Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на їх користь заборгованість по орендній платі в розмірі 11138,73 грн.; розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади від 26 липня 2016 року, укладений між Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , за яким було передано у строкове платне користування комунальне нерухоме майно площею 14,9 кв.м., розміщене за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на балансі Комунального підприємства міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить 37818 грн.; зобов`язати відповідача звільнити нежитлове вбудоване приміщення площею 14,9 кв.м., яке розміщене за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27 липня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська, строком до 26 липня 2013 року. 27 липня 2012 року актом прийому - передачі було передано ФОП [PERSON] вбудоване нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 14,9 кв.м.). Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28 грудня 2012 року № 621-30/VI Фонд комунальної власності Дніпродзержинської міської ради реорганізовано на Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради. 23 липня 2013 року між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська, строком до 26 липня 2014 року. 17 липня 2014 року між департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська, строком до 26 липня 2015 року. 27 липня 2015 року між департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська, строком до 26 липня 2016 року. Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29 січня 2016 року № 39-04/VIІ назву Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради було змінено на Департамент комунальної власності та земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради. Розпорядженням міського голови м. Дніпродзержинська на виконання постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» м. Дніпродзержинськ було перейменовано у м. Кам`янське. 26 липня 2016 року на адресу позивача надійшов від відповідача лист за вх. № 13/106, в якому вона просила пролонгувати договір оренди на вбудоване нежитлове приміщення площею 14,9 кв.м. розташоване за адресою [ADDRESS] , під розміщення перукарні строком на один рік. 27 липня 2016 року Наказом № 02/215 договір оренди з ФОП [PERSON] було пролонговано, строком дії до 26 липня 2017 року. У відповідності до умов п. 1.1. Договору від 26 липня 2016 року, орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування комунальне нерухоме майно площею 14,9 кв. м., розміщене за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на балансі Комунального підприємства міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить 37818 грн. З 23 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року позивач направляв відповідачу Претензії, в яких зазначалося, що у відповідача наявний борг за договором оренди та були зазначені реквізити для перерахування боргу за орендну плату. 06 червня 2017 року позивач направив відповідачу Претензію за вих. № 02-13/1628. В претензії значилося, що відповідно до розділу 10 Договір закінчується 26 липня 2017 року, та зазначено, якщо відповідач має намір продовжувати договірні відносини, йому необхідно до 26 червня 2017 року сплатити борг в сумі 2040,41 грн., що виник станом на 01 травня 2017 року. У разі, якщо відповідач не має наміру пролонгувати договорі оренди, приміщення має бути звільнене 26 липня 2017 року. 27 липня 2017 року позивачем було видано наказ № 02/202 «Про нарахування неустойки за використання орендованого приміщення після закінчення терміну дії договору оренди». Даним Наказом було нараховано відповідачу неустойку в розмірі подвійної орендної плати за використання приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після закінчення терміну дії договору оренди від 27 липня 2017 року. 02 серпня 2017 року позивач направив відповідачу претензію за вих.. № 02-13/2156. В претензії значилося, що 26 липня 2017 року закінчився термін дії договору оренди на житлове приміщення загальною площею 14,9 кв.м. по [ADDRESS] . В претензії була викладена вимога щодо термінової сплати заборгованості з орендної плати та необхідність з`явитися до позивача для оформлення необхідних документів щодо звільнення орендованого приміщення. 28 серпня 2017, 26 березня 2018 року, 31 травня 2019 року позивач направляв відповідачу претензії, в який значилося, що договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 14,9 кв.м. по [ADDRESS] закінчився 26 липня 2017 року. З 27 липня 2017 року за безпідставне використання приміщення відповідачу нараховується неустойка у подвійному розмірі орендної плати до моменту його звільнення. Відповідно до п. 10.10 Договору, майно вважається поверненим Орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі. До цього часу приміщення не звільнене. Таким чином, сума боргу відповідача станом на 01 травня 2019 року складає 10 422, 37 грн., в тому числі неустойка. 08 липня 2019 року з даних розміщених на сайті Міністерства юстиції України, а саме з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань позивачу стало відомо, що відповідач 22 березня 2019 року припинив підприємницьку діяльність, про що міститься відповідна відмітка в реєстрі. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по договору оренди у розмірі 11138,73 грн., розірвавши договір оренди. 22 серпня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином. Третя особа - Комунальне підприємство міської ради "Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду" у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); укладення концесійного договору з орендарем державного майна відповідно до Закону України "Про концесію"; банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Припинення договору оренди у зв`язку з укладенням концесійного договору шляхом проведення прямих переговорів з орендарем державного майна відповідно до Закону України "Про концесію" не тягне за собою обов`язку повернути об`єкт оренди орендодавцю. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 27 липня 2012 року між сторонами було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська, строком до 26 липня 2013 року, що підтверджується копією договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська від 27 липня 2012 року (а.с. 11-13), 27 липня 2012 року відповідачу було передано вбудоване нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 14,9 кв.м.), що підтверджується копією акту прийому - передачі від 27 липня 2012 року (а.с. 14). 23 липня 2013 року, 17 липня 2014 року, 27 липня 2015 року, 26 липня 2016 року між сторонами укладався договір оренди нерухомого майна, а саме вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( загальною площею 14,9 кв.м.), що підтверджується копіями договорів оренди нерухомого майна (а.с. 15-17, 18-20, 21-24, 25-27), а також копією наказу № 02/215 від 26 липня 2016 року про пролонгацію договору оренди з ФОП [PERSON] терміном на один рік (а.с. 29). Судом також встановлено, що відповідач зобов`язань за договором оренди нерухомого майна не виконувала, у зв`язку чим почала утворюватись заборгованість. Позивач надсилав на адресу відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість з орендної плати, попередженням про розірвання договору оренди та вимогою звільнення приміщення, що підтверджується копіями претензій від 23 грудня 2016 року № 02-13/3807 (а.с. 30), від 27 січня 2017 року № 02-13/335 (а.с. 31), від 24 лютого 2017 року №02-13/581 (а.с. 32), від 26 травня 2017 року №02-13/1530 (а.с. 33), від 06 червня 2017 року № 02-13/1628 (а.с. 34), від 02 серпня 2017 року № 02-13/2156 (а.с. 36), від 28 серпня 2017 року № 02-13/2316 (а.с. 37), від 26 березня 2018 року № 02-13/889 (а.с. 38), від 31 травня 2019 року № 02-13/1061 (а.с. 39). У зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди, наявністю заборгованості з орендної плати, несвоєчасним звільненням орендованого приміщення відповідачу нараховувалась неустойка у розмірі подвійної орендної плати за використання приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( загальною площею 14,9 кв.м.) після закінчення терміну дії договору оренди з 27 липня 2017 року, що підтверджується копією наказу № 02/202 від 27 липня 2017 року (а.с.35). 22 березня 2019 року відповідач припинила здійснювати підприємницьку діяльність, про що свідчить витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 41-43). У зв`язку з несплатою орендної плати за договором оренди у відповідача станом на 01 липня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 111138,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 40). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язань за договором оренди не виконала, позивачем були докладені всі зусилля, щоб врегулювати у досудовому порядку спірні правовідносини з відповідачем, відповідач у свою чергу ігнорувала, направлені на її адресу письмові претензії, з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати, попередженням про розірвання договору оренди та вимогою звільнення приміщення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди, з урахуванням того, що відповідач істотно порушувала умови договору аренди, а саме не сплачувала орендну плату, суд приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. Вимоги позивача в частині звільнення нежитлового вбудованого приміщення відповідачем також підлягають задоволенню з тих підстав, що в результаті розірвання договору оренди, орендар зобов`язаний повернути орендавцеві об`єкт оренди. Крім того строки дії договору аренди укладеного сторонами сплили, договір не пролонговувався, відповідач тривалий час арендної плати за вказаним договором не здійснювала. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved