Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11.07.2019 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що з 2018 року батько не приймав жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , не виконував своїх батьківських обов`язків. Ухилення батька від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, майже не спілкується з ним, не відвідує батьківські збори в навчальних закладах, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання його освіти, що порушує його нормальний розвиток. Мама дитини померла [INFO] . За час навчання дитини у школі, батько зовсім не займався вихованням, не цікавився життям і навчанням сина, на батьківські збори не з`являвся. Матеріально не підтримував сина. Діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з метою визначення правового статусу малолітнього, забезпечення захисту його прав та інтересів, орган опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади просить вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання з`явився, проти позову не заперечував. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2019 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з необхідністю усунення недоліків у справі. Позивач усунув недоліки у визначений термін та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 29.07.2019 було відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.11.2019 було закрито провадження. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до висновку комісії Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Шполянської міської ради ОТГ № 267 від 20.06.2019, комісією опікунської ради Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області вивчено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мати - померла. Малолітній [PERSON] навчається в 3-му класі Іскренської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Батько з дитиною не проживає, самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо малолітньої дитини: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не забезпечує необхідним харчуванням, не відвідує шкільні заходи за його участю та не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального розвитку. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини (а.с. 20, 21). [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 3, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.2019, повторно виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.22). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] № 320 від 03.04.2019 сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . При перевірці виявлено, що [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та братом [PERSON] в будинку, власником якого являється покійна мати [PERSON] . Площа будинку 70 кв.м., санітарний стан житла задовільний. Батько [PERSON] зареєстрований в с. Іскрене, але з листопада 2018 року в селі не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, фінансово не підтримує. На даний час догляд за [PERSON] здійснює бабуся [PERSON] . Дитина регулярно відвідує школу, забезпечений одягом та взуттям, продуктами харчування (а.с. 27). Згідно з характеристикою практичного психолога Шполянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] нею, за згодою бабусі та в присутності класного керівника, було проведено бесіду з [PERSON] . Під час розмови [PERSON] йшов на контакт, був налаштований на співпрацю, але прослідковувався підвищений рівень тривожності та замкненість. Хлопчик розповів, що на даний момент проживає з бабусею і хотів би й надалі лишитися з нею. Зі слів дитини тато до нього не приходить та не телефонує (а.с. 28). Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої директором Іскренської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області [PERSON] та класним керівником - [PERSON] , [PERSON] навчається в Іскренській ЗОШ І-ІІІ ступенів з 1 класу. Дитина має навчальні досягнення середнього та початкового рівня, довільну зорову та слухову пам`ять. Виявляє логічне та образне мислення. На уроках не завжди уважний і активний. На початковому рівні засвоює знання з української мови. Письмові роботи виконує повільно, не досить акуратно і каліграфічно. Вміє переказувати оповідання, вчить напам`ять вірші. Читає цілими словами, але допускає помилки у вимові слів. Основний матеріал з математики засвоює на середньому рівні, вміє обчислювати приклади, рівняння, але дитині складно вирішувати задачі. На уроках буває незібраним і неорганізованим, через те не встигає закінчувати завдання. Виявляє активність під час тієї роботи, яка йому подобається. Бере активну участь у шкільному житті класу, має дружні відносини з однокласниками. Євгеній чуйний. добрий, щедрий, лагідний. Хлопчик дуже сумує за мамою, яка померла, також за рідними сестрами та братом, які виїхали в інше місто. Батько зовсім не займається вихованням, не цікавиться життям і навчанням сина, тому що переїхав на проживання у Київську область. Зв' язок з батьком відсутній. [PERSON] проживає разом з бабусею, яка зловживає алкоголем. Вона також не приділяє належної уваги вихованню внука. [PERSON] часто приходить до школи без домашніх завдань, зошитів, підручників. Бабуся не стежить за його зовнішнім виглядом (а.с. 29). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов`язку по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2019 становить - 2118,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надав доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 1921,00 на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved