Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] 20.08.2020 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він з 03 травня 1986 року був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. В обґрунтування заяви зазначав, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також є інвалідом 2-ї групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно довідок № 01/84 від 16.11.1992 року, № 11 від 26.07.1991 року, виданих Житомирським спецАТП-0604 та довідками Загальцевської сільської ради Бородянського району 03 травня 1986 року, як водій підприємства він приймав участь у евакуації худоби із с. Лелів Чорнобильського району в с. Загальци Бородянського району Київської області, за що йому виплачено подвійний розмір заробітної плати. Відповідно до положень ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання посвідчення "Інвалід війни". Проте, звернувшись з відповідною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради, отримав відмову, оскільки ним не було долучено документи, що підтверджують залучення його до складу формувань Цивільної оборони. Проте надати такі документи він позбавлений можливості, оскільки термін зберігання зазначеної інформації по підприємствам не перевищував 5 років, а накази видавалися в усній формі. Вказане підтверджується і листом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву. Пояснив, що їх відряджали для евакуації худоби із с. Лелів Чорнобильського району в с. Загальци Бородянського району Київської області у зв`язку з аварією на ЧАЕС. Такої діяльності по роботі звичайно вони не виконували. Їх відряджали саме для зменшення негативних наслідків катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Представник заінтересованої особи Правило В.В. в судовому засіданні вважає заяву безпідставною. Пояснив, що відмова управління ґрунтується лише на відсутності документів, що підтверджують перебування заявника у конкретному відділі Цивільної оборони. Вони не заперечують того факту, що [PERSON] є ліквідатором аварії на ЧАЕС. Представник Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА в заяві просили судове засідання провести без участі їх представника. Не заперечують проти задоволення заяви, оскільки долучені документи свідчать про виконання заявником обов`язків по ліквідації наслідків аварії у складі невоєнізованого формування цивільної оборони. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з [PERSON] познайомився у травні 1986 року в Чорнобилі. Він працював водієм та здійснював евакуацію скота з заражених районів. Він знав, що заявник був немісцевий і прибув саме для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як і всі інші задіяні при евакуації люди. Суд, заслухавши учасників судового засідання, свідка, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П. 5 ч.2 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. [PERSON] , [INFO] , користується пільгами як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії, має 2-гу групи інвалідності, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно копії трудової книжки [PERSON] з березня 1986 року працював на посаді водія спец АТП-0604 та 03.05.1986 року він працював у зоні відчуження в с. Лелев та здійснював перевезення скота з с. Лелев Чорнобильського району до с. Загальці Бородянського району. Проте у серпні 2018 року [PERSON] отримав відмову Департаменту праці і соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради у отриманні ним статусу інваліда війни, оскільки у них відсутні документи про залучення його до складу формувань Цивільної оборони. Звернувшись до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА з вимогою надати відповідні документи [PERSON] отримав відповідь, що вони не можуть надати наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони, оскільки в архіві Департаменту під грифом "обмеження доступу" наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з квітня 1986 року. Вказані документи місять прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони, однак вони не містять відомостей про залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Зазначена норма права вказує на те, що обов`язковою умовою надання особі статусу інваліда війни є її участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони. Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не визначає переліку доказів, на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань Цивільної оборони. Формування цивільної оборони підлягали створенню на кожному об`єкті народного господарства, мали визначену чисельність, їх укомплектування здійснювалося за рахунок громадян СРСР, однак розпорядчі документи з питань Цивільної оборони підприємств, установ та організацій відповідно до існуюючих на той час правил з діловодства не відносились до основної діяльності підприємств і їх терміни зберігання не перевищували 3-5 років, тому вони в архів на зберігання не передавались. Згідно повідомлення Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА в архіві департаменту під грифом "таємно" наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26.04.1986 року. При цьому вони не містять відомостей про залучення до цих робіт конкретних підприємств і окремих громадян. Хоча в матеріалах справи і відсутні будь-які розпорядчі документи про залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони, проте в судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] приймав участь у рятувальних та невідкладних аварійно-відновлювальних роботах, отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому суд приходить до висновку про доведеність факту, що вказану участь заявник приймав саме у складі формування цивільної оборони СРСР. Від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника права на пенсію. Оскільки встановлення вищезазначеного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, а саме: можливість отримати пільги, визначені для інвалідів війни, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви. Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved