке набрало законної сили (а.с.6) різниця становить 55631,53 грн.. При цьому з розрахунку видно що станом на 16.08.2013 було нараховано 144712,25 грн пені, подальше нарахування пенні відбувалося з 14.04.2014 по 21.07.2016. Підсумовуючи викладене та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в сумі 3645,35 грн (144712,25 сума нарахована до 14.04.2014 - 141066,90 сума, що стягнута заочним рішенням від 27.09.2013) Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При\~ поданні позову позивачем платіжним дорученням\~ від 25.07.2016 був сплачений\~ судовий збір у сумі 1378 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі\~ 90,30 гривень (3645,35 :\~55631,53 х 1378). На підставі викладеного,

Outcome: partial