Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач 12.02.2015 року звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі керуючого установ № 10005/057, № 10005/058, в якому просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача видати ощадні книжки по рахунку № 1996 та по рахунку № 15238, вказавши всі грошові суми, зараховані та списані, видати виписки з рахунків. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] У склад спадкового майна входять і рахунки № 1996, на якому було 1000 крб., та № 15238, на якому було 19\~000 крб. По вказаним рахункам не проводилася ні індексація, ні компенсація, яка гарантована державою. На численні її звернення банк відповідав відмовами, тому з метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В ході розгляду справи [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила провести дослідження про рух грошей на рахунку № 5513340, який переоформлений на її імя та до якого приписаний рахунок № 15238, та на рахунку № 955511352, який переоформлений на її імя, та до якого приписаний рахунок № 1996. Також просила зобовязати відповідача видати їй виписки з рахунку № 915511352, № 915515911 для здійснення розпорядження, зобовязати відповідача виписати відповідно до ЗУ «Про цінні папери і фондову біржу» казначейські зобовязання на суми грошей на рахунку № 1996 та № 15238 в валюті України та іноземній валюті руб.=крб. як грошову одиницю на час вкладів. Позивач в судовому засіданні збільшений позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Поштою надійшли письмові заперечення, в яких ПАТ "Державний ощадний банк України" просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Доповівши зміст заявлених вимог, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Позивач є спадкоємцем після смерті батька [PERSON], померлого 27.09.2011 року, та прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.10.2012 року на мотоцикл моделі ИМЗ Урал та вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією у ТВБВ № 10005/058 філії ЖОУ АТ "Державний ощадний банк України" на рахунку № 915511352 з залишком 66,45 грн., на рахунку № 915513340 з залишком 1356,12 грн. (а.с. 63). На імя покійного у відділенні № 10005/058 до 01.01.1992 року були відкриті рахунки № 1996, № 15238. Після переоцінки залишків вкладів населення з рублевого обчислення на українські карбованці у співвідношенні один до одного, відповідно до постанови КМУ і НБУ від 08.11.1992 року «Про реформу грошової системи України», та після переоцінки вкладів населення станом на 02.09.1996 року у співвідношенні 1000 крб. 1 коп., яка була проведена установами Ощадбанку згідно з указом ПУ «Про грошову реформу в Україні» і постановою КМУ від 26.08.1996 року № 1002, залишки по цим рахункам були переоцінені та склали менше 1 грн. 13.11.2012 року при переоформленні рахунків на імя позивача у відповідності з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.2012 року, зазначені рахунки були закриті, залишки в розмірі 0,01 грн., 0,19 грн. виплачені спадкоємиці готівкою. Також на виконання ст.5 ЗУ «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 року були відкриті компенсаційні рахунки на імя [PERSON] По рахунку № 1996 відкрито компенсаційний рахунок № 915511352; по рахунку № 15238 відкрито компенсаційний рахунок № 915513340. Вказані компенсаційні рахунки у 2012 році були переоформлені на імя спадкоємця позивача [PERSON]: рахунок № 915511352 на рахунок № 915515911; рахунок № 915513340 на рахунок № 915515898. Також позивач неодноразово зверталася з заявами-скаргами на дії банку і до ПАТ "Державний ощадний банк України", і до НБУ та до адміністрації Президента України, МВ Новоград-Волинського УМВС України в Житомирській області, однак отримувала відповіді про законність дій банку (а.с. 37-38, 72-73). Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді вказаної справи позивач не довела, що її права, як споживача послуг ПАТ "Державний ощадний банк України", є порушеними. Відповідач же, навпаки, надав докази проведення і індексації по рахункам покійного [PERSON], і нарахування компенсаційних виплат на відповідних рахунках. Також банк вчасно і професійно надавав інформацію споживачу про кількість відкритих рахунків, про наявність на них коштів та інше. Посилання позивача на ст. 15 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок» як підставу зобовязання відповідача видати на її імя казначейські зобовязання є необґрунтованими. По-перше, ст.15 вищевказаного закону визначає особливості емісії (видачі), обігу та обліку заставних, іпотечних сертифікатів, іпотечних облігацій, сертифікатів ФОН, приватизаційних, похідних, товаророзпорядчих цінних паперів та порядок розкриття інформації щодо них, а, по-друге, як рахунок № 1996, так і № 15238 рахуються за покійним [PERSON], а в порядку спадкування за ним за позивачем закріплені інші рахунки. До того ж, обрані [PERSON] способи захисту свого порушеного права не передбачені ст. 16 ЦК України, а згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відтак, судом не встановлено правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed