Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з зазначеним позовом до відповідача, в якому просила виділити в натурі в рахунок належних їй 2/5 частин домоволодіння [ADDRESS] наступні будівлі і споруди: кімнату 2-3 площею 13,6 кв.м., коридор 2-4 площею 7,2 кв.м. з житлового будинку "А" загальною площею 20,8 кв.м., житловою -13,6 кв.м., коридор 2-1 площею 7,4 кв.м., нежиле приміщення 2-2 площею 14,2 кв.м. з прибудови "а-4", санвузол 2-5 площею 5,0 кв.м. з прибудови "а", нежиле приміщення 2-6 площею 8,3 кв.м. з прибудови "а-2" загальною площею по квартирі №2 - 55,7 кв.м., житловою 13,6 кв.м., літню кухню "С" площею 9,3 кв.м., сарай "Т" площею 5,3 кв.м., вбиральню-душ "У", сарай "Ш" площею 9,6 кв.м., душ "Щ" площею 2,0 кв.м., паркан №3 площею 16,0 кв.м. та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння між нею та відповідачем. В обґрунтування позову посилалися на те, що їй на підставі договору дарування від 28 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2672, на праві приватної спільної часткової власності належить 2/5 частки домоволодіння [ADDRESS]. Фактично в її користуванні знаходиться квартира №2, яка складається з кімнати 2-3 площею 13,6 кв.м., коридору 2-4 площею 7,2 кв.м. з житлового будинку "А" загальною площею 20,8 кв.м., житловою -13,6 кв.м., коридор 2-1 площею 7,4 кв.м., нежиле приміщення 2-2 площею 14,2 кв.м. з прибудови "а-4", санвузол 2-5 площею 5,0 кв.м. з прибудови "а", нежиле приміщення 2-6 площею 8,3 кв.м. з прибудови "а-2" загальною площею по квартирі №2 - 55,7 кв.м., житловою 13,6 кв.м., літня кухню "С" площею 9,3 кв.м., сарай "Т" площею 5,3 кв.м., вбиральня-душ "У", сарай "Ш" площею 9,6 кв.м., душ "Щ" площею 2,0 кв.м., паркан №3 площею 16,0 кв.м. Іншим співвласником домоволодіння є [PERSON], у власності якої знаходиться 3/5 частини. У користуванні відповідача знаходяться наступні будівлі і споруди: квартира №1 з житлового будинку «А» загальною площею 38,4 кв.м., житловою 16,2 кв.м., прибудова «а3» площею 12,0 кв.м., сарай «Г» площею 6,6 кв.м., сарай «Д» площею 3,2 кв.м., сарай «Е» площею 6,2 кв.м., літня кухня «Р» площею 5,5 кв.м., вхід до літньої кухні «Ф» площею 2,4 кв.м., вбиральня «В», сарай «Х» площею 4,6 кв.м., паркан №4 площею 34,2 кв.м., паркан №5 площею 8,8 кв.м. Між нею та відповідачем склався порядок користування належними частками домоволодіння. До кожної частки домоволодіння, як позивача, так і відповідача, є відокремлений вхід. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 607 кв.м., виділеній рішенням Бердянської міської ради від 18.12.1957 року №234, порядок користування якою між співвласниками не визначено. На сьогоднішній день укладення з відповідачем договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна є неможливим, оскільки для посвідчення такого договору нотаріусу відповідно до п.п.6.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, потрібно подати нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Однак позивач та відповідач не є власниками земельної ділянки площею 607 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння за цією адресою, набути право власності на земельну ділянку можливо за взаємної згоди шляхом приватизації, проте на сьогоднішній день [PERSON] згоду на оформлення права спільної сумісної власності шляхом приватизації земельної ділянки не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла письмова заява від її представника за довіреністю [PERSON] від 22.12.2014 року, в якій вона просила розглянути справи за відсутності позивача та представника позивача, позовну заяву підтримує, просить її задовольнити та виділити належну [PERSON] 2/5 частку домоволодіння [ADDRESS] згідно варіанту І висновку судової будівельно-технічної експертизи №186. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи є її письмова заява від 29.09.2014 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, на якій є запис перекладача-дактилолога Бердянської територіальної організації Українського товариства глухих Новікової Е.М про переклад відповідачу змісту позовної заяви та цієї заяви та засвідчення справжності підпису відповідача на ній. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено наданими письмовими доказами, що домоволодіння [ADDRESS] належить позивачу та відповідачу в таких частках: [PERSON] - 2/5 частки на підставі договору дарування від 28 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2672; [PERSON] - 3/5 частки домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 24.09.1974 року, реєстровий №4599, що підтверджується копією договору дарування від 28.11.2013 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідкою комунального підприємства з технічної інвентаризації №507 від 09.10.2014 року. З довідки комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №315 від 20.06.2014 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, земельна ділянка по [ADDRESS] була виділена рішенням виконкому Бердянської міської ради від 18.12.1957 року №234 загальною площею 600,00 кв.м. В судовому засіданні з'ясовано, що за технічним паспортом в домоволодінні організовано дві квартири з окремими входами: квартира №2 перебуває в користуванні позивача та складається з кімнати 2-3 площею 13,6 кв.м., коридору 2-4 площею 7,2 кв.м. з житлового будинку "А" загальною площею 20,8 кв.м., житловою -13,6 кв.м., коридору 2-1 площею 7,4 кв.м., нежилого приміщення 2-2 площею 14,2 кв.м. з прибудови "а-4", санвузлу 2-5 площею 5,0 кв.м. з прибудови "а", нежилого приміщення 2-6 площею 8,3 кв.м. з прибудови "а-2" загальною площею по квартирі №2 - 55,7 кв.м., житловою 13,6 кв.м.. Квартира №1, загальною площею 38,4 кв.м. перебуває в користуванні відповідача. Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України, згідно з частиною першою якої подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення спору суд має виходити з положень ст. ст. 183, 364, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 186 від 28 листопада 2014 року визнано технічно можливим виділ [PERSON] в натурі в рахунок належних їй 2/5 частин у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] частину житлового будинку літ. «А»: кімнату №2-3 площею 13,6 кв.м., коридор №2-4 площею 7,2 кв.м., загальною площею 20,8 кв.м., у тому числі житловою 13,6 кв.м., прибудову літ. «а»: санвузол №2-5 площею 5,0 кв.м., прибудову літ. «а2»: нежитлове приміщення №2-6 площею 8,3 кв.м., прибудову літ. «а4»: коридор №2-1 площею 7,4 кв.м., нежитлове приміщення №2-2 площею 14,2 кв.м., які разом складають ізольовану квартиру №2 загальною площею 55,7 кв.м (20,8+5,0+8,3+21,6), у тому числі житловою 13,6 кв.м. та господарські будівлі і споруди: літню кухню літ. «С», сарай літ. «Т», вбиральню-душ літ. «У», сарай літ. «Ш», душ літ. «Щ», паркан №3. Суд проаналізувавши надані докази, висновок судової експертизи, вважає за доцільне провести виділ належної позивачеві частки у праві спільної часткової власності за варіантом №1 судової будівельно-технічної експертизи, який є єдиним варіантом, припинивши при цьому право спільної часткової власності, оскільки він при цьому повно враховує інтереси сторін, не позбавляє можливості належно користуватися своїми частинами будинку, земельною ділянкою та не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним нормам, положенням ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок". При цьому експертом зроблено висновок, що загальна площа приміщень головної речі домоволодіння, а саме: основної частини житлового будинку літ. «А» з окремим виходом, що виділяється співвласнику [PERSON] в натурі в рахунок 2/5 частин складає 20,8 кв.м. (13,6 + 7,2), у тому числі житлової 13,6 кв.м. та з заокругленням відповідає ідеальній частці (20,8-19,2). А загальна площа приміщень головної речі домоволодіння, а саме: основної частини житлового будинку літ. «А» з окремим виходом, що залишається співвласнику [PERSON] в натурі в рахунок 3/5 частин складає 27,1 (7,6+16,2 + 3,3), у тому числі житлової 16,2 кв.м. та з заокругленням відповідає ідеальній частці. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, його доведеність належними і допустимими доказами та наявності підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved