Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на наступне. Вона працювала в Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі на посаді 0,5 ставки професора кафедри економічної теорії зі збереженням надбавок, що були при укладенні трудового договору. 22.01.2015 р. її було звільнено за ст. 40 п. 4 наказом № 10-к. При цьому їй не було виплачено заробітну плату за листопад, грудень 2014 р. і до 22.01.2015 р. включно. Тому вважає, що адміністрація відповідача - УДУФМТ порушила її право на заробітну плату визначене в ст. 21, 22 Закону України "Про оплату праці". Як вказано у позові, кафедрою економічної теорії відповідача - УДУФМТ, в особі завідувача кафедри Поливанова В. Є. у серпні 2014 р. на 2014-2015 навчальний рік позивачу було окреслено коло посадових обов'язків, які визначено в Індивідуальному робочому плані викладача. (а.с. 9-14) При цьому навантаження позивача на 2014-2015 навчальний рік складало 774 год., з яких 256 год. навчальне навантаження, а інші види робіт - 518 год., до яких належить наукова, науково-методична, організаційна і виховна робота. Правилами внутрішнього розпорядку УДУФМТ від 26.09.2012 р. (зі слів позивача) наявність яких не заперечується відповідачем, п.п. 3.3. передбачено "науково-педагогічним працівникам забороняється: - змінювати на свій розсуд розклад занять і графік роботи". Однак, керівництвом кафедри економічної теорії Полівановим В. Є. не було доведено до відома позивача графік робочого часу, який враховує навантаження викладача, передбачене Індивідуальним робочим планом саме позивача [PERSON] та не ознайомлено з ним під підпис, що обумовило її звернення до керівництва університету 09.12.2014 р. Як стверджує позивач, у відповідності визначеного в Індивідуальному плані обсягу робіт па перший семестр навчальне навантаження - 32 год., вона виконала в повному обсязі, і підтверджуючим документом виконаної роботи є звіт про виконану роботу, залікові книжки студенів, відомість успішності студентів заочної форми навчання (перепідготовка 1 курс, спеціальність «Фінанси і кредит». Методична робота включала написання робочої навчальної програми до навчальної дисципліни «Макроекономіка», текстів лекцій, індивідуальних завдань (тести і задачі), розробка тем контрольних робіт, написання білетів. Виконання роботи підтверджується звітом про виконану роботу, наявною на кафедрі робочою навчальною програмою і білетами, затвердженими на засіданні кафедри за підписом завідувача кафедри. Тексти лекцій, тести і теми контрольних робіт в електронному варіанті знаходяться на кафедрі. За текстами цих лекцій здійснювалося навчальне навантаження. Виконана робота відображена у Звіті кафедри, що затверджується керівництвом університету. При цьому організаційна робота позивача (з її слів) полягала в участі на засіданнях кафедри через одне засідання, так як працює лише на 0,5 ставки. За планом роботи кафедри засідання передбачені 1 раз на місяць в останню середу, і тому позивач була присутньою у серпні, вересні і жовтні 2014 р. Зі слів позивача, у листопаді 2014 р. завідувачем кафедри Полівановим В. Є. було змінено графік засідань кафедри і письмово не попереджено про його зміну. З приводу доведення графіку засідань кафедри позивач зверталась до останнього 09.12.2014 р. та 08.01.2015 р. Одноразове не з'явлення на засідання кафедри 05.11.2014 р. (відвідування якого не заплановане в Індивідуальному плані роботи позивача [PERSON].) і згідно чинного законодавства не входить в примірний перелік робіт викладача) було трактоване, як систематичні прогули, на підставі яких мені не виплачено заробітну плату (акт про відсутність на роботі за листопад 2014 р. Вказує, що на думку адміністрації відповідача - УДУФМТ вона порушувала Правила внутрішнього розпорядку починаючи з 01.11.2014 р., і саме з цієї дати і до 22.01.2015 р. їй не була виплачена заробітна плата. Однак, адміністрацією відповідача - УДУФМТ в табелі обліку робочого часу за листопад, грудень 2014 р. і до 22 січня 2015 р. не відображено виконану роботу позивача, а натомість поставлено прогули та складено акти про відсутність на роботі (а.с. 57, 59), при цьому (зі слів позивача) з боку адміністрації УДУФМТ не було застосовано дисциплінарних заходів щодо невиконання позивачем посадових обов'язків, визначених в Індивідуальному плані роботи викладача [PERSON] на 2014-2015 н. Тому просить суд стягнути із відповідача заробітну плату в сумі 8606 грн. 95 коп. за період 01.11.2014 р. по 22.01.2015 р. та індексацію зарплати у сумі 2810 гри. 86 коп. Також позивач вказує, що у зв'язку з тим, що їй не виплачувалась заробітна плата і її було звільнено нібито за прогули, яких не було, їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює 76944 грн. 24 коп. У судове засідання позивач так і не з'явилась, надіслала свою заяву щодо заміни відповідача з Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі на Київський національний торгівельно-економічний університет у зв'язку із реорганізацією та підтримкою позову у повному об'ємі. Представник відповідача також у судове засідання так і не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи та подані документи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач дійсно працювала у відповідача - в Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі (на даний час Київський національний торгівельно-економічний університет) на ставці 0,5 професора кафедри економічної теорії зі збереженням надбавок, що були при укладенні трудового договору. При цьому 22.01.2015 р. її було звільнено за ст. 40 п. 4 наказом № 10-к та не виплачено заробітну плату за листопад, грудень 2014 р. і до 22.01.2015 р. включно. Основним документом, що регламентує порядок обчислення середньої заробітної плати, є постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), що визначає підстави для її обчислення, періоди, за які такі нарахування проводяться, перелік виплат, що включаються і не включаються в розрахунок середньої заробітної плати, а також порядок розрахунку виплат у всіх випадках її збереження. Відповідно до положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як з'ясовано судом, кафедрою економічної теорії відповідача - УДУФМТ у серпні 2014 р. позивачу на 2014-2015 навчальний рік було окреслено коло посадових обов'язків, які визначено в Індивідуальному робочому плані викладача (а.с. 9-14). При цьому навантаження позивача на 2014-2015 навчальний рік складало 774 год., з яких 256 год. навчальне навантаження, а інші види робіт - 518 год., до яких належить наукова, науково-методична, організаційна і виховна робота. Правилами внутрішнього розпорядку УДУФМТ від 26.09.2012 р. (зі слів позивача) наявність яких не заперечується відповідачем, п.п. 3.3. передбачено "науково-педагогічним працівникам забороняється: - змінювати на свій розсуд розклад занять і графік роботи". Однак, керівництвом кафедри економічної теорії Полівановим В. Є. не було доведено до відома позивача графік робочого часу, який враховує навантаження викладача, передбачене Індивідуальним робочим планом саме позивача [PERSON] та не ознайомлено з ним під підпис, що обумовило її звернення до керівництва університету 09.12.2014 р. Як з'ясував суд, у відповідності визначеного в Індивідуальному плані обсягу робіт па перший семестр навчальне навантаження - 32 год., вона виконала в повному обсязі, і підтверджуючим документом виконаної роботи є звіт про виконану роботу, залікові книжки студенів, відомість успішності студентів заочної форми навчання (перепідготовка 1 курс, спеціальність «Фінанси і кредит». Методична робота включала написання робочої навчальної програми до навчальної дисципліни «Макроекономіка», текстів лекцій, індивідуальних завдань (тести і задачі), розробка тем контрольних робіт, написання білетів. Виконання роботи підтверджується звітом про виконану роботу, наявною на кафедрі робочою навчальною програмою і білетами, затвердженими на засіданні кафедри за підписом завідувача кафедри. Тексти лекцій, тести і теми контрольних робіт в електронному варіанті знаходяться на кафедрі. За текстами цих лекцій здійснювалося навчальне навантаження. Виконана робота відображена у Звіті кафедри, що затверджується керівництвом університету. При цьому організаційна робота позивача (з її слів) полягала в участі на засіданнях кафедри через одне засідання, так як працює лише на 0,5 ставки. За планом роботи кафедри засідання передбачені 1 раз на місяць в останню середу, і тому позивач була присутньою у серпні, вересні і жовтні 2014 р. Оскільки відповідач на думку суду неправомірно відмовився виплачувати нараховану позивачу заробітну плату в день її звільнення, з відповідача - КНТЕУ на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку. Згідно ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як з'ясував суд, станом на 02.07.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем по зарплаті складає 8606,95 грн. Згідно вимог ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене вище, суд також приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача за період листопад 2014 р. по червень 2015 р. індексації заробітної плати у сумі 2810 гри. 86 коп. Згідно до п. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за 1 місяць. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки щодо задоволення її вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 860,05 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial