Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ Приватбанк) звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання кредиту звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк». Так, 31 травня 2011 року відповідач, підписавши заяву б/н отримала кредит у розмірі у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua і складають між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких [PERSON]І, при укладання договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Під борговими зобовязаннями сторони узгодили зобовязання відповідача з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість відповідача, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 12 липня 2016 року складає 30197,22 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати - судовий збір у розмірі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не зявився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти винесення заочного рішення. До суду надав уточнену позовну заяву, в якій просить суд вважати фразу «заборгованість за пенею та комісією» фразою «заборгованість з пені та штрафу». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що має можливість сплатити тільки тіло кредиту. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 31 травня 2011 року відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява б/н разом з Умовами та правилами банківських послуг в «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, який розміщений на сайті //htts:privatbank.ua/terms/ складає між нею та банком договір. Про цей факт також свідчить її підпис у заяві (далі-кредитний договір). Відповідно до анкети-заяви позичальника б/н від 31 травня 2011 року, банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 4800,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 кредитного договору передбачено, що клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.7.6 кредитного договору вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку судовий штраф у розмірі 500 грн. ( в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодилася з зазначеними в ньому умовами, оскільки анкета-заява від 31 травня 2011 року підписана нею, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразила свою згоду. Станом на 12 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором б/н від 31 травня 2011 року складає 30197,22 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом 6196,49 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20 200,58 гривень; - заборгованість з пені та штрафу 1886,00 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 1414,15 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки він прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, сплати відсотків є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно з розрахунком до суми заборгованості банк включив пеню, а також штраф - фіксовану частину та процентну складову. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено м. Дружківка Донецької області, де зареєстрований відповідач. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківка Донецької області. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені та штрафу після 14 квітня 2014 року є безпідставним, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу, нарахованих з 14 квітня 2014 року не підлягають задоволенню. Суд вважає обґрунтованими вимоги банку про стягнення суми заборгованості в такому розмірі: - заборгованість за кредитом 6 196,49 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20 200,58 гривень. в загальній сумі 26 397,07 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (87%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 1198,86 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial