Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

22 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 13.02.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «З любов*ю VАВ! «Квартальний»» № 745080/2014. На підставі укладеного договору [PERSON] було передано, а банком прийнято внесок в сумі 45800 грн., що підтверджується квитанцією № 643914 від 13.02.2014 року. Згідно умов договору у випадку звернення клієнта до банку в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду здійснюється повернення вкладу та нарахованих процентів в день такого звернення. В перший день закінчення тримісячного строку - 13.05.2014 року позивачка звернулася до банку з письмовою заявою про повернення коштів та закриття депозиту. Грошові кошти - тіло вкладу та відсотки у розмірі 46743,14 грн., були перераховані на рахунок [NUMBER], однак не були видані. З того часу, позивачка неодноразово зверталася до банку з вимогою повернути їй кошти, однак остаточний розрахунок було проведено лише 04.08.2014 року. Крім того, 07.05.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 788010/2014 "Марафон лояльності максимум доходу". На підставі укладеного договору [PERSON] було передано, а банком прийнято внесок в сумі 102000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 220041 від 07.05.2014 року. Дата вимоги за цим договором - 07.06.2014 року. Оскільки це був вихідний день, позивачка звернулася до банку у перший робочий день - 10.06.2014 року до 135 відділення ПАТ "ВіЕйБі" про повернення внеску. Однак грошові кошти повернуті не були, та з того часу позивачка кожного робочого дня приходила до відділення для отримання грошових коштів, неодноразово зверталася із скаргами, в тому числі і до Національного Банку України, однак сума сплачувалась їй частково, і лише 16.10.2014 року відповідач виплатив депозит. Позивачка з такими діями банку не згодна. Вважає, що відповідач не повернув їй у визначені договорами строки суми вкладів, а тому повинен виплатити їй проценти за час користування вкладом та 3% річних, та інфляційні витрати. Крім того, вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, суду були надані письмові заперечення. Вислухавши пяснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.02.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «З любов*ю VАВ! «Квартальний»» № 745080/2014 на строк 13 місяців, з щомісячною виплатою процентів, з сумою початкового вкладу в 45800 грн., дата вимоги вкладником вкладу визначена - 13.03.2015 року. За вказаним договором позивачкою внесено вклад в сумі 45800 грн. Відповідно до п. 1.5. договору стандартна ставка за вкладом становить 25% річних та діє з першого по третій місяць вкладу. З четвертого по тринадцятий місяці дії вкладу ставка становить 10 % річних. Відповідно до п. 1.6. договору при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом нараховуються у повному обсязі згідно до договору за кожні повні три місяці дії вкладу, за кожний неповний тримісячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на інтернет-сайті Банку. З матеріалів справи вбачається, що станом на 04.08.2014 року банком виплачено на виконання умов вказаного договору 47 593,59 грн. Пунктом 1.2. розділу 1 договору від 13 лютого 2014 року визначено, що банк відкриває на ім»я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], код банку 380537. На цей рахунок банк перераховує нараховані проценти та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані [PERSON] проценти та вклад за договором від 13 лютого 2014 року були перераховані відповідачем на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Проте, реальної можливості розпорядитися вкладом на власний розсуд (зняти вклад в повному обсязі ) позивачка не мала можливості. Підпунктом 5.1.1.2. п. 5.1.1. розділу 5 Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначено, що вкладник має право отримати вклад та суму нарахованих процентів згідно з умовами договору. При цьому вимога вкладника про дострокове повернення частини вкладу або всього вкладу є підставою для розірвання договору та повернення в зв»язку з цим суми вкладу та нарахованих процентів у повному обсязі з дотриманням процедур та строків, установлених договором та Правилами для такого випадку. Відповідно до п. 6.1 Правил договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до моменту повернення банком вкладу та нарахованих на цього процентів на рахунок-кореспондент вкладника (вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат») Пунктом 5.1.2.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначено, що вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про намір: дострокового розірвання Договору зі сплатою банку комісії за діючими на день здійснення операції тарифами банку за дострокове закриття вкладу не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання Договору зазначивши в повідомленні дату повернення вкладу, окрім дострокового розірвання Договору без сплати банку комісії по типам вкладів «Щомісячний», «Двомісячний», «Квартальний», «Піврічний», «Дев'ятимісячний» в перший день після закінчення кожного одно/дво/три/шести/дев'яти місячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного одно/дво/три/шести/дев'яти місячного періоду дії вкладу. Оскільки, нараховані позивачці проценти та вклад за договором від 13 лютого 2014 року після надходження її заяви від 13 травня 2014 року були перераховані відповідачем на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], то суд вважає, що фактично між сторонами був розірваний договір банківського вкладу «З любов»ю VAВ! «Квартальний» № 745080/2014 від 13 лютого 2014 року . Згідно виписки по особовому рахунку з 13.05.2014 року по 04.08.2014 року [PERSON] було отримано вклад з нарахованими відсотками, в повному обсязі. Згідно розділу 2 договору банківського вкладу від 13.02.2014 р., порядок припинення Договору та закриття Рахунку визначається Правилами, доступними для ознайомлення на Інтернет-сайті Банку. Підписуючи цей договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі та Правилах. Згідно п. 4.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», повернення грошових коштів, внесених на Вклад у готівковій та/або безготівковій формі з поточного або іншого рахунка Вкладника, відбувається в передбачений Договором строк: 4.3.1. з Вкладу без можливості автоматичної пролонгації - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі; 4.3.2. з Вкладу з можливістю автоматичної пролонгації - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі. Таким чином, договором банківського вкладу та Правилами встановлено повернення грошових коштів, внесених на вклад в готівковій формі, лише в безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок-кореспондент вкладу по закінченню строку його дії. Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу України). Частиною 1 статті 1058 Цивільного Кодексу України, передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, встановленим законом. Таким чином, з обставин, проаналізованих судом, вбачається, що відповідач належним чином не виконав умови договору банківського вкладу. Також суд враховує правову позицію, викладену в постанові ВСУ від 25.12.2013 року № 6-140цс13, згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, сам факт перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, але без доведення надання вкладнику реальної можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом, не може бути визнано належно виконаним зобов'язання банку з повернення вкладу. Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми 46743,14 грн. невиконаного грошового зобов'язання за 83 дні, як відповідальності за порушення грошового зобов'язання. 46743,14 грн.х3х83:365:100 = 318,88 грн. Також, сторонами укладено Договір банківського вкладу № 788010/2014 "Марафон лояльності максимум доходу" на строк 1 місяць, з щомісячною виплатою процентів. На підставі укладеного договору [PERSON] було передано, а банком прийнято внесок в сумі 102000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 220041 від 07.05.2014 року. Відповідно до п. 1.5. договору виплата процентів, нарахованих за ставкою 25 % річних здійснюється згідно з умовами договору та Правил. Зазначена ставка стосується виключно першого строку дії вкладу та може бути змінена для випадків переукладання договору на новий строк на умовах зазначених в Правилах. Дата вимоги за цим договором - 07.06.2014 року. Оскільки дата вимоги вкладником вкладу припадала на вихідний день, позивачка звернулася до банку у перший робочий день - 10.06.2014 року до 135 відділення ПАТ "ВіЕйБі" із вимогою про повернення депозиту та сплату нарахованих відсотків. Депозит повернутий позивачці не був, а сума вкладу у розмірі 102000 грн. перерахована на вкладний рахунок відкритий відповідно до Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. Вподальшому, не зважаючи на неодноразові звернення позивачки з вимогою про повернення їй суми депозиту та процентів, кошти їй виплачені були частками до 16.10.2014 року. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку, банком були перераховані кошти лише в розмірі внесеної суми вкладу, проценти відповідно до п. 1.5. нараховані не були. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплати вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу віповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Позивач, після закінчення строку дії договору банківського вкладу, звернувся до відповідача з приводу повернення суми вкладу, про що свідчить її письмова заява, отримана відповідачем. Однак, як вбачається з виписки по особовому рахунку з 10.06.2014 року по 16.10.2014 року позивачки відповідач повернув їй лише суму вкладу, а проценти в розмірі 25% річних відповідно до п. 1.5. у розмірі 2165,75 грн. - не нараховані та не повернуті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що права позивачки порушені та її вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу в частині стягнення 25 % річних підлягає частковому задоволенню, а саме лише за один місяць (перший) дії договору, як це передбачено умовами договору. Крім того, суд, із врахуванням тих доводів, які викладені вище, приходить до висновку, що з банку слід також стягнути 3 % річних від простроченої суми 104165,75 грн. грошового зобов'язання за 132 дні, як відповідальності за порушення грошового зобов'язання. 104165,75 грн.х3х132:365:100=1130,13 грн. В той же час, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення 3% неустойки (пені) за недоліки у наданні банківських послуг споживачу за договором банківського вкладу "З любов*ю VАВ! «Квартальний»" № 745080/2014 та за договором № 788010/2014 "Марафон лояльності максимум доходу" відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. Судом встановлено, що відповідач надавав позивачці послугу, яка зводилась до прийняття ним від позивача грошової суми з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними банком з позивачем договорами банківського вкладу. Після укладення цих договорів між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладених договорів банківських вкладів. Положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Що стосується заявлених інфляційних витрат, то позивачою надано до суду лише таблицю розміру без проведення належного розрахунку на підтвердження індексу інфляції в тому розмірі, на який посилається позивачка. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: partial