Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу № 394-к від 03.04.2017 року про переведення з посади тракториста на посаду слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, стягнення середньомісячного заробітку за час незаконного переведення та моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 264-к від 03.02.2011 року він був прийнятий на посаду тракториста в ТОВ „Оболонь Агро" з оплатою праці згідно штатного розпису та згідно наказу № 26/1 від 01.03.2017 року за ним разом з трактористом [PERSON] було закріплено трактор „Аксіон", реєстраційний номер [NUMBER]. Наказом № 394-к від 03.04.2017 року в зв'язку з виробничою необхідністю на підставі службової записки головного інженера [PERSON] його було переведено з посади тракториста на посаду слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування з 03.04.2017 року, проте вважає даний наказ незаконним, оскільки в ньому всупереч ст.33 КЗпП України не зазначені підстави та термін переведення. Крім того, оскільки він не згідний з оскаржуваним наказом, то не приступив до виконання обов'язків слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, а тому просить стягнути з ТОВ „Оболонь Агро" на його користь середньомісячний заробіток за час незаконного переведення з 03.04.2017 року по час поновлення на займаній посаді тракториста, а також просить стягнути з відповідача 1000 грн. заподіяної йому моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить слухати у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає в частині скасування наказу про переведення [PERSON] з посади тракториста на посаду слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування та стягнення середньомісячного заробітку за час незаконного переведення та просить відмовити щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, справу просить слухати у його відсутності. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною першою ст.21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст.31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 264-к від 03.02.2011 року [PERSON] був прийнятий на посаду тракториста в ТОВ „Оболонь Агро" з оплатою праці згідно штатного розпису та згідно наказу № 26/1 від 01.03.2017 року за ним разом з трактористом [PERSON] було закріплено трактор „Аксіон", реєстраційний номер 6191АА, що підтверджується копіями зазначених наказів. Наказом № 394-к від 03.04.2017 року в зв'язку з виробничою необхідністю на підставі службової записки головного інженера [PERSON] від 01.04.2017 року позивача було переведено з посади тракториста на посаду слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування з 03.04.2017 року. Частиною 1 ст.32 КЗпП України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. В той же час статтею 33 КЗпП України визначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров'я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Таким чином, законодавець чітко визначає умови, за яких можливе переведення працівника на іншу роботу, не передбачену трудовим договором, а також визначає термін такого переведення. Крім того п.5.6 колективного договору між адміністрацією ТОВ «Оболонь Агро» та трудовим колективом на 2015-2017 роки передбачено, що здійснювати переведення працівника на іншу роботу виключно у випадках, на підставах і в порядку встановленому чинним законодавством. У п.5.7 даного колективного договору зазначено, що переведення здійснюється тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.33 КЗпП України, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Однак в наказі № 394-к від 03.04.2017 року вбачається, що підставою такого переведення є виробнича необхідність, термін переведення не зазначено. Отже, не зазначення в наказі підстав та терміну переведення працівника, визначені ст.33 КЗпП України, є підставою для визнання даного наказу незаконним. Крім того, оскільки позивач не згідний з зазначеним наказом, то не приступив до виконання обов'язків слюсаря з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, а тому просить стягнути з ТОВ „Оболонь Агро" на його користь середньомісячний заробіток за час незаконного переведення з 03.04.2017 року по час поновлення на займаній посаді тракториста. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів" невихід працівника на роботу в зв'язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Пунктом 32 зазначеної вище постанови передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з ТОВ „Оболонь Агро" на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час незаконного переведення з 03.04.2017 року по час поновлення на займаній посаді тракториста - 17.05.2017 року з врахуванням вимог законодавства про встановлення розміру мінімальної заробітної плати. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно якого розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначити від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України «моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з ТОВ «Оболонь Агро» моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 грн., що достатньо компенсує понесені позивачем душевні страждання, завдані діями відповідача.

Outcome: approved