Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

02.07.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до КП "Житомирський міський центр земельних відносин", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 954,93 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 35 158,14 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.10.2016 працювала у КП "Житомирський міський центр земельних відносин" на посаді інженера-землевпорядника. Відповідно до наказу №32-К від 24.02.2017 року позивач звільнена з займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, при звільненні з нею не проведено остаточний розрахунок, а саме: не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 3954,93 грн., у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу. 30.03.2018 року по справі №296/2557/18-ц видано судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній платі, однак, 22.05.2018 року вказаний наказ скасовано судом за заявою відповідача. Ухвалою судді від 20.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Частина 2 статті 274 ЦПК України вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], яка працювала у Комунальному підприємстві "Житомирський міський центр земельних відносин" на посаді інженера-землевпорядника, наказом № 32-к від 24 лютого 2017 року звільнена із займаної посади в цей же день за власним бажанням, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.9). Відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим заборгованість по заробітній платі становить 3954,93 грн., що підтвердилось копією довідки Комунального підприємства "Житомирський міський центр земельних відносин" від 12.05.2017 року (а.с. 10). 30.03.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира видано судовий наказ щодо стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі у розмірі 3 954,93 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 28 189,86 грн., а всього 32 144 (тридцять дві тисячі сто сорок чотири) грн. 79 коп. (цивільна справа № 296/2557/18, 2-н/296/104/18 (а. с. 12). 22.05.2018 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира скасовано судовий наказ від 30.03.2018 року (а.с.13). Згідно з вимогами ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Також, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначаючи розмір середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, суд приймає наданий позивачем розрахунок. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3954,93 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 35 158,14 грн. в межах заявлених позивачем вимог, а всього 39 113 грн. 07 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

Outcome: approved