Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Княгиницької сільської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті [PERSON], який помер 18 грудня 2012 року. У позовній заяві зазначено, що позивачка та її батько [PERSON] постійно проживали в [INFO], були співвласниками вищезазначеного домоволодіння, яке належало до суспільної групи "колгоспні двори". [PERSON] помер 18 грудня 2012 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. Вона фактично прийняла спадщину, однак не може оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані домоволодіння, як спадкоємець за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Просила позов задовольнити. Позивач позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання не прибула, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Виконавчий комітет Княгиницької сільської рада подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 18 грудня 2012 року в с. Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 160788, виданого 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 квітня 2008 року секретарем виконавчого комітету Княгиницької сільської ради [PERSON], [PERSON] все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті, заповів [PERSON]. Відповідно до довідки № 755, виданої 08 листопада 2017 року виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, домоволодіння в с. Княгиничі по вул. Шухевича буд. 15 відносилося до суспільної групи - "колгоспні двори". Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку проживали [PERSON], та [PERSON]. Заповіт, який посвідчувався від імені [PERSON] 23 квітня 2008 року за реєстровим № 152 не змінений і не скасований. На день смерті [PERSON] разом із ним проживали дочка [PERSON] та онук [PERSON] Відповідно до довідки № 352, виданої 31 серпня 2017 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, домоволодіння, що розташоване за адресою с. Княгиничі, вул. Р.Шухевича, 15, має наступні технічні характеристики: А житловий будинок загальною площею 97,0 м2, житловою площею 59,3 м2, Б комора-стайня загальною площею 33,8 м2, В стодола загальною площею 13,3 м2, № 1 огорожа загальною площею 122,2 м2, № 2 ворота загальною площею 6,2 м2. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилася. На вказані домоволодіння ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» видано технічний паспорт. Згідно висновку про вартість обєкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння без врахування вартості земельної ділянки, становить 84700 грн. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 28 жовтня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 15 по вул. Р.Шухевича в с. Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на домоволодіння. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved