Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із названою позовною заявою, якою просила суд зобов'язати відповідача видати трудову книжку, стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16828,09 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 19 серпня 2017 року позивач прийнята на роботу до ТОВ "Український рітейл" згідно наказу № 183-к від 17.08.2017 на посаду продавця продовольчих товарів. 03 січня 2018 позивача було звільнено за ініціативою уповноваженого органу роботодавця - керуючою магазином [PERSON], яка повідомила позивача про звільнення. При звільненні позивачу не була видана трудова книжка та не виплачена заробітна плата. Через неотримання трудової книжки позивач не має можливості працеалштуватись на іншу роботу. Добровільно видати трудову книжку та провести виплату при звільненні відповідач відмовляється. Ухвалою від 13 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким відповдіач проси відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказно про те, що [PERSON] не має повноважень на вивільнення персоналу, наказ про звільнення [PERSON] не видавався, позивач з 04 січня 2018 року на роботу не виходить, виправдувальні документи не надає, заяви про звільнення за власним бажанням не надавала, підстави для видачі трудової книги на даний час відсутні. У судовому засіданні позивачем позовні вимоги підтримано. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухваши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] направлена на працевлаштування Харківським міським центром зайнятості до ТОВ "Український рітейл" на пісдтаві наказу про прийняття № 183-к від 19 серпня 2017 року. З 04 січня 2018 року позивач не з'являється на роботу, про керуючим магазином № 01102 ТОВ "Український рітейл" на ім'я керівництва установи направлено відповідну службову записку. 02\~лютого\~2018 складено акт відсутності працівника на робочому місці та направлено на адресу позивача повідомлення про необхідність пред'явлення виправдовуючих документів про причини відсутності на робочому місці. 02 березня 2018 року позивачем направлено на адреси виконуючого обов'язки директора ТОВ "Український рітейл" та керуючої магазином № 01102 листи із клопотанням про видачу копії наказу про її звільнення та оригінал трудової книжки. 20 березня 2018 року на адресу позивача відповідачем складено та направлено лист із повідомленням про те, що наказ про звільнення ще не виносився. Крім того, акти про відсутність працівника на робочому місці складались 20.03.2018 та 08.06.2018. На час розгляду справи трудовий договір між сторонами не розірвано. Підстави припинення трудового договору передбачені статтею 36 КЗпП України. До них належать, зокрема, угода сторін, закінчення строку дії трудового договору, розірвання трудового договору з ініціативи працівника чи власника. Угода про розірвання трудового договору не укладалась. Статтею 40 КЗпП України надано право власнику або уповноваженому ним органу розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Зважаючи на те, що наказ про звільнення відповідачем не видавався, судом не встановлено факту вимушеного прогулу, тобто відсутності працівника на робочому місці та(або) невиконання посадових обов'язків не з власної провини, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed