Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

23.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розподіл частини майна подружжя та реальний виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності - частини ідентифікованих і зареєстрованих тварин - великої рогатої худоби, зазначених в реєстрі тварин. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.1996 року, який 26.05.1999 року був розірваний та повторно укладений у 2007 році. Восени 2013 року, після погіршення сімейних стосунків, позивачка змушена була покинути будинок у якому проживали разом з відповідачем та оселитися у своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою. За період з 2011 року по теперішній час, сторони спільно придбали майно, у тому числі і поголів*я великої рогатої худоби у кількості 94 тварини, які зареєстровані по двом спискам. Оскільки, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), тому, вважає, що дане майно є їх спільною сумісною власністю. В уточненій позовній заяві позивачка [PERSON] внесла зміни до позовної заяви, та просила визнати за нею право власності на 1/2 вартості відчуженого без її відома поголів*я великої рогатої худоби ( 47 голів), які зареєстровані за відповідачем, у розмірі 239 083,36 грн. Також, просила реально виділити їй 1/2 частину майна - вартість поголів*я великої рогатої худоби (47 голів), що у грошовому еквіваленті становить - 239 083,36 грн.. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 60, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так, як вбачається з вимог, передбачених ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.1996 року, який 26.05.1999 року був розірваний та повторно укладений у 2007 році. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2014 року, шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2013 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.13). Відповідно до ухвали колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 15.04.2014 року (а с.20), з початку жовтня 2013 року позивачка [PERSON] змінила місце проживання на - [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та її представник зазначали, що за [PERSON], у період з 01.01.2011 року і по теперішній час, зареєстровано 94 тварин по 2 спискам, та як доказ надали відповідь ДП "Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин" №627/8-ЮР (а.с.21-25). Згідно до п.п.23,24 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясувати час і джерело його придбання. З відповіді №69 від 13.10.2014 року Вознесенської районної державної лікарні ветеринарної медицини встановлено, що у ході комісійної перевірки господарства [PERSON] у с. Криворучко Вознесенського району Миколаївської області на предмет наявності великої рогатої худоби та її відповідності до реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин у Реєстрі тварин, станом на 04.11.2013 року, згідно даних погосподарської книги Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, поголів*я великої рогатої худоби за [PERSON] не значиться, з його слів тварини реалізовані (а.с.39,43). За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у господарстві [PERSON], яке знаходиться у с. Криворучко Вознесенського району Миколаївської області, поголів*я великої рогатої худоби не має, про що свідок [PERSON] надав відповідні записи погосподарської книги. Свідок [PERSON], який є сином сторін зазначав, що батьки на момент спільного проживання дійсно реалізовували велику рогату худобу, яка знаходилася у господарстві. Його мати - [PERSON] особисто надала у газету "День за днем" об*яву з зазначенням домашнього та свого мобільного телефону про продаж великої рогатої худоби та брала участь у їх реалізації (а.с.49). Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не встановлено і позивачем не надано суду доказів кількості великої рогатої худоби, як спільно нажитого майна подружжя, наявного на час припинення спільного ведення господарства (жовтень 2013 року), не вказано час і джерело його придбання, відчуження без її відома поголів*я великої рогатої худоби ( 47 голів), то позовні вимоги задоволеню не підлягають за їх недоказаністю.

Outcome: dismissed