Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2003 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, протягом останніх місяців зникли взаєморозуміння і взаємоповага, склалися різні погляди на життя, через що стали виникати сварки. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в поданій заяві просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив не стягувати з відповідача судові витрати, при цьому зазначив, що з відповідачем проживають окремо з жовтня 2020 року, остання змінила місце проживання, діти проживають з ним (вх. № 2327/21-вх 08.04.2021). Відповідач також у своїй заяві позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала, на примирення не згодна, просила справу слухати в її відсутність та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] "; зазначила, що спільне проживання з позивачем припинили з жовтня 2020 року, на даний час діти проживають з позивачем (вх. № 2430/21-вх 14.04.2021). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 22 листопада 2003 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 147); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 листопада 2003 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 03 липня 2004 року на підставі актового запису № 88 від 03 липня 2004 року та серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 01 червня 2010 року на підставі актового запису № 68 від 01 червня 2010 року (а.с. 6-7). З жовтня 2020 року шлюбні відносини між подружжям припинені за різності характерів та поглядів на життя, внаслідок чого зникли взаєморозуміння і взаємоповага, через що стали виникати сварки. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, позивач в [ADDRESS] , відповідач в [ADDRESS] . Діти проживають разом з позивачем, чого не заперечували сторони. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України відповідач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved