Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ВАТ «Кіровоградгаз», в якому просить стягнути з відповідача у відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди в розмірі 2048,05грн., моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. та судовий збір в розмірі 974,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12 січня 2015 року близько 10 години ранку по проспекту Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу УАЗ 3909, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Hyundai Sonatа, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів. Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2015 року №400/115/15-п, залишеною без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із закритгям провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Представник позивача посилається на те, що постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2015року встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Олександрійським управліням експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз», в якому обіймає посаду водія Петрівської дільниці. Сам транспортний засіб, керуючи яким [PERSON] вчинив ДТП, зареєстровано за відповідачем, а сама ДТП сталася під час виконання ним службових обов'язків. З огляду на зазначене, обов'язок відшкодування завданої позивачеві шкоди у відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України покладається на ВАТ «Кіровоградгаз». Внаслідок зазначеної ДТП позивачеві завдано матеріального збитку в результаті пошкодження належного йому автомобіля, розмір якого згідно товарного чеку №1, виданого 07.02.2015 року фізичною особою - підприємцем [PERSON], становить 9800 грн. та складається з вартості матеріалів і відновлювального ремонту. Відповідачем застраховано свою цивільно-правову відповідальність та на момент звернення до суду з позовом страховиком на користь [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 7751 грн. 95 коп. Таким чином спричинена позивачеві шкода лише частково відшкодована страхувальником, що з урахуванням відсутності інформації про договірні відносини відповідача зі страховою компанією дає підстави для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди (9800 грн.) і виплаченим на його користь страховим відшкодуванням (7751,95 грн.) з ВАТ «Кіровоградгаз», зазначена різниця становить 2048 грн. 05 коп. Також представник позивача вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, нервовому потрясінні сина позивача, порушенні звичного способу життя, нервування через втрату часу, яку він оцінює у 15000 грн. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати йому завдану шкоду, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017року до участі у справі в якості третьої особи залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО- Донбас Північний». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] пояснили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили задовольнити позов. Представник позивача пояснив, що відшкодована лише частина шкоди, а тому різницю між понесеними збитками та сумою, що відшкодована, має відшкодувати відповідач. Щодо стягнення моральної шкоди, пояснив, що внаслідок ДТП транспортний засіб позивача пошкоджено, тривалий час позивач не міг його використовувати, хоча має потребу його використовувати щодня, що завдало йому незручностей, порушило звичний спосіб життя. Також він вишукував кошти для ремонту автомобіля. Крім цього, саме під час цієї поїздки позивач віз на прийом до лікаря свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебував на обліку у лікаря невролога з діагнозом неврозоподібний тік та який в день ДТП вже мав підвищену температурута ознаки захворювання на вірусну інфекцію. Внаслідок ДТП стан здоров'я дитини погіршився, відновились гіперкінези, порушився емоційний стан. Також внаслідок ДТП позивач змушений був витрачати час на судові засідання в суді першої інстанції та в апеляційному суді Кіровоградської області. Представник відповідача ВАТ «Кіровограддгаз» Марков Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав до суду письмові заперечення, обґрунтовуючи тим, що вимога позивача щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченим на його користь страховиком є необґрунтованою, оскільки, при відшкодуванні заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків утворюється різниця внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Також, позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. є необґрунтованою, а саме, позивачем не обґрунтовано стверджується про отримання моральної шкоди його малолітнім сином при тому, що матеріали адміністративної справи не підтверджують перебування [PERSON] на місці скоєння ДТП; позивачем не доведено, які були втрачені «нормальні життєві зв'язки» та до яких «додаткових зусиль для організації свого життя», він був повинен додаватися у зв'язку з ДТП; позивачем не доведено, яка була необхідність «вишукувати кошти» для проведення ремонту (за наявності страхового полісу у винуватця ДТП), а також для проведення демонтажних і оглядових операцій з його розбитим автомобілем. Про яку суму ведеться річ, як проходила та чим закінчилася ця процедура хто був їх виконавцем цих робіт, їх об'єм та вартість; позивач не вказує часові рамки моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, заподіяння додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку з наслідками ДТП. Також відповідач вважає, що товарний чек №1 від 07.02.2015 року не є належним доказом, оскільки його видано суб'єктом, який здіснює діяльність лише з роздрібної торгівлі автозапчастинами та приладами та технічне обслуговування. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія АСКО- Донбас Північний» в судове засідання не з'явився, надіслав до суду пояснення, обґрунтовуючи тим, що 20.03.2014 року між ПрАТ «СК АСКО- ДС» (страховик) та Олександрійським управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» (страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АІ/6093220, строком до 29.03.2015 року. В період терміну дії полісу сталася ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу УАЗ 3909, державний номер [NUMBER], та належного позивачу автомобіля Hyundai Sonatа, державний номер [NUMBER], під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Особою, винною в настанні означеної ДТП, у встановленому порядку визнано працівника відповідача. Позивач та відповідач надали документи необхідні для прийняття рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи достатність поданих позивачем та відповідачем до ПрАТ "СК АСКО ДС" документів, останнє приступило до розслідування події, що має ознаки страхового випадку, та за змістом висновку експерта №2.2015 сума матеріального збитку, завданого позивачу, складає 9302,34грн., але відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Розмір страхового відшкодування визначено наступним чином: 9302,34 грн. (сума згідно висновку експерта)/1,2 (ПДВ) = 7 751,95 грн. Відповідно до страхового акта №131/15 ГО від 20.03.2015 року ПрАТ "СК АСКО ДС" сплатилобезпосередньо на рахунок позивача 7 751,95 грн. страхового відшкодування. Таким чином, ПрАТ "СК АСКО ДС" належним чином в повному обсязі та у встановлений строк виконало перед позивачем свої зобов'язання за полісом. Справу просив розглядати з урахуванням наданих пояснень та без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2015 року №400/115/15-п, залишеною без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із закриттям провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Відповідно до вищезазначеної постанови, 12 січня 2015 року о 10 годині в м.Олександрії Кіровоградської області по проспекту Леніна водій Петрівської дільниці Олександрійського УЕГГ ВАТ "Кіровоградгаз" [PERSON], керуючи автомобілем УАЗ 3909, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись ближче до лівого краю проїзної частини проспекту Леніна не надав перевагу автомобілю Hyundai Sonatа, державний номерний знак [NUMBER], що рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись в попутному напрямку в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова судді Петрівського районного суду Кіровоградської області про визнання винним відповідача та закриття провадження у справі набрала чинності та є обов'язковою для суду з питань чи мали місце дії, наслідком яких було настання страхового випадку та сплата страхового відшкодування, та чи вчинені вони саме відповідачем. Факти, встановлені постановою судді з вказаних питань, не можуть бути оспорені при розгляді даної справи. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №2.2015 від 14 січня 2015 року по визначенню суми матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Hyundai Sonatа, реєстраційний номер [NUMBER], сума матеріального збитку з врахуванням відсотку зношення замінених складових та без врахування ВТВ, на момент проведення дослідження (14 січня 2015 року) становить 9302,34 грн. Під час розгляду справи встановлено, що страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів відповідача Олександрійського управління з експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» застрахована ПрАТ «Страхова компанія АСКО- Донбас Північний» згідно з полісом №АІ/6093220, строком до 29.03.2015року. З відповіді ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» вбачається, що 14.01.2015 року Олександрійське управління з експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» звернулось до страхової з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, надали пояснення обставин події, що має ознаки страхового випадку. Також, 14.01.2015 року [PERSON] надав ПрАТ "СК АСКО ДС" пояснення по страховому випадку та заяву на виплату страхового відшкодовування. Позивач та відповідач надали також й інші документи необхідні для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Враховуючи достатність поданих позивачем та відповідачем до ПрАТ "СК АСКО ДС" документів, останнє приступило до розслідування події, що має ознаки страхового випадку. Для визначення розміру збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження в ДТП його атомобіля, ПрАТ "СК АСКО ДС" за сприянням асистуючої компанії звернулось до судового експерта-автотоварознавця [PERSON], який 14.01.2015 року склав висновок експерта №2.2015 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Hyundai, моделі Sonatа, державний номер [NUMBER] (далі-висновок). За змістом висновку сума матеріального збитку, завданого позивачу, складає 9302,34 грн. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Розмір страхового відшкодування визначено наступним чином: 9302,34 грн. (сума згідно висновку експерта)/1,2 (ПДВ) = 7 751,95 грн. Відповідно до страхового акта №131/15 ГО від 20.03.2015 року ПрАТ "СК АСКО ДС" сплатилобезпосередньо на рахунок позивача 7 751,95 грн. страхового відшкодування, що підтверджується випискою карткового рахунку №5211527305196889 за період з 22.03.2015 року по 23.03.2015 року. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як встановлено постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2015 року по справі №400/115/15-п, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Олександрійським управлінням експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз», в якому обіймає посаду водія Петрівської дільниці, ДТП сталася під час виконання ним службових обов'язків. З огляду на зазначене, обов'язок відшкодування завданої позивачеві шкоди у відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України покладається на Олександрійське управлінням експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз». За змістом вказаних норм зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1166 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальній нормі. В п .4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Наведене свідчить, що головною особливістю відшкодування шкоди, яка виникла за участі джерела підвищеної небезпеки, є те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає як винну, так і безвинну відповідальність власника такого джерела. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише у двох випадках: якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом слід розуміти, що потерпілий передбачав і бажав настання шкідливих наслідків. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об'єктивного характеру, причинно не пов'язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об'єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об'єкт. Поняття на ознаки непереборної сили розкриваються у п.1 ч.1 ст.263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли б попередити. До таких обставин , як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки,акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною. Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач Олександрійське управлінням експлуатації газового господарства ВАТ «Кіровоградгаз» завдало майнову шкоду позивачу внаслідок непереборної сили. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при визначеннірозміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то таке відшкодування згідно зі ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, яка становить різницю між заподіяною шкодою встановленою висновком експерта №2.2015 від 14 січня 2015 року та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі, тобто в розмірі 1550,39 грн. (9302,34 - 7751,95 = 1550,39) При цьому суд не враховує надану позивачем копію товарного чеку №1, виданого 07.02.2015 року фізичною особою - підприємцем [PERSON], щодо вартості матеріалів і відновлювального ремонту що становить 9800 грн., оскільки цей документ не підтверджує сплату коштів за проведений ремонт. З приводу відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною позивача, суду пояснила, що 12.01.2015 року вона, її чоловік [PERSON], їх малолітній син - [PERSON] та ще 1 пасажирка приїхали на належному [PERSON] автомобілі Hyundai Sonatа в м.Олександрію на прийом до лікаря, оскільки їх син захворів та мав високу температуру. Після удару внаслідок ДТП, який прийшовся по задній частини їх автомобіля, дитина була налякана. Водій і пасажир автомобіля УАЗ 3909, який був задіяний в ДТП, вийшли на вулицю і щось між собою обговорювали, проте до них не підходили. Вона сказала чоловіку викликати поліцію. Після ДТП минуло близько 20 хвилин, а потім вона з дитиною на попутній машині поїхали в лікарню. Дитина тривалий час до цього перебувала на обліку в лікаря невролога з діагнозом неврозоподібний тік, а після ДТП відновились гіперкінези, погіршився його емоційний стан. З пояснень допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] випливає, що вона працює начальником Петрівської дільниці Олександрійського УЕГГ та 12.01.2015 року по телефону дізналась, що з робочим автомобілем УАЗ 3909 у м.Олександрії сталось ДТП. Через 20 хвилин вона вже була на місці і нікого, крім водія Hyundai Sonatа, не бачила. Аналогічні пояснення надали свідки [PERSON], який працює начальником дільниці автогосподарства Олександрійського УЕГГ, який також прибув на місце ДТП приблизно через 20 хвилин та крім водія Hyundai Sonatа біля автомобіля нікого не бачив. Однак покази свідка [PERSON] та [PERSON] спростовуються тим, що через 20 хвилин після ДТП [PERSON] з малолітньою дитиною поїхала до лікарні, а також письмовою довідкою №544 від 30.07.2015 року Дитячої міської поліклініки та записами в історії розвитку дитини на ім'я [PERSON], [INFO], де також міститься запис про відвідування лікаря саме в день ДТП. Згідно з п.3.ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода в даному випадку полягає у душевних стражданнях позивача через пошкодження його автомобіля, яким він на протязі тривалого часу через це не міг користуватися, було порушено його нормальний спосіб життя. Також через погіршення стану здоров'я малолітньої сина позивача - [PERSON], [INFO], йому також заподіяна моральна шкода. Проте суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки саме такий розмір відповідатиме ступеню моральних страждань. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути судові витрати, які поніс позивач, в сумі 947 грн. 40 коп.

Outcome: partial