Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8130, на підставі якого запропоновано стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» несплачену в строк за договором про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року заборгованість в сумі 343 084,13 гривень, в тому числі витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 3 000,00 гривень. Згідно з постановою Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14 лютого 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП №55499587. Дійсно, 02 листопада 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DNU0G4000000118901189, згідно якого йому був наданий іпотечний кредит. Однак, 23 квітня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська було стягнуто з нього на користь відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 153 340,78 гривень. Вважає, що приватний нотаріус вчинила виконавчий напис з порушенням чинного законодавства оскільки, вчиняючи його, не пересвідчилася у безспірності заборгованості позивача перед АТ КБ «ПриватБанк» за відповідним кредитним договором. Приватним нотаріусом взагалі не враховано, що згідно рішення суду за тим самим договором була вже стягнута заборгованість раніше. В ході виконання виконавчого напису від 15 серпня 2017 року державним виконавцем були призначені торги з продажу його нерухомості. Посилається на ст.ст.34,87 Закону України "Про нотаріат", правову позицію Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141 цс 14. Зазначив, що виконавчим написом стягнуто суму заборгованості за період з 02 листопада 2007 року по 28 липня 2017 року, без урахування рішення суду, яким вже стягнута сума заборгованості за кредитним договором, вказує на пропуск строку позовної давності при вчиненні вказаного виконавчого напису, тобто вважає, що заборгованість не можна вважати безспірною. Просить суд задовольнити його позовні вимоги, виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 15 серпня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №8130, серії НМІ №309510, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" не сплаченої в строк за кредитним договором №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року заборгованості в сумі 343 084,13 гривень визнати таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 1 261,20 гривня та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень. У ході судового розгляду представник позивача адвокат Муравський В.В. підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити в повному обсязі. У судове засідання 17 вересня 2020 року представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності. Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав свій відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вважає, що банк не є належною стороною по справі - відповідачем, бо не має права видавати виконавчі написи, право на вчинення виконавчого напису має нотаріус. Цей спір стосується оскарження дій органу владних повноважень, тому справа не підсудна загальним судам. Позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір, а такі факти у позові відсутні. Банком нотаріусу надані всі необхідні документи, передбачені законодавством, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед АТ КБ "ПриватБанк". Строки, передбачені ст.88 ЗУ "Про нотаріат" не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису є позасудовим способом захисту цивільних прав, це строк саме для звернення до суду і не є строком звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Ця норма банком не порушена, початок перебігу строку позовної давності є дата припинення дії договору, але договір не був припинений, так як кредит надавався позивачу зі строком погашення не пізніше 02 листопада 2027 року, зобов`язання позивача не виконано, договір чинний і у кредитора виникає право вимоги виконання обов`язку боржником. На момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення. Посилання позивача на рішення суду від 23 квітня 2012 року №2-412/1282/2012 є безпідставним, оскільки сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Винесене рішення не підтверджує факт виконання зобов`язання позивачем перед АТ КБ "ПриватБанк", а навпаки підтверджує наявне право у стягувача захистити своє порушене право. Крім того, заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката із врахуванням витягу з сайту Міністерства Юстиції, з якого вбачається, що ані ТОВ "Юридична компанія "Консалтинг Альянс", ані його засновник і директор, зокрема, через відсутність щодо них відомостей в Єдиному Реєстрі Адвокатів України, не мають, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України, повноважень бути представником у суді в якості адвоката, в позові позивач вказує, що витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень понесли відповідач та третя особа, доказів того, що витрати обумовлені наданням саме правничої допомоги не надано,прибутковий касовий ордер №1110 від 23 березня 2020 року не відповідає приписам п.3.1.1 та 4.1 договору про надання юридичних послуг ні щодо назви, ні щодо строків здійснення оплати, акт виконаних робіт від 25 березня 2020 року не стосується ані саме договору про надання юридичних послуг від 16 березня 2020 року, ані попередньо здійсненої оплати 23 березня 2020 року в розмірі 15 000 гривень, як через різну нумерацію договорів, так і через відмінні дати здійснення оплати. Перелічені в акті послуги, як участь у судових засіданнях та організація супроводу позову в суді фактично надані бути не могли через відкриття провадження в справі лише 06 квітня 2020 року. Не надано доказів надання таких послуг, як вивчення матеріалів справи в АТ КБ "ПриватБанк" та вивчення зібраних матеріалів кредитної справи, в тому числі через відсутність відповідних запитів позивача на адресу відповідача. Долучений договір доручення №131Д від 25 березня 2019 року не стосується вищевказаних документів, оскільки укладений минулого року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову. Вважає, що позивач не має права на стягнення з відповідача на його користь компенсації судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень. Також, доповнив, що виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська по справі №2-412/1282/2012 в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження", до виконання не пред`являвся. Станом на теперішній час в АСВП відносно позивача наявне лише одне виконавче провадження №55499587 з примусового виконання оскаржуваного ним виконавчого напису нотаріуса. Представником позивача було подано відповідь на відзив та заперечення проти клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а представником відповідача - заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Третя особа по справі: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник третьої особи - Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, позивач по справі - [PERSON] 02 листопада 2007 року уклав з ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") договір про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189, за умовами якого отримав кредит в розмірі 151 500 гривень на придбання житла, з терміном повернення до 02 листопада 2027 року, зі сплатою щомісячно кредиту згідно графіку погашення та відсотків в розмірі 15% на рік за користування кредитом. 23 квітня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №2-412/1282/2012 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по договору про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року, станом на 23 липня 2009 року, в розмірі 153 340,78 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 149 491,67 гривень, по процентах за користування кредитом в розмірі 3 797,64 гривень та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 51,47 гривні. 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був виданий виконавчий напис, яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти в сумі 340 084,13 гривень, які є його боргом за договором про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк", у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 149 008,50 гривень, залишок заборгованості за відсотками 108 439,24 гривень, пеня 82 636,39 гривень, а також стягнути з [PERSON] витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000 гривень, а всього стягнути: 343 084,13 гривень. Строк, за який проводиться стягнення: з 02 листопада 2007 року по 28 липня 2017 року, що підтверджується копією виконавчого напису №8130. 14 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №55499587 на підставі виконавчого напису №8130, виданого 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат"). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ч.1 ст.630 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За умовами ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що врегульовано положеннями ст.1054 ЦК України. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Як встановлено судом, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №2-412/1282/2012 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по договору про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року, станом на 23 липня 2009 року, в розмірі 153 340,78 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 149 491,67 гривень, по процентах за користування кредитом в розмірі 3 797,64 гривень та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 51,47 гривні, в той же час виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим у реєстрі за №8130 15 серпня 2017 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти в сумі 340 084,13 гривень, які є його боргом за договором про іпотечний кредит №DNU0G4000000118901189 від 02 листопада 2007 року, укладеним між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк", у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 149 008,50 гривень, залишок заборгованості за відсотками 108 439,24 гривень, пеня 82 636,39 гривень, а також стягнути з [PERSON] витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000 гривень, а всього стягнути: 343 084,13 гривень. Строк, за який проводиться стягнення: з 02 листопада 2007 року по 28 липня 2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому цей надпис є таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Посилання позивача на пропуск відповідачем строку позовної давності при зверненні до приватного нотаріуса з вимогою про видачу виконавчого напису, суд не може взяти до уваги, оскільки строк дії кредитного договору - до 02 листопада 2027 року. Крім того, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора щодо стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 522/12443/17-ц. Посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем по справі, а відповідачем повинен бути нотаріус, що вчинив виконавчий напис, суд не може взяти до уваги, оскільки нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Таким чином, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18. Посилання відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, на те, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, а також на те, що рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не виконане та не перебуває на примусовому виконканні, суд не може взяти до уваги, оскільки вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження №14-557 цс 19), з подібних правовідносин. Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку спростував належними і допустимими доказами, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, оскільки виконавчим написом стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 149 008,50 гривень, яку на момент вчинення виконавчого напису вже було стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року, а повторне притягнення до юридичної відповідальності одного виду не відповідає нормам ст.61 Конституції України, та те, що відповідач не позбавлений права на звернення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпровська від 23 квітня 2012 року до примусового виконання, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір по справі в розмірі 1 261,20 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Також, при пред`явленні до суду заяви про забезпечення позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 420,40 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача та заява про забезпечення позову задоволені в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 261,20 гривень. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до\~копії договору\~№ Ю.0.0.38/20 про надання юридичних послуг від 16 березня 2020 року, позивач [PERSON] (замовник) та ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" (виконавець) уклали договір про надання за плату юридичних послуг, зазначених в п.1.2 договору. Предметом договору є надання правової допомоги та організація процесу по захисту інтересів позивача за кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "ПриватБанк", що виникли внаслідок укладення кредитних договорів, зокрема підготовка, подача та супровід позову позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також організацію забезпечення адвокатської правової допомоги в судовому процесі по вищезазначеній справі. Виконавець зобов`язався надати замовнику (позивачу) наступні юридичні послуги: вивчення ситуації та підготовка матеріалів для подачі та супроводу вищевказаного позову, підготовка правової позиції, що необхідна для захисту інтересів замовника в судових інстанціях, підготовка заперечень та інших процесуальних документів для надання правового захисту замовнику, забезпечення надання у встановленому порядку інтересів замовника в суді першої інстанції відносно предмета надання правової допомоги, доручити представлення інтересів замовника в судовому порядку по договору доручення безпосередньо Адвокатському об`єднанню "Еквіта". Замовник зобов`язався за надані послуги здійснити оплату виконавцю в розмірі 15 000 гривень на протязі двох банківських днів з моменту укладення договору шляхом внесення грошових коштів в касу підприємства. 25\~березня 2020\~року позивач\~(замовник)\~та ТОВ\~"Юридична\~Компанія "Консалтинг\~Альянс"\~(виконавець)\~уклали акт\~виконаних робіт\~по Договору\~на надання\~юридичних послуг\~№Ю.0.0.37/20 від 16 березня 2020 року, згідно якого, виконавець здав, а замовник отримав виконані роботи у вигляді наданих послуг, обумовлених п.1.2 договору послуг №Ю.0.0.38/20 від 16 березня 2020 року, а саме: організація правового супроводу цивільного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус та Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області; вивчення матеріалів кредитної справи в АТ КБ "ПриватБанк"; підготовка зібраних матеріалів кредитної справи, підготовка загальної позиції; підготовка правової позиції та вивчення судової практики по відповідній категорії справ; підготовка позовної заяви та подачі її до суду; забезпечення замовника за договором доручення кваліфікованою адвокатською правовою допомогою в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області; участь в судових засіданнях за даною позовною заявою. 25\~березня 2019\~року між\~ТОВ "Юридична\~Компанія "Консалтинг\~Альянс"\~(довіритель)\~та Адвокатським\~об`єднанням\~"Еквіта"\~(повірений)\~укладено договір\~доручення №131/Д,\~згідно якого\~повірений зобов`язався\~на підставі\~договору про\~надання юридичних\~послуг №Ю.0.0.38/20 від 16 березня 2020 року здійснити від імені довірителя юридичні та фактичні дії в представництві інтересів довірителя - [PERSON] по справі в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В якості співробітників повіреного може бути залучений адвокат Муравський В.В. Повірений зобов`язався забезпечити своєчасно: участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, готувати необхідні документи (клопотання, заяви, заперечення) в суд загальної юрисдикції, в ході судових засідань заявляти клопотання, надавати докази, задавати питання учасникам процесу, надавати свої доводи, заперечувати проти клопотань інших учасників процесу, підготувати звіт про надані послуги за даним договором та передати довірителю заяву в суд про відшкодування витрат на оплату послуг представника після вступу рішення суду в законну силу. Квитанцією до прибуткового касового ордера №1110 від 23 березня 2020 року та прибутковим касовим ордером №1110 від 23 березня 2020 року підтверджується, що [PERSON] на підставі договору про надання юридичних послуг № Ю.0.0.38/20 від 16 березня 2020 року сплатив ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" 15 000 гривень. Представництво інтересів позивача [PERSON] в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області, на підставі договору доручення №131/Д, здійснювалося представником - адвокатом Муравським В.В., повноваження якого підтверджуються ордером серії ДП №2528/029 від 26 травня 2020 року та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3755 від 02 липня 2018 року. Копією додаткової угоди №1 від 01 червня 2020 року по договору доручення №131/Д від 25 березня 2019 року підтверджується, що між ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" та Адвокатським об`єднанням "Еквіта" укладено дану додаткову угоду про те, що сторони прийшли згоди в зв`язку з допущеною опискою в даті укладання договору, а саме: допущеної описки в році укладення внести зміни в дату зміни договору доручення №131/Д від 25 березня 2019 року, який фактично було укладено 25 березня 2020 року. Сторони визнають датою укладення договору доручення №131/Д саме 25 березня 2020 рік. Сторони визнали факт підписання даної угоди від 01 червня 2020 року як додаткову угоду №1 до договору доручення №131/Д від 25 березня 2019 року. Інші умови договору залишаються незмінними. Як зазначалося вище, ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, за змістом наведеної норми можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні положень статей 1, 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі ( постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 року № 910/2170/18). Судом встановлено, що позивачем сплачено на користь ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс", в особі директора [PERSON] , 15 000 гривень за договором №Ю.0.0.38/20 від 16 березня 2020 року про надання юридичних послуг, а саме (згідно акту виконаних робіт від 25 березня 2020 року): за організацію правового супроводу цивільного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус та Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області; вивчення матеріалів кредитної справи в АТ КБ "ПриватБанк"; підготовку зібраних матеріалів кредитної справи, підготовку загальної позиції; підготовку правової позиції та вивчення судової практики по відповідній категорії справ; підготовку позовної заяви та подачі її до суду; забезпечення замовника за договором доручення кваліфікованою адвокатською правовою допомогою в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області; участь в судових засіданнях за даною позовною заявою. Суду не доведено, що ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" надала позивачу такі юридичні послуги, зазначені в акті виконаних робіт від 25 березня 2020 року, як: вивчення матеріалів кредитної справи в АТ КБ "ПриватБанк", вивчення зібраних матеріалів кредитної справи, участь в судових засіданнях за даною позовною заявою (акт виконаних робіт датовано 25 березня 2020 року, ухвала про відкриття провадження в даній цивільній справі датована 06 квітня 2020 року, перше судове засідання призначене на 04 травня 2020 року). Також, суду не доведено належними та допустимими доказами по справі, що вказані юридичні послуги, перелічені в акті виконаних робіт, які були надані позивачу ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" в особі директора Родіонової К.О. за договором про надання юридичних послуг від 16 березня 2020 року та оплачені позивачем, були здійснені саме адвокатом і, в розумінні ст.137 ЦПК України, є витратами, пов`язаними з правничою допомогою адвоката, що підлягають відшкодуванню, тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Слід зазначити, що під час розгляду цивільної справи в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області інтереси позивача представляв його представник за договором доручення №131/Д від 25 березня 2019 року та додатковою угодою №1 від 01 червня 2020 року - адвокат Муравський В.В., в обов`язки якого, за вказаним договором доручення входило: участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, підготовка клопотань, заяв, заперечень, надання доказів, пояснень під час розгляду цивільної справи, тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року №301/1894/17). Позивачем не надано суду документально підтверджених понесених ним витрат на правову допомогу, надану саме адвокатом Муравським В.В. та детального розрахунку вказаних витрат. Більше того, п.2.1.5 договору доручення №131/Д передбачено, що повірений - адвокатське об`єднання "Еквіта", в особі адвоката Муравського В.В., зобов`язується підготувати звіт про надані послуги за даним договором та передати довірителю - ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" в особі директора Родіонової К.О. заяву в суд про відшкодування витрат на оплату послуг представника після вступу рішення суду в законну силу. Тобто, сам договір доручення містить умову про підготовку звіту адвокатом про надані послуги позивачу та їх вартість в майбутньому, а саме: після вступу рішення суду в законну силу. Також, суду не надано доказів того, що ТОВ "Юридична Компанія "Консалтинг Альянс" в особі директора Родіонової К.О. з грошових коштів в розмірі 15 000 гривень, отриманих від позивача за договором про надання юридичних послуг, сплатила адвокатському об`єднанню "Еквіта" кошти за надані ними послуги по договору доручення. Враховуючи, що детального розрахунку вартості кожної послуги, наданої позивачу, детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суду не надано, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved