Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . З серпня 2015 року між позивачкою та [PERSON] було припинено бідь-яке спілкування. Відповідач переїхав до Луганської області Слов`яносербського району в селище Лозівський, де мешкає по [ADDRESS] . Із цього часу відсутнє будь-яке спілкування між відповідачем та дитиною. Між сторонами було розірвано шлюб та з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року . Однак, відповідач не сплачує аліменти згідно рішення суду, будь-якої матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участь не бере. Дитина на даний час проживає з нею, вона піклується про неї та займається її вихованням. Протягом всіх цих років відповідач знає: де та з ким мешкає дитина, знає номер телефона позивачки, існуванням та життям дитини зовсім не цікавиться, не відвідує дитину, не знає навіть як дитина виглядає зовнішньо, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не приймає участі у підготовці до самостійного життя. Дитина усвідомлює, що відповідач для неї є невідомою людиною, вважає батьком іншу людину - [PERSON] , який проявляє до неї піклування, приймає участь в її вихованні. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.81). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.80) Представник третьої особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду листа, згідно якого просить справу розглядати без участі представника служби з урахування наданого висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.71). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 25.03.2021 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.12.2013 р. (а.с.5). Шлюб між відповідачами розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , про що свідчить копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 (а.с.6-7). Позивач [PERSON] разом донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні від 02.11.2020р. (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 08.11.2019 Серія [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.10). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2019 ВП № 60782100 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.11). Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників [PERSON] значиться боржником у виконавчому провадженні № 60782511 (а.с.12). Згідно характеристики виданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 128 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] навчається у першому класі зазначеного закладу. Дівчинка забезпечена всім необхідним для навчання. До школи приводить і забирає дитину після уроків мама, [PERSON] . Батько жодного разу не приводив дитину до школи і не забирав її після уроків. На батьківські збори теж приходить тільки мама (а.с.9). Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.02.2021, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , питання, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , було розглянуто 16.02.2021 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (а.с.72-73). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої доньки, не здійснює належного догляду за нею, не забезпечує необхідного медичного догляду, не надає матеріальної допомоги, а також не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, її навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не займаються вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 04.11.2020 року про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved