Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Прокуратури Донецької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, згідно з якою просить стягнути моральну шкоду в розмірі 2\~000 000 грн. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2014 року були внесені відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню №12014220000000572, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.5 ст.260 КК України,за фактом створення на початку квітня 2014 року гр-м Російської Федерації [PERSON] та іншими невстановленими особами на території Донецької області непередбаченого законом збройного формування, яке дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області. Під час досудового розслідування у подальшому мало місце виділення в окреме провадження матеріалів за №12015220320001302 та визначення підслідності кримінального провадження відносно [PERSON] 08.10.2015 року в рамках кримінального провадження [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та в цей час відповідно ухвали Краматорського міського суду Донецької області за його місцем мешкання та його родини було проведено обшук. 09.10 2015 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 15.10.2015 року відповідно ухвали Краматорського міського суду Донецької області [PERSON] відсторонено від займаної посади начальника відділення розслідування злочинів проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Слов`янського міського відділу) з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУМВС Украйни в Донецькій області. 27.10.2015 року стосовно [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України. 19.10.2015 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого 1 ст. 258-3, ч.1 ст.365 КК України. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2017 року [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за 1 ст. 258-3, ч.1 ст.365 КК України та виправдано за недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - скасовано. З 08.10.2015 року по 12.12.2017 року тобто 2 роки 2 місяці та 13 днів [PERSON] незаконно перебував під слідством та судом, із них з 08.10.2015 року по 29.09.2017 року тобто 1 рік 11 місяців та 21 день утримувався у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6 в Донецькій області. Оскільки позивач перебував під слідством та судом протягом тривалого часу, а саме 2 роки 2 місяці та 13 днів, з яких утримувався під вартою 1 рік 11 місяців та 21 день, через незаконне кримінальне переслідування, втратив роботу, стабільний заробіток, на день звільнення він мав середньомісячне грошове забезпечення, було знижено його репутацію. На підставі чого вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди становить 2\~000 000 гривень. Позивач вказує, що під час перебування під слідством та судом він переніс душевні страждання, зазнав моральних втрат, був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок та бажань, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки він втратив роботу та не мав можливості забезпечувати свою сім`ю, отримав психологічну травму через стрес у зв`язку з смертю [INFO] брата у віці 26 років від серцевого нападу, скоротився вік життя його батька який помер [INFO] у віці 55 років та його мати отримала захворювання у вигляді онкології лівої молочної залози, у зв`язку з зазначеним ці обставини сильно вплинули на психологічний стан позивача. Крім того просить стягнути судові витрати, які складаються з витрат на оплату судово-психологічної експертизи у розмірі 18840 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання 23.06.2021 року не з`явився, надав суду заяву у якій просив судове засідання провести без його участі, за участю його представника адвоката Склярова С.Д.(а.с.176). В судових засіданнях де він був присутній підтримав позовні вмоги, посив їх задовольнити. Представник позивача адвокат Скляров С.Д. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник Прокуратури Донецької області Кравченко Р.О. у судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву (а.с.38-41) відповідного до якого відповідач позов визнав частково та вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Прокуратури Донецької області не оспорює право [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, однак, вважає, що позивачем значно завищено розмір відшкодування моральної шкоди, та майже не зазначено в чому саме полягали моральні страждання і чим це підтверджується. Також не наведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №266/94-ВР незаконне засудження та інші дії, що обмежують права громадян, є підставою для відшкодування шкоди. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону №266/94-ВР, у наведених в ст.1 Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. За ч.3 ст.13 Закону №266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, відповідно до ст.13 Закону №266/94-ВР питання про відшкодування шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати з кожен місяць перебування під слідством або судом. [PERSON] з 08.10.2015 по 12.12.2017 перебував під слідством та судом за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст. 365 КК України, тобто 2 роки 2 місяці 5 днів(26,17 місяців). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році мінімальна заробітна плата на момент розгляду справи складає 6000 грн., таким чином на користь позивача має бути стягнуто 157 020 грн. відшкодування моральної шкоди(26,17 місяця х 6000 грн.). Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 000 грн. є занадто великим. Установлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визнається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до їх збагачення. З огляду на викладене, просить позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 157\~020 грн. Представник Держави Україна в особі Державної казначейської служби України Смирнов О.В. у судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву (а.с.60-61) та пояснив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки Казначейство не є розпорядником коштів державного бюджету, визначених бюджетною програмою на виконання судових рішень, які знаходяться на єдиному казначейському рахунку. Кошторисом Казначейства не передбачено бюджетні асигнування (які б перераховувалися на рахунки ДКСУ) на виконання судових рішень. Таким чином, відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання з рахунків Державної казначейської служби України є неможливим. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.10 2015 року застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08.10.2015 року за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України(а.с.80-85). Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2017 року [PERSON] було визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення за 1 ст. 258-3, ч.1 ст.365 КК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано (а.с.7-23). Отже, початок незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності є час затримання 08.10.2015, а кінець - дата набрання вироком суду законної сили - 12.12.2017, що загалом складає 26 місяців та 17 днів, з яких 23 місяці та 21 день тримання під вартою. Положеннями\~статті 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 2\~ст. 1176 ЦК України\~право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. До спірних правовідносин застосовується\~Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Механізм застосування положень вказаного\~Закону\~визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями) (далі Положення). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, відшкодовується у повному обсязі, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ст. 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» не містить імперативних вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень ст.\~15,16 ЦК України\~може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою. При цьому відсутність повідомлень (роз`яснень) особі порядку та строків звернення за відшкодуванням шкоди, попереднього визначення розміру таких відшкодувань, не позбавляє особу права на відшкодування, встановленого законом. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 686/23731/15-ц від 20.09.2018 р. З приводу позову в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, слід зазначити наступне. [PERSON] в позові зазначив, що спричинена йому моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зав`язків, погіршенні стосунків із оточуючими, негативних змін в емоційному стані, негативних змінах в емоційному стані, знищенні репутації, в обґрунтування своїх доводів позивачем надано медичні довідки, свідоцтво про смерть брата та довідки про хворобу матері . Відповідно до висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи №19780 від 13.05.2021 року, ситуація створила у житті [PERSON] суттєві перешкоди у задоволенні провідних для нього потреб, внесла негативні зміни у його життя, об`єктивно порушився звичайний і оптимальний для нього зміст життя. Зазначене призвело до ускладнень у збереженні психологічного комфорту, що зумовило виникнення у [PERSON] негативних, руйнуючих його особу переживань та викликало у нього душевні(моральні) страждання. Ситуація, що досліджується за справою була для [PERSON] психотравмувальною. [PERSON] були спричинені страждання (моральна шкода). Можливий (орієнтований) розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] , складає 344,16 МЗП(мінімальних заробітних плат) (а.с.156-163). Стаття 16 ЦК України\~називає відшкодування моральної шкоди серед загальних способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 1167 ЦК України\~встановлює особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду. Акти правоохоронних органів та суду, незаконність яких може привести до виникнення деліктного зобов`язання, визначені у\~ЦК\~вичерпним чином. Так, відповідно до ч. 1\~ст.1176 ЦК України, спеціальний делікт виникає у відношенні фізичної особи внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових чи службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 6\~ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній особі або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Статтею 1173 ЦК України\~визначено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Порядок відшкодування шкоди встановлюється законом «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», де п. 1 ст. 1 п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», моральною шкодою є страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди»\~відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи наведені вище норми закону, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, право на відшкодування моральної шкоди виникає внаслідок порушення права особи. Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року № 6-2203цс15, з яким погодився і Верховний Суд в своїх численних постановах. Відповідно до\~ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Висновки експерта від 13.05.2021 року, судом не відхиляються і прийняті до уваги при вирішенні питання щодо завдання позивачеві моральної шкоди. Між тим, оцінка розміру завданої моральної шкоди за висновками експерта є завищеною. На думку суду, експерт не зазначив тих негативних наслідків та понесених моральних страждань позивачем які вказують на можливість стягнення моральної шкоди у розмірі який перевищує мінімальну заробітну плату, встановлену законодавством на момент відшкодування за кожен місяць перебування під слідством. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"\~установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 6000,00 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня 36,11 грн. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством здійснюється, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої\~Законом України "Про Державний бюджет України на 2021рік"\~на час ухвалення судом судового рішення. Враховуючи період перебування [PERSON] під слідством з 08.10.2015 (моменту затримання) по 12.12.2017 (дата набрання чинності виправдувального вироку суду), тобто 26 місяців та 17 дня, то розмір відшкодування моральної шкоди становить (6000 грн. х 26 місяців = 156000 грн.) + (17 днів або 408 годин х 36,11 грн. = 14732,88 грн.) = 171332,88 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивача за час перебування під слідством та судом протягом 26 місяців 17 днів, приниженням честі та гідності у зв`язку із звинуваченням у вчиненні злочину, оскільки позивач працював у поліції, вимушеним перебуванням під вартою протягом 23 місяців 21 дня, однак, заявлений позивачем розмір відшкодування в сумі 2 000 000 грн. є занадто великим. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з пп. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України. Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення). Відповідно до положень статей 3, 4 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, у спірних правовідносинах відповідачем є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи, органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка саме здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що визначається судом як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим, згідно п.13 ч.2 ст. 3 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи безспірно вбачається, що позивачем [PERSON] було понесено витрати по оплаті за проведення судової психологічної експертизи, які згідно Акту №19780 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта від 18.09.2020 становлять 18840 грн. ( а.с. 155). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з витрат на оплату судово-психологічної експертизи, відповідно часткового задоволення позову у розмірі 2 826 грн. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial