Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В грудні 2016 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в особі свого представника Сафіра Ф.О., який діє на підставі довіреності, звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за договором № б/н від 17.06.2008 року в сумі 18 450 грн. 50 коп. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.06.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку". Однак, відповідач належним чином не виконувала зобов'язань відповідно до умов договору, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2016 р. становить 18450 грн. 50 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши письмові заяви в яких просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляла, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому ЦПК України. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2008 р., виявивши бажання оформити на своє ім'я кредит, [PERSON] заповнила підготовлений ПАТ КБ "Приватбанк" бланк заяви, у якій вказала свої особисті дані та поставила власний підпис. Одночасно з тексту заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Своїм підписом [PERSON] підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування "Приватбанку", а також відкриття карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та розміру базової процентної ставки 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки сторони в анкеті-заяві від 17.06.2008року погодили всі істотні умови договору, в тому числі і щодо його форми, беззастережно засвідчили це власними підписами, а відтак дотримались вимоги закону щодо письмової форми договору. Отже, заява про надання банківських послуг є договором про приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Як зазначено в п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору є безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 даних Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В порушення вимог даних норм Закону і умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 31.10.2016 року за нею утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 18450 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 278 грн. 37 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 13275 грн. 44 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3780 грн. 00 коп., штраф фіксована частина - 250 грн. 00 коп., штраф процентна складова - 866 грн. 69 коп. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за договором із ПАТ КБ "Приватбанк" від 17.06.2008 р. зобов'язань, відповідач не надала. Проаналізувавши зміст умов та правил надання банківських послуг та умови кредитування з використанням платіжної картки, встановлені в Довідці, суддя приходить до висновку, що умовами договору передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасну оплату послуг передбачених даним договором за кожен день прострочення. У той самий час сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому за таких обставин суд відмовляє в стягненні пені. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial