Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У квітні 2016 року позивач Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "ПриватБанк", в особі філії «Южне головне регіональне управління» Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Ширяївського районного управління юстиції, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту. В позові зазначив, що 26.06.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ODMLG101420266, відповідно до якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 22500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.06.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 26.05.2007 року, уклали договір іпотеки № ODMLG101420266, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 08.10.2014 року постановою № 41689606 державного виконавця ВДВС Ширяївського РУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 1724739 від 22.10.2014 року, було накладено арешт на дім та земельну ділянку загальною площею 600 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Крім того рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 04.08.2013 року за позовом банку звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на дім та земельну ділянку загальною площею 600 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Вказаний арешт, накладений державним виконавцем, унеможливлює виконання рішення суду про звернення стягнення на заставлене майно. Оскільки банк є іпотекодержателем спірного майна, інші стягувачі не є заставодержателями, тому просив зняти арешт на вищезазначену земельну ділянку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі і ухвалити заочне рішення по справі ( а.с.45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, була належним чином повідомлена про час та день слухання справи - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.43 ), причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надала. Відповідач - Відділ державної виконавчої служби Ширяївського районного управління юстиції, був належним чином повідомлений про час та день слухання справи - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.44), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у їх відсутність суду не надали. Третя особа - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно по Роздільнянському району Роздільняського міжрайонного управління юстиції в Одеській області був належним чином повідомлений про час та день слухання справи поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.50), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у їх відсутність суду не надали. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ч.1 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення. Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк". Також судом встановлено, що згідно до укладеного договору №ODMLG101420266 від 26.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у ЗАТ КБ "Приват Банк" у розмірі 22500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.06.2017 року (а.с.8-13). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.06.2007 року між ЗАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки № ODMLG101420266, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. (а.с. 14-23) Згідно п.18.1 договору іпотеки вищим пріоритетом на задоволення забезпечення іпотекою вимог, може бути задоволення за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" взаємні права та обов"язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. 04.08.2010 року рішенням Ширяєвського районного суду Одеської області задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODMLG101420266 від 26 травня 2007 року в розмірі 141757 гривень 31 копійка (18410,04 доларів США за курсом 7,70 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/54 від 11.02.2009 року) на дім та земельну ділянку загальною площею 600 квадратних метрів, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки № ODMLG101420266 від 26 травня 2007 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» ( 49094 м Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код СДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача - [PERSON], [INFO], договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Та виселено [PERSON], [INFO], уродженку села Новопетрівка Ширяївського району Одеської області, яка зареєстрована та проживає у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС' України в Одеській області Роздільнянського району Єгорівської сільської ради ( а.с. 26-27). Однак судом встановлено, що виконання рішення суду про звернення стягнення на заставлене майно на користь позивача неможливе. 08.10.2014 року постановою № 41689606 державного виконавця ВДВС Роздільнянського РУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 1724739 від 22.10.2014 року, було накладено арешт на дім та земельну ділянку загальною площею 600 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.03.2016 року вказане обтяження внесено до реєстру 22.10.2014 року (а.с.28). 13.03.2014 року відділом відкрито виконавче провадження ( ВП № 42491567), з примусового виконання виконавчого листа № 2/518/13/14, виданого Ширяївським районним судом Одеської області 13.03.2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 86643,15грн. 08.10.2014 року для забезпечення виконання виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42491567( а.с.53). Однак, під час занесення даних, по вищезазначеній постанові, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним виконавцем було допущено механічну помилку, був зазначений невірний номер ВП № 41689606, що підтверджується листом роз'яснення начальника РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області № 3330 від 23.05.2016 року, Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки державна реєстрація іпотеки на користь ПАТ "Приват Банк" здійснена згідно витягу з Реєстру - 26.06.2007 року, а арешт спірного майна за постановою державного виконавця зареєстрований - 22.10.2014 року, тобто після державної реєстрації іпотеки, тому у банку існує вищий пріоритет обтяження і він має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна. У відповідності до положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1378 грн. На підставі ст.ст. 319, 509, 546, 575 ЦК України, ст.20 Закону України "Про заставу", ст.54,60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 3,33 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved