Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

23.06.2021 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2510,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти перебувають на її утриманні та проживають з нею. Коштів на утримання дітей відповідач не надає, а її коштів не вистачає для нормального утримання дітей. Окрім цього, діти хворіють, що вимагає значних затрат. Відповідач періодично їздить за кордон на роботу, отримує достатній рівень доходів для того, щоб сплачувати аліменти, а тому просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Ухвалою суду від 15.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. 16.08.2021 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддя від 30.09.2021 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 01.10.2021 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з відповідачем з лютого 2021 року спільно не проживають, їх шлюб розірвано. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач дітям матеріально не допомагає. Розмір аліментів визначила 2510 грн на кожну дитину, виходячи з потреб дітей, а також того, що діти мають захворювання, на що потрібні значні кошти. ЇЇ дохід становить 3000 грн, а також є ще додатковий заробіток. Вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки він часто їздить за кордон на роботу. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Миньо М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на ті доводи та обставини, які викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Зазначив також, що розмір доходу відповідача в сумі 3000 грн. не відповідає дійсності, оскільки відповідач часто виїжджає за кордон, де перебуває тривалий час, на що відповідно, потрібні кошти. Окрім цього, на батька відповідача зареєстровано два транспорті засоби, мотоцикл, що може свідчити про те, що батько відповідача має достатні кошти для свого утримання і не потребує матеріальної допомоги відповідача. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Канарєєв І.О. в судовому засіданні позовні визнав частково та надав пояснення про те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину. Зазначив, що відповідач має тимчасові підробітки та заробляє близько 3000 - 3500 грн в місяць, має на утриманні непрацездатних батьків, за якими є необхідність доглядати. В силу захворювання сам потребує нагляду та догляду. Не заперечив, що відповідач їздить за кордон, але не на заробітки, а їде до своєї сестри, де проходить лікування, проживає за її кошти. Відповідач дітям допомагає, купляє одяг, продукти харчування і не знімає з себе обов`язку утримувати дітей, однак з урахуванням його можливостей, спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн на кожну дитину. Попри рішення суду, за можливості, він буде надавати навіть і більше коштів для дітей. Вважає, що вимога про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, як просить позивач, не відповідає закону. Просив позов задовольнити частково, визначивши розміру аліментів 1500 грн на кожну дитину. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , її представника - адвоката Миньо М.М., представника відповідача - адвоката Канарєєва І.О., дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до рішення Турківського районного суду Львівської області від 04.06.2021 шлюб між сторонами розірвано. Сторони в справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження дітей, які знаходяться в матеріалах справи. Як видно з довідки виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 11.05.2021 № 120, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до довідки від 12.09.2021 №411, до складу сім`ї відповідача [PERSON] входять: [PERSON] , 1959 р.н. (батько) та [PERSON] , 1963 р.н. (мати). Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №822478, [PERSON] , [INFO] має другу групу інвалідності - безтерміново. А згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №366665, [PERSON] [INFO] має третю групу інвалідності - довічно. Як видно з довідки про доходи №5142 7511 4716 0123 [PERSON] перебуває на обліку в Старосамбірському об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, яка з 01.01.2021 по 30.09.2021 складає 19 600,00 грн. Згідно з довідкою про доходи №8103 4284 9511 7108 [PERSON] перебуває на обліку в Старосамбірському об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, яка з 01.01.2021 по 30.09.2021 складає 16 402,44 грн. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України видно, що [PERSON] неодноразово протягом 2020, 2021 років виїжджав за межі України. Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх неповнолітніх дітей, а тому просить вирішити спір, який виник з цього приводу, в судовому порядку. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з таких мотивів та положень закону. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ході судового розгляду справи та на підставі досліджених доказів, суд встановив, що неповнолітні діти сторін у справі проживають разом із матір`ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Представник відповідача на час розгляду справи в суді цю обставину не заперечив. Відтак, позивач підставно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як той з батьків, з ким проживають діти. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як видно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 17 Постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2510,00 грн. на кожну дитину, покликаючись на те, що відповідач має хоча й мінливий однак достатній дохід, оскільки працює за кордоном. Окрім цього, визначаючи саме такий розмір аліментів, позивач виходить з сукупних витрат на утримання дітей та на їх лікування, про що вказала в судовому засіданні. Оцінюючи такі доводи позивача та заперечення з боку відповідача, які висловив в судовому засіданні його представник, суд зазначає таке. Позивач стверджує, що відповідач працює за кордоном і має нерегулярний, мінливий дохід. Однак жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розміру його доходу суду не надала. Сам по собі факт перетинання відповідачем кордону України та його виїзд за межі країни також не може бути належним доказом на підтвердження матеріального стану відповідача та понесених ним з приводу цього витрат, оскільки розмір таких не підтверджено. Позивач також не надала суду доказів митного декларування відповідачем коштів за кордоном тощо. Також позивачем не надано суду доказів придбання відповідачем нерухомого, рухомого майна, як підтвердження його майнового стану. Аргументи представника позивача Миньо М.М. про те, що батько відповідача має у власності транспортні засоби, суд відхиляє як безпідставні, оскільки при визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан саме відповідача, як платника аліментів, а не інших осіб, з якими той перебуває, зокрема в родинних відносинах. Доказів того, що транспортні засоби придбані за кошти відповідача суду не було подано. Окрім цього, наявність у власності батька відповідача нерухомого або рухомого майна, жодним чином не впливає на його статус як особи непрацездатного віку, яка перебуває на утриманні відповідача і, як вважає представник позивача, у зв`язку з цим не потребує допомоги. Суд відмовив представнику позивача Миньо М.М. в прийнятті письмових документів, щодо наявності у власності батька відповідача [PERSON] транспортних засобів, оскільки такі не стосуються предмета спору, а відтак суд надав оцінку лише усним аргументам представника позивача з цього приводу, які він висловив в судовому засіданні. Щодо доводів позивача [PERSON] на обґрунтування розміру аліментів, виходячи, зокрема з додаткових витрат, які необхідні на лікування дітей, то суд їх відхиляє як безпідставні, оскільки такі доводи можуть бути враховані при зверненні до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей в порядку визначеному ст. 185 СК України. Оцінюючи заперечення представника відповідача щодо розміру аліментів на утримання дітей, а саме, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі про який просить позивач, оскільки він має дохід в розмірі 3000 - 3500 грн в місяць, за кордоном проживає за кошти сестри, якій допомагає в будівництві будинку, хворіє, має на утриманні непрацездатних батьків, суд вважає такі частково прийнятними, однак недостатніми для визначення розміру аліментів в розмірі 1500 грн на кожну дитину, як просить відповідач. Так, покликання відповідача на довідку поліклінічного відділення КНП "Турківська центральна міська лікарня" від 06.09.2021 за №45 про те, що знаходиться на "Д" обліку в лікаря психіатра з приводу: Д-З розлад адаптації. F43.2, як на підтвердження незадовільного стану здоров`я та впливу такого на його працездатність, суд до уваги не приймає, оскільки у такій не йдеться про конкретні протипоказання стосовно фізичної чи іншої роботи відповідача, а також необхідність будь яких витрат на лікування. Утримання та допомога непрацездатним батькам також не виключає право дітей на належне утримання від свого батька, як і його обов`язок щодо надання такого утримання своїм дітям. Доводи представника відповідача щодо надання відповідачем допомоги в добровільному порядку, суд до уваги не приймає, оскільки стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, наданих суду доказів на підтвердження сторонами своїх вимог та заперечень щодо позову, враховуючи потреби дітей, які необхідні для забезпечення їх повноцінного та гармонійного розвитку, вік дітей, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, а також те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2510 гривень, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання дітей необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Суд також звертає увагу на те, що позивач заявила вимогу про стягнення аліментів на кожну дитину в розмірі 2510 грн, що відповідає зазначеному вище прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, однак такий може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, чого не було встановлено та доведено під час розгляду цієї справи. Суд також вважає безпідставною вимогу позивача при визначенні розміру аліментів встановити такий в твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це не відповідає вимогам закону, встановленим при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача, яка згідно п. 3 ч. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як видно з матеріалів справи, адвокат Миньо М.М.. як представник позивача, діяв на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 27-03-2021 від 27.03.2021. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката представник позивача адвокат Миньо М.М. подав наступні докази: Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 27-03-2021 від 27.03.2021; Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані юридичні послуги) від 03.08.2021; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 27-03-21-2 від 03.08.2021 на суму 2500 грн., акт приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані юридичні послуги) від 22.11.2021; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 27-03-21-2 від 22.11.2021 на суму 3000 грн. Згідно з Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані юридичні послуги) від 03.08.2021 вартість послуг адвоката Миньо М.М. за складання позовної заяви про стягнення аліментів за 2 год складає 1000,00 грн, надання консультацій за 1 год - 500,00 грн., складання заяви про збільшення розміру позовних вимог за 1 год - 500,00 грн., участь у судовому засіданні 11.08.2021 за 1 год - 500,00 грн. Згідно з Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані юридичні послуги) від 22.11.2021 вартість послуг адвоката Миньо М.М. за участь у судових засіданнях 03.09.2021, 17.09.2021, 22.09.2021 за кожен судодень складає по 1000,00 грн. Такі послуги відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на них, є обґрунтованим, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Покликання представника відповідача на те, що позивачем надано документи, зокрема Акти приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані юридичні послуги), а не «детальний опис робіт (послуг) адвоката», як це вказано в ч. 3 ст. 137 ЦПК України, суд відхиляє як безпідставні та необгрунтовані . Відтак, позивач підтвердила надані їй адвокатські послуги (витрати на правничу допомогу) на суму 5500,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 3944,60 грн, що є пропорційним розміру задоволених вимог.

Outcome: partial