Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У грудні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить стягнути з відповідача ТОВ «Завод «Промстан» солідарно із кожним іншим відповідачем 314468,56 євро, що еквівалентно 8003009,13грн на 31.03.2015р., та 1343614,43грн заборгованості, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідно до укладеного 07.02.2008р. з ТОВ «Завод «Промстан» договору №04КБ/2008/АК банк з серпня 2011р. по лютий 2013р. забезпечив оплату за акредитивом у розмірі 213496,75 євро, проте підприємство та його поручителі своїх зобов'язань не виконують; заборгованість за договором по акредитиву, платі за користування коштами банку, комісії із нарахованими штрафними санкціями та інфляційними втратами станом на 31.03.2015р. на вказану суму не погашена. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідачів - проти позову заперечила, посилаючись на відсутність у позивача належних доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов'язань відповідно до укладеного договору, на необґрунтоване завищення банком сум заборгованості. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.1088,1093 ЦК України, акредитив є видом безготівкових розрахунків; передбачено, що у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, передбачених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара; у разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 07.02.2008р. між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є позивач) та ТОВ «Завод «Промстан» (аплікант) був укладений договір №04КБ/2008/АК про відкриття непокритого акредитиву, згідно умов якого позивач зобов'язався відкрити безвідкличний документарний акредитив та забезпечити його підтвердження іноземним банком SWEDBANK АВ. Зазначений договір акредитиву сторонами укладений з метою виконання зобов'язань аплікантом щодо сплати обладнання по укладеному ним контракту купівлі-продажу №UKR-1/2008 від 02.01.2008р з компанією Samesor Oy(Фінляндія) (за договором акредитиву від 07.02.2008р - Бенефіціару) на суму 1645000,00євро. 29.01.2010р. Банк та Завод уклали договір №2 про внесення змін до договору про відкриття непокритого акредитиву №04КБ/2008/АК від 07.02.2008р, яким первинний договір викладено в новій редакції. З метою забезпечення виконання зобов'язань заводу за договором акредитиву від 07.02.2008р. ВАТ "ВТБ Банк" уклав договори поруки: №04КБ/2008/П-1 від 07.02.2008р. - з [PERSON], №04КБ/2008/П-2 від 07.02.2008р. - з [PERSON], №04КБ/2008/П-3 від 07.02.2008р. - з ТОВ "Металбуд", №04КБ/2008/П-4 від 07.02.2008р. - з ВАТ "Миколаївбудмеханізація". Наступні зміни основного зобов'язання були узгодженні і з поручителями. З серпня 2011р. по лютий 2013р. позивач забезпечив оплату за акредитивом у розмірі 213496,75 євро, проте відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують. Заборгованість за договором по акредитиву, забезпеченому з серпня 2011р. по лютий 2013р., платі за користування коштами банку, комісії станом на 31.03.2015р., з урахуванням вже існуючих судових рішень (постанова Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2012р., рішення господарського суду Миколаївської області від 05.11.2012р., рішення Заводського райсуду м.Миколаєва від 21.12.2012р.), включає: - строкову заборгованість по акредитиву - 213496,75 євро (що еквівалентно 5433345,83грн); - строкову заборгованість по сплаті плати за користування коштами банку - 539,66 євро (що еквівалентно 13733,98грн) за період з 25.03.2015р. по 31.03.2015р.; - прострочену заборгованість по сплаті плати за користування коштами банку - 59575,27 євро (що еквівалентно 1516149,75грн) за період з 28.05.2013р. по 30.05.2013р. та 481049,56грн за період з 29.08.2011р. по 27.05.2013р.; - прострочену заборгованість по комісії - 110852,89грн. Відповідно до положень ст.ст.256-268 ЦК України особа для отримання захисту свого порушеного права має звертатися до суду в межах строку позовної давності; звернення до суду з порушенням цього строку без поважних причин є підставою для відмови у позові, якщо про це просить сторона у спорі. Отже, оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності у даному спорі, то у позовних вимогах щодо стягнення штрафних санкцій суд вважає за необхідне частково відмовити. Із нарахованих позивачем сум через порушення зобов'язань підлягають до стягнення такі штрафні санкції та відшкодування: - пеня за несвоєчасне повернення акредитиву - 19624,82 євро (що еквівалентно 499438,21грн); - пеня за несвоєчасну сплату плати за користування коштами банку - 5478,40 євро (що еквівалентно 139421,52грн) та 16463,83грн; - пеня за несвоєчасну сплату комісії - 2348,51грн; - 3%річних за прострочення акредитиву - 9436,93 євро (що еквівалентно 240163,39грн); - 3%річних за прострочення плати за користування коштами банку - 20358,68грн; - 3%річних за прострочення сплати комісії - 12118,64грн; - збитки від інфляції - 212576,52грн по простроченій платі за користування коштами банку та 77532,50грн по простроченій комісії. Доводи відповідачів про недоведеність виконання позивачем своїх зобов'язань відповідно до укладеного договору є безпідставні. Згідно вже існуючих судових рішень є встановленим, що SWIFT-повідомлення у форматах МТ 202, МТ 905 є належним доказом перерахування банком коштів на рахунок підтверджуючого банку. Також, згідно рішенню господарського суду м.Києва від 25.10.2011р. у справі за позовом ТОВ "Завод "Промстан" до ВАТ "ВТБ Банк" про визнання угоди недійсною, розірвання договорів та стягнення сум, предметом якого були зокрема вищезазначені договори, підстав для задоволення позовних вимог не встановлено. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню зазначені суми, а також судові витрати.

Outcome: partial