Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування зазначила, що її було двічі повідомлено про зміну істотних умов праці. Коли її було повідомлено перший раз, вона погодилася на такі зміни. Однак, в подальшому написала лист керівництву відповідача про відкликання своєї згоди. Коли позивача було вдруге повідомлено про зміни в істотних умовах праці, вона відмовилася від продовження роботи на нових умовах. Накази від 05 квітня 2021 року про її звільнення та від 26 квітня 2021 року, яким було внесено зміни до попереднього наказу щодо дати звільнення, [PERSON] вважає незаконними. Позивач має статус одинокої матері, оскільки самостійно виховує доньку [PERSON] , 2009 р.н., тому відповідач є особою, на яку розповсюджуються гарантії, передбачені ст.184 КЗпП України, і вона не може бути звільнена. Крім того, у відповідача не існувало виробничої необхідності у зміні організації виробництва і праці загалом, та у скороченні посади, на якій перебувала позивач, зокрема. Тому такі накази позивач просить визнати незаконними, скасувати їх, а також поновити позивача на посаді бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу ДАП «Україна» з поновленням попередніх умов праці з 26 квітня 2021 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2021 позовну заяву було залишено без руху (а.с.28-29). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.36). 14 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від ДАП «Україна», в якому відповідач заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що підприємством було дотримано норми чинного трудового законодавства, а саме повідомлено [PERSON] про зміну істотних умов праці за два місяці (02.02.2021) та звільнено у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці через два місці з дня повідомлення (26.04.2021). Також не заслуговує увагу посилання позивача щодо незастосування до неї ст. ст.184 КЗпП України, оскільки звільнення відбулося не з ініціативи роботодавця. Крім того, позивач взагалі не довела, що має статус одинокої матері, оскільки з червня 2020 року і до дня звільнення відповідачу не надала жодного підтверджуючого документу про це. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила задовольнити. Також просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. Представник відповідача Білий О.О. у задоволенні позову просив відмовити. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Наказом ДАП «Україна» від 01.12.2020 № 151 «Про введення в дію нової організаційно-управлінської структури та нового штатного розпису ДАП «Україна» (а.с.70), було введено в дію з 01.12.2020 нову організаційно-управлінську структуру, затверджену 13.11.2020, та новий штатний розпис ДАП «Україна», затверджений 13.11.2020 та погоджений 30.11.2020 Державним управлінням справами. На виконання вимог наказу ДАП «Україна» від 01.12.2020 № 151 «Про введення в дію нової організаційно-управлінської структури та нового штатного розпису ДАП «Україна», проведені відповідні зміни в організації виробництва і праці, внутрішній організаційній структурі, наказом ДАП «Україна» від 02.12.2020 № 153 (а.с.71-73) в службі бортпровідників: виведено старший бортовий провідник - 2 посади, бортпровідник - 0,75 посади; введено інструктор-провідник бортовий - 1 посада. Протоколом засідання Ради трудового колективу від 18.11.2020 № 13 вирішено надати згоду на зміну істотних умов праці та режиму роботи: [PERSON] , бортпровіднику служби бортпровідників льотної служби про зміну умов оплати праці, щодо посади, яку вона обіймає встановлено утримання неповної одиниці, а саме: відповідної частки штатної одиниці 0,25 з 10-ти годинним робочим тижнем (а.с.74). Наказом ДАП «Україна» від 30.12.2020 № 365/о «Про зміну істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» прийнято рішення персонально повідомити, під підпис, не пізніше ніж за два місяці до запровадження нових і зміну діючих умов праці, режиму роботи [PERSON] про зміну умов праці (а.с.75). 11 січня 2021 року позивачу було вручено повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці від 11.01.2021 № 32 (а.с.76). В цей же день позивач ознайомилась з повідомленням та погодилась на продовження роботи на нових умовах, засвідчивши це своїм підписом та подавши заяву від 11.01.2021 №44/01-15 (а.с.77). Наказом ДАП «Україна» від 11.01.2021 № 5/о «Про переведення [PERSON] » (а.с.78), переведено з 12.01.2021 [PERSON] , бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу, на посаду бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу з відповідною часткою штатної одиниці 0,25 з посадовим окладом у розмірі 2366 грн. 25 коп. на місяць, з відповідним десятигодинним, п`ятиденним робочим тижнем, з понеділка по п`ятницю, тривалістю робочого дня 2 години. У зв`язку з відкликанням позивачем заяви та згоди на продовження роботи на нових умовах, наказом ДАП «Україна» від 25.01.2021 № 24/о «Про втрату чинності наказів від 29.12.2020 № 358/о, від 30.12.2020 № 365/о», визнано такими, що втратили чинність накази ДАП «Україна» від 29.12.2020 № 358/о «Про зміну істотних умов праці працівників ДАП «Україна» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» та від 30.12.2020 № 365/о «Про зміну істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» (а.с.79). Наказом ДАП «Україна» від 25.01.2021 № 25/о «Про скасування наказу від 11.01.2021 № 5/о», скасовано наказ від 11.01.2021 № 5/о «Про переведення [PERSON] » (а.с.80). Наказом ДАП «Україна» від 01.02.2021 № 34/о «Про зміну істотних умов праці у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» (а.с.81), на виконання вимог чинного законодавства (ст. ст. 32, 103 КЗпП України) прийнято рішення персонально повідомити, під підпис, не пізніше ніж за два місяці до запровадження нових і зміну діючих умов праці, режиму роботи: [PERSON] , бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу про зміну умов праці, щодо посади, яку вона обіймає встановлено утримання неповної одиниці, а саме: відповідної частини штатної одиниці 0,25 з 10-ти годинним робочим тижнем. 02 лютого 2021 року [PERSON] було вручене повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці від 02.02.2021 № 35 (а.с.82). В цей же день позивач ознайомилася з повідомленням та відмовилася від продовження роботи на нових умовах, засвідчивши це своїм підписом. 05 квітня 2021 року позивачу було запропоновано письмово повідомити про своє рішення щодо згоди або відмови шляхом написання відповідної заяви та ще раз додатково роз`яснено про наслідки відмови від продовження роботи в нових умовах праці. В присутності начальника служби бортпровідників льотного комплексу Вишнікова Р., заступника начальника юридичної служби Білого О., начальника відділу кадрів Мельника О., завідувача сектору праці і заробітної плати фінансової служби Бойко С., голови Ради трудового колективу Богуславського А., [PERSON] повідомила про відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці та поставити підпис на запропонованій заяві, про що було складено Акт про відмову від продовження роботи на посаді бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу в нових умовах праці від 05.04.2021 № 614/01-15 (а.с.83). Наказом ДАП «Україна» від 05.04.2021 № 124/о «Про звільнення [PERSON] », звільнено [PERSON] , бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу, 05.04.2021 у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України (а.с.84). У зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, наказом ДАП «Україна» від 26.04.2021 № 160/о «Про зміну дати звільнення [PERSON] » (а.с.85), внесено зміни до наказу від 05.04.2021 № 124/о «Про звільнення [PERSON] » шляхом зміни дати звільнення з 05.04.2021 на 26.04.2021. Наказом ДАП «Україна» від 02.12.2020 № 156 була утворена тимчасова комісія ДАП «Україна» з проведення та здійснення заходів з питань впровадження нової організаційно-управлінської структури і штатного розпису (а.с.86-87), на виконання наказу ДАП «Україна» від 02.12.2020 № 153. Відповідно до витягу від 04.03.2019 № 90-29-2 з протоколу засідання аеропортового комітету з безпеки від 22 грудня 2018 року № 90-29-18 (а.с.89), [PERSON] позбавлена доступу до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль». Відповідно до витягу від 15.01.2021 № 90-29-1 2 з протоколу засідання аеропортового комітету з безпеки від 30 грудня 2020 року № 90-29-7 (а.с.90), вирішено не поновлювати право доступу до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль» бортпровіднику ДАП «Україна» [PERSON]. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частинами першою та шостою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року в справі № 6-2748цс15, постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року, справа № 761/3388/15-ц, провадження № 61-2435св18, від 31 березня 2021 року, справа № 332/890/20, провадження № 61-643св21, від 08 липня 2020 року, справа № 501/3407/18, провадження № 61-15070св19). Термін «зміни в організації виробництва і праці» використовується в частині третій статті 32 та пункті 1 частині першій статті 40 КЗпП України, згідно з якими трудовий договір може бути розірваний з ініціативи роботодавця у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Під терміном «зміни в організації виробництва і праці» розуміється раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, серед них перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Із змісту пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України випливає, що змінами в організації виробництва і праці також є: ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Питання віднесення тих чи тих умов праці до істотних чи неістотних виникає тоді, коли в роботодавця виникає необхідність їх змінити. У таких випадках роботодавцеві потрібно узгодити це питання з кожним працівником, адже одна й та сама умова праці для одного з них може бути істотною, а для іншого - ні. Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Згідно з частиною першою статті 64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис частина третя статті 64 ГК України. Питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. Реалізація цього права породжує обов`язок підприємства дотриматися гарантій прав працівників, зокрема тих, які визначені статтями 42, 49-2, 49-4 КЗпП України. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Викладені позивачем доводи позовної заяви не містять таких підстав, з посиланням на норму закону, відповідно до яких є необхідність у реагуванні на рішення про внутрішній устрій підприємства за вимогою працівника. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розподіл обов`язків по доказуванню здійснюється відповідно до законодавчо закріплених загальних і спеціальних правил. Загальні правила діють для всіх справ незалежно від їх матеріально-правової природи. Спеціальні правила (презумпції та фікції) застосовуються стосовно певних категорій справ або при вирішенні окремих процесуальних питань. Змістом і тих, і інших є припущення про наявність або про відсутність позовних фактів. Винятки із загального правила розподілу обов`язку доказування випливають з норм матеріального права. З урахуванням статті 32 КЗпП України саме роботодавець має довести, що відбулися зміни в організації виробництва і праці. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Судом було встановлено, що у штатному розписі станом на жовтень 2020 року у службі бортпровідників перебувало по штату 12 бортпровідників. У грудні 2020 року у відповідача почалась процедура проведення відповідних змін в організації виробництва і праці внаслідок введення в дію нової організаційно-управлінської структури та нового штатного розпису, а саме раціоналізація робочих місць. Так, у внутрішній організаційній структурі служби бортпровідників: виведено старший бортовий провідник - 2 посади, бортпровідник - 0,75 посади; введено інструктор-провідник бортовий - 1 посада. Крім позивача, також було виведено із інших підрозділів слюсар-ремонтник з ремонту електроустаткування автомобілів 4 розряду 0,25 посади, мийник літальних апаратів (салонів) 0,25 посади, інженер 2-ї категорії 0,5 посади. В подальшому, у штатному розписі у січні 2021 року були знову проведені зміни в організації виробництва і праці підприємства, в тому числі по службі бортпровідників: введено старший бортовий провідник служби бортпровідників - 2 посади. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. Суду було доведено відповідачем, що відбулися зміни в організації виробництва та праці в ДАП «Україна» (у службі бортпровідників було виведено 0,75 посади), що зумовило необхідність змінити істотні умови праці для одного з 12 бортпровідників, які працювали у відповідача у грудні 2020 року. Як вбачається зі змісту службової записки начальника служби бортпровідників льотного комплексу Романа Вишнікова , поданій голові тимчасової комісії ДАП «Україна» Дерев`язі Л. від 10.12.2020 (а.с.88) «У зв`язку з введенням в дію нового штатного розпису та проведення відповідних структурних змін, згідно з наказом ДАП «Україна» від 01.12.2020 № 151, в службі бортпровідників льотного комплексу виведено посаду бортпровідник -0,75. Проаналізувавши всіх працівників, які займають посаду бортпровідника пропоную перевести на посаду 0,25 бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу [PERSON] . Бортпровідник служби бортпровідників льотного комплексу [PERSON] , відповідно до рішення місцевої кваліфікаційної комісії була відсторонена від виконання обов`язків в якості члена кабінного екіпажу на повітряних суднах підприємства до усунення причин, що обмежують таку роботу, наказом № 107/0 від 04.07.2019. Одночасно, не втратили чинність листи від Служби безпеки України та Управління державної охорони України щодо неможливості залучення [PERSON] до обслуговування літерних рейсів та допуску на спеціальну стоянку. Також надійшли витяги з протоколів засідання аеропортового комітету з безпеки від 16.12.2019 року, в яких сказано про позбавлення допуску до контрольованих зон ДП МА «Бориспіль». Всі заборони та обмеження унеможливлюють виконання [PERSON] її посадових обов`язків, так як вона фактично не має доступу до повітряних суден». Протоколом засідання тимчасової комісії ДАП «Україна» з проведення та здійснення заходів з питань впровадження нової організаційно-управлінської структури і штатного розпису від 16.12.2020 №3, за результатом розгляду подання начальника служби бортпровідників льотного комплексу Романа Вишнікова, вирішено надати повідомлення про зміну істотних умов праці [PERSON] , бортпровіднику служби бортпровідників льотного комплексу (а.с.91-97). Рішення у формі протоколу було прийнято колегіально, що виключає будь-які конфлікти інтересів та суб`єктивний вплив будь-якої особи на рішення комісій. Позивачем не оскаржено даний протокол та не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності порушень з боку членів комісій під час прийняття рішення. Суд критично ставиться до посилань позивача, що його незаконно було звільнено на підставі штатного розпису, який на момент її звільнення втратив чинність у зв`язку з прийняттям в січні 2021 року нового штатного розпису. Так, новим штатним розписом були внесені зміни щодо інших посад на підприємстві, однак такі зміни не стосувалися посад саме бортпровідників, виведення 0,75 посади бортпровідника відбулося на підставі штатного розпису від грудня 2020 року, та відповідно і звільнення позивача відбулося за цим же штатним розписом. Судом встановлено, що 02 лютого 2021 року позивачу було вручено повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці. В цей же день позивач ознайомилася з повідомленням та відмовилася від продовження роботи на нових умовах, засвідчивши це своїм підписом. В даному випадку повідомлення - це письмова пропозиція працівникові продовжити роботу після того, як власник з дотриманням установленого законодавством двомісячного строку змінить істотні умови праці. Працівник може прийняти цю пропозицію та продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці або ж відмовитися від неї. Двомісячний строк попередження передбачено для того, щоб працівник міг знайти собі іншу роботу, якщо його не влаштовує зміна істотних умов праці. Після закінчення двомісячного строку, позивач не змінила свою думку та відмовилась від продовження роботи на посаді у зв`язку із зміненими умовами праці, про що був складений відповідний акт. Про відмову від продовження роботи на посаді бортпровідника в нових умовах праці позивач також зазначала і у судовому засіданні. Після прийняття наказу від 05 квітня 2021 року у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, наказом ДАП «Україна» від 26 квітня 2021 року було внесено зміни до наказу від 05.04.2021 № 124/о «Про звільнення [PERSON] » шляхом зміни дати звільнення з 05.04.2021 на 26.04.2021. Відповідачем було дотримано норми чинного трудового законодавства, а саме повідомлено [PERSON] про зміну істотних умов праці за два місяці (02.02.2021) та звільнено у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці через два місці з дня повідомлення (26.04.2021), тому трудові права позивача за результатами змін істотних умов його праці відповідачем не порушені, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. Позивач на підтвердження статусу одинокої матері надала копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , копію рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 березня 2013 року, яким було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , лист від Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області від 02.09.2021, відповідно до якого виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] не надходили, довідки Бориспільської загальноосвітньої школи №751 від 07.05.2020 та №6 від 30.08.2021 про те, що батько учениці [PERSON] не відвідує батьківські збори, не спілкується з учителями та класним керівником (а.с. 8, 9, 10, 130, 131). Оскільки позивач має статус одинокої матері, тому вважає, що її звільнення відбулося з порушенням ст.184 КЗпП України. Частиною 2 статті 184 КЗпП України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Поняття "одинокої матері" визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.92 р. № 9 ( v0009700-92 ). Згідно з п. 9 цієї постанови одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує й утримує дитину сама. За цим визначенням для визнання "іншої жінки" одинокою необхідно дві ознаки: вона і виховує дитину, і сама її утримує. Відповідно до зазначеного, до категорії одинокої матері відносяться: жінка, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі й розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена). З урахуванням наданих позивачем документів, суд вважає, що позивач підпадає під статус одинокої матері. Суд критично відноситься до позиції відповідача, про те, що ним не визнається статусу одинокої матері позивача. Так, у наказі від 05.04.2021 генеральним директором відповідача було наказано виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 20 днів невикористаної соціальної відпустки за 2020, 2021 роки відповідно до ст.19 Закону України «Про відпустки». Вказана стаття передбачає щорічне надання додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів одинокій матері. Однак, зазначене визначення терміна "одинока мати" застосовується тільки для надання пільг і гарантій, встановлених трудовим законодавством щодо відпусток. Названі в ч.3 ст.184 КЗпП України категорії жінок не можуть бути звільнені не лише з підстав, передбачених ст. 40 і 41 КЗпП, але й за іншими підставами, які кваліфікуються як звільнення (розірвання трудового договору) з ініціативи власника. Однак з інших підстав (які не кваліфікуються як розірвання трудового договору з ініціативи власника) припинення трудового договору з цими категоріями жінок можливе. Тому, процедура звільнення позивача за ч. 6 ст. 36 КЗпП України відповідачем була витримана, посилання позивача про те, що вона є одинокою матір`ю та підпадає під дії ст. 184 КЗпП України про заборону звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, то у даному випадку звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому припинення трудового договору без врахування гарантій, передбачених ст. 184 КЗпП України, є можливим. З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави дійти висновку про порушення прав позивача та необхідності їх судового захисту. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати, понесені позивачем, належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed