Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» 01 листопада 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12.04.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відмотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На час його смерті разом з ним постійно проживала відповідач [PERSON] . Таким чином, позивач вважає, що вона є спадкоємцем позичальника [PERSON] , оскільки прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника, і в вустановлений законом строк не подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Позивачем відповідачу 03.06.2018 було направлено листа з вимогою погашення боргу. Заборгованість погашена не була, тому позивач змушений звернутися до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.04.2007 року в сумі 12 259,09 грн. , яка складається з 12067,83 грн заборгованості за кредитом та 191,26 грн заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. 26 лютого 2019 року надійшов відзив на позов від представника відповідача адвокатат Архипова Д.О., в якому відповідач зазначає, що позивачем не доведено наявність розміру заборгованості, а дже в надані заяві кредитний лімімт становлено на рівні 2900 грн, тоді як позивача нарахову заборгованість по тілу кредиту на 12067,83 грн . По-друге позивач втратив право вимоги , оскільки йому очевидно стало відомо про смерть позичальника 30.06.2014 року проте з претензією про сплату боргу до спадкоємців та нотаріуса саме за кредитом від 12.04.2007 року, а не від 12.03.2005 року - позивач не звертався взагалі. По-третє , у спадкоємців відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення , адже після смерті [PERSON] , було відсутнє майно, яке перейшло у спадок до відповідачки. 01 квітня 2019 року надійшла відповідь на відзив , в якоу банк зазначає, що вперше [PERSON] , став клієнтом банку та отримав картку з підписанням Анкети- заяви про приєднання до умов тпа правил надання банківських послуг - 28.03.2005 роу та отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. І весь час дії картки позичальник користувався кредитними коштами, про що свідчить додана виписка з карткового кредитного рахунку [PERSON] . Також вимога про погашення заборгованості була предявлена до спадкоємців через нотаруса у встановлений строк в липні 2014 року, аотже Банк не пропустив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого. 03 квітня 2019 року надійшли заперечення від представника відповідача адвоката Архіпова Д.О. щодо прийняття відповіді на відзив від позивача в зв`язку з порушенням строку на його подачу. 24 квітня 2019 року надійшли пояснення від позиваач, з яких слідує, що ним не пропущено строк на подання відповіді на відзив та уточненої позовної заяви, в якій він уточнює дату укладання кредитного договору з позичальником [PERSON] . Ухвалою суду від 27 червня 2019 роу про забезпечення доказів витребувано у Першої Миколаївської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав письмову відповідь на відзив відповідача та додаткові письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Архипов Д.О. в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без його участі, в якій у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обгрунтування своїх заперечень посилався як на пропуск позивачем спеціального річного строку для звернення до нотаріальної контори з претензією кредитора( адже наявна в матеріалах спадкової справи заява стосується зовсім іншого кредитного договору, а також просив застосувати і загальний трирічний строк позовної давності. Також зазначав, щзо позивачем не надано доказів того, що відповідачка прийняла спадкщину і вартість спадкового майна є в межах заборгованості спадкодавця. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.03.2005 року та 12.04.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений шляхом підписання Заяви про париєднання договір б/н на отримання кредиту у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] [PERSON] помер. Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором б/н від 12.04.2007 року станом на дату смерті [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 12259,09 грн. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У ст.1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються стст.1281 і 1282 ЦК. Згідно зі ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм ст. ст. 1281 та1282ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Разом з тим, положення ст.1282ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 12.04.2017 в цивільній справі № 6-2962. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна позиція викладена в п.32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач [PERSON] постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, таким чином, на думку позивача вона прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем, яка прийняла після померлого спадщину, аткож жожним чином не доводить обсяг та склад спадкового майна. Так, з наданої представником відповідача інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС у Миколаївській області вбачається, що відстуні відомості про реєстрацію за [PERSON] ,, [INFO] станом на 05 квітня 2014 року транспортних засобів. З наданої представником відповідача інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - право власності на нерхуоме майно за [PERSON] не зареєстроване. Відповідно до листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори вбачається, що 16.07..2014 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] була заведена спадкова справа № 407/2014 за претензією кредитора АТ КБ "Приватбанк", спадкоємці у встанволеному заокном порядк з заявами про прийняття спадщини по теперішній час не зверталися до нотаріуса. З повідомлення Першої миколаївської державної нотаріальної контори вбачається, що Банк повідомлено про те, що по спадковій справі № 407/2014, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заявлена претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.06.2014 року по якій [PERSON] є боржником і має зобов`язання перед банком за кредитним договром б\\н від 14 березня 2005 рорку на суму в розмірі 12488,78 грн. Інші спадкоємці з заяґвами про прийнтяття спадщини не зверталися. 22 травня 2018 року на адресу [PERSON] , як спадкоємиці за законом, була направлено позивачем лист-претензію про те, що 14 березня 2005 року між [PERSON] , та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договрі б\\н та на теперішній час за позичальником рахується заборгованість у розмірі 12259,09 грн. Відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. З огляду на принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Позивач АТ КБ "ПриватБанк" не надав суду жодних доказів про те, що після смерті позичальника залишилось спадкове майно, в межах вартості якого спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, відповідно до приписів ч. 1 ст. 1282 ЦК України, натомість відповідачем доведено, що відсутнє майно, яке вона прийняла як спадок і за рахунок якого слід погашати борги спадкодавця. Таким чином, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON] позивачем не надано, а проживання відповідача за однією адресою з померлим на день відкриття спадщини не дають підстави для стягнення заборгованості, оскільки спадкоємець відповідає по боргам спадкодавця у розмірі отриманої спадщини, а у даному випадку відсутні відомості про наявність спадщини. Крім того, суд враховує, що хоча позивачем і дотримано строк звернення з претезією кредитора, встановлений ст. 1281 ЦК України, проте щонайменше з 30.06.2014 року він дізнався про своє порушене право, проте до суду з позовом про повернення боргу позичальника за кредитним договором звернувся до спадкоємця лише в 31 жотвня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності за ст.257 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача АТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed