Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він працював головним бухгалтером ТОВ "Сумський обласний центр служби крові". Наказом № 333 від 19.12.2014 року його було піддано дисциплінарному стягненню у вигляді догани за неналежне виконання службових обов'язків, яке виразилося у порушенні правил ведення касових операцій та незаконному нарахуванні премій та надбавок. Наказом від 22.12.2014 року № 338-к його було звільнено з роботи у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вважає що він ніяких порушень трудової дисципліни не допускав, сумлінно виконував покладені на нього обов'язки. Перевірки що передували виданню вказаних наказів проводилися поверхово, а виявлені відповідачем порушення, деякі з яких дійсно мли місце, були фактично допущені іншими працівниками. Тому, просить скасувати вказані накази № 333 та № 338-к як незаконні, поновити його на посаді з 22.12.2014 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 22.12.2014 року по час фактичного поновлення на роботі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов заперечив та пояснив суду, що після зміни керівника ТОВ "Сумський обласний центр служби крові", останнім було призначено аудиторську перевірку товариства. На початку грудня 2014 року до товариства надійшов висновок аудитора з якого стало відомо, що на підприємстві в порушення вимог закону проводився бухгалтерській облік т велися касові операції, зокрема, не була відображена дебіторська заборгованість та отримані доходи, допускалися виправлення у видаткових платіжних відомостях, окремі касові документи були не підписані, чи підписані не уповноваженими особами, мали місце виплати заохочень працівникам протягом строку дії дисциплінарного стягнення. У зв'язку з отриманням вказаного висновку керівником була призначена перевірка, за наслідками якої комісією було встановлено (акт від 19.12.2014 року), що порушення касової дисципліни (виправлення у видаткових платіжних документах, не підписання касових документів, допущення підписання касових документів не уповноваженими особами) та виплата премій та надбавок працівникам, які мають не зняті дисциплінарні стягнення, допущенні позивачем. У зв'язку з чим, наказом № 333 від 19.12.2014 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Після чого, керівником була призначена перевірка щодо інших порушень зазначених в акті аудитора. За наслідками другою перевірки комісією (акт від 22.12.2014 року) встановлено, що порушення порядку ведення бухгалтерського обліку (не відображення дебіторської заборгованості по договору оренди з ПрАТ "Біофарма", не відображення отриманих доходів від ТОВ "Фрунзе-Сервіс" та ПАТ "Сумихіпром") допущені також позивачем. У зв'язку з чим, а також враховуючи те, що позивач вже раніше притягалася до дисциплінарної відповідальності згідно наказів від 05.03.2014 року та 19.12.2014 року, керівником було видно наказ про звільнення позивача з роботи з підстав передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що усі видані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняті з дотримання вимог закону, тому відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Судом встановлено, що позивач працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ "Сумський обласний центр служби крові". Наказом № 42-к від 05.03.2014 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за незабезпечення належної поведінки з донорами та трудової дисципліни підлеглих працівників (а.с. 45). Даний наказ позивачем не оспорюється. Сторонами зазначено та визнано у судовому засіданні те, що після зміни керівника ТОВ "Сумський обласний центр служби крові", останнім було призначено аудиторську перевірку за наслідками якої аудитором було підготовлений відповідний висновок, якій був поданий відповідачу на початку грудня 2014 року та у якому аудитором зазначалося на встановлення в товаристві фактів порушення правил ведення бухгалтерського, податкового обліку, касової дисципліни, а також проведення заохочувальних виплат з порушенням встановленого законом порядку. З пояснень представника відповідача у судовому засіданні вбачається, що після отримання висновку аудитору керівником ТОВ "Сумський обласний центр служби крові" 18.12.2014 року було призначено перше службове розслідування, а після отримання висновків цього службового розслідування та видання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, керівником товариства 22.12.2014 року було призначене друге службове розслідування, за наслідками якого керівником було видано наказ про звільнення позивача з роботи. З акту проведення службового розслідування від 19.12.2014 року (а.с. 90-91) вбачається, що вказане розслідування проведене на виконання наказу від 18.12.2014 року № 125 та в ході розслідування встановлено: - порушення у веденні касової дисципліни: виправлення у видаткових платіжних відомостях; всі прибуткові, видаткові касові ордери підписані не уповноваженою на те особою (заступником головного бухгалтера Василенко А.С. в той час коли головний бухгалтер [PERSON] перебувала на робочому місці - бухгалтерія проводила виплату премій та надбавки працівникам, яким згідно наказу № 42-к від 05.03.2014 року оголошено догану, що є порушенням ст. 151 КЗпП України та колективного договору. [PERSON] проявила недобросовісність та будучи обізнаною про наявність у неї догани, скориставшись своїм службовим становищем, на підставі поданих неї є службових записок проводила собі нарахування премій та надбавок . З наслідками вказаного службового розслідування комісія прийшла до висновку про те, що вказані порушення допущені головних бухгалтером [PERSON] в діях якої вбачається несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов'язків, відсутність належної організації та контролю за роботою бухгалтерії. Позивачку було ознайомлено з вказаним актом та вона надала свої пояснення з приводу зазначених недоліків в яких зазначила, що вона нічого не порушувала.. Наказом № 333 від 19.12.2014 року (а.с. 21) позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено їй догану за "неналежне виконання службових обов'язків, яке виразилося у порушенні правил ведення касових операцій, незаконно нарахованих премій та надбавок" З акту проведення службового розслідування від 22.12.2014 року (а.с. 26-27) вбачається, що вказане розслідування проведене на виконання наказу від 22.12.2014 року № 126 та в ході розслідування встановлено: - невідповідність даних бухгалтерського обліку даним первинних документів, що підтверджується не відображенням дебіторської заборгованості перед ПрАТ "Біофарма" - "вибірковою перевіркою за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року в бухгалтерському обліку не сформовано проводок з отримання доходів від реалізації продукції ТОВ "Фрунзе-Сервіс", ПАТ "Сумихімпром" та кінцевим споживачам на загальну суму 78 594,50 грн." в наслідок чого викривлені дані фінансової звітності в частині отриманого товариством доходу. З наслідками вказаного службового розслідування комісія прийшла до висновку про те, що вказані порушення допущені головним бухгалтером [PERSON], яка відповідно до посадових обов'язків несе відповідальність на невірне ведення бухгалтерського обліку та звітності . Наказом № 338-к від 22. 12.2014 року (а.с. 9) позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи з підстав передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України " У зв'язку з систематичним не виконанням та порушенням головним бухгалтером [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням трудової дисципліни, які виявилися в порушенні ведення бухгалтерського обліку і звітності, неналежної організації та контролю за роботою бухгалтерії, враховуючи факт застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення 05.03.2014 року, 19.12.2014 року" З наведеного вбачається, що підставою для звільнення позивачки стали виявлені комісією порушення трудової дисципліни, які були відомі відповідачу, тобто ще до притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за наказом від 19.12.2014 року. Про що також свідчить те, що у обох актах службового розслідування йдеться посилання на висновок аудитора, про отримання якого на початку грудня 2014 року зазначив представник відповідача. Крім того, ще до прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, відповідач 18.12.2014 року вимагав від позивача надання пояснень з приводу: неврахування витрат з оренди обладнання ПрАТ "Біофарма", ведення касової дисципліни, включаючи виправлення в касових документах; недостовірне відображення суми заборгованості перед учасниками, щодо виплат премій та надбавок працівникам, яким були винесені догани. (а.с. 13) Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Крім того, досліджуючи зміст спірних наказів про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивачки з роботи, суд відмічає, що у цих наказах не зазначено, в чому конкретно проявилось порушення, яке стало приводом до звільнення - не зрозуміло, з боку позивачки мала місце певна протиправна дія або ж бездіяльність. Відповідно, у наказах не зазначена і дата скоєння працівником трудового правопорушення, чи час його виявлення в разі коли воно є триваючим. Слід зазначити, що приймаючи рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (наказ № 333) відповідач безпідставно прийшов до висновку про те, що порушення у вигляді нарахування премій та надбавок допущені саме позивачкою. Так, як вбачається з наданих відповідачем в обґрунтування своїх заперечень проти позову матеріалів, нарахування та виплата премій та надбавок проводилася на підставі наказу керівника Товариств (а.с. 107-107, 108, 110-112) Крім того, суд звертає увагу на не, що в ході проведення перевірок, що передували виданню спірних наказів, комісією досліджувалися: аудиторській висновок, пояснення позивачки, інформацію та документи надані бухгалтерією та юрисконсультом (див. преамбули Актів а.с. 26, 90). При цьому, не звернуто увагу та не перевірено пояснень позивачки з приводу того, що вказані порушення допущені безпосередньо іншими працівниками, на яких були покладені відповідні обов'язки. На це свідчить те, що у матеріалах службового розслідування відсутні письмові пояснень осіб на яких вказала позивачка, як на осіб на яких були покладені ці обов'язки. Крім того, до складу комісії була включена заступник головного бухгалтера Василенко А.С. на яку позивачка вказала як на особу відповідальну за виявлені порушення та яка підписувала первинні документи надані суду представником відповідача в обґрунтування своїх заперечень. Дана обставина ставить під сумнів об'єктивність проведеної перевірки, оскільки до складу комісіє було включена особа, потенційно зацікавлена в її наслідках. Також суд вважає, що навіть у випадку конкретизації роботодавцем та доведеності порушення трудової дисципліни з боку позивача, обраний вид стягнення у вигляді звільнення з роботи не можна визнати таким, що відповідає тяжкості проступку, адже при цьому не було враховано тривалу попередню роботу позивача в Товаристві, його вік. Відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що від дій позивача для роботодавця або інших осіб настали негативні наслідки, була заподіяна шкода, застосовані певні санкції тощо. Судом встановлено, що на час звільнення позивача з роботи його середньоденна заробітна плата складала 300,13 грн. (а.с. 126) Даний розмір був зазначений відповідачем та погоджений позивачем. Позивачем заявлена вимога про поновлення її на роботі з 22.12.2014 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 22.12.2014 року. Однак дана вимога позивача не підлягає задоволенню, оскільки 22.12.2014 року (день звільнення) був останнім робочим днем позивача, а тому початок вимушеного прогулу слід відраховувати з 23.12.2014 року. Період вимушеного прогулу позивача у зв'язку з її незаконним звільненням з роботи : з 23.12.2014 року по 11.03.2014 року (час постановлення рішення у даній справі). У вказаний період з урахуванням рекомендації КМУ було 54 робочих дні. Тому заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 16207,02 грн.. Правовідносини, що склалися між сторонами, є трудовими і врегульовані ст. 40 п. 3, 147, 149, 235 КЗпП України. На підставі викладеного, суд вважає що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом № 333 та звільнення позивача з роботи було проведене з порушення встановленого порядку та за відсутності достовірно встановленого факту порушення трудової дисципліни, а тому накази № 333 та № 338-к підлягають скасуванню, позивач підлягає поновленню на роботі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 16207,02 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2014 року по 11.03.2015 року, включно. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає з необхідне відмовити з необґрунтованістю вимог. З відповідача також на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць у відповідності до ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню..

Outcome: partial