Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «Ніжинський хліб» про стягнення 12233 грн. 90 коп невиплаченої заробітної плати та 77757 грн. 30 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2014 року по 29 грудня 2017 року. Позов обгрунтований тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем з 17 липня 2014 року по 01 лютого 2017 року на посаді формувальника тіста четвертого тарифного розряду. Заробітна плата виплачена без врахування коефіцієнтів співвідношень мінімальних розмірів тарифних ставок, що не відповідає трудовому законодавству і встановлено 29 вересня 2017 року управлінням Держпраці у Чернігівській області. Середньоденний заробіток позивача 139 грн. 35 коп.. Просить позов задовольнити. Згідно відзиву від 25 січня 2018 року ТОВ «Ніжинський хліб» позов не визнає з посиланням на те, що дане ТОВ створене 30 жовтня 2014 року. Розрахунок із позивачем при звільненні здійснений в повному обсязі, заборгованість по заробітній платі відсутня. У відповіді на відзив від 05 лютого 2018 року позивач [PERSON] зазначає, що заробітна плата їй виплачена без врахування коефіцієнтів співвідношень мінімальних розмірів тарифних ставок, що не відповідає трудовому законодавству і встановлено 29 вересня 2017 року управлінням Держпраці у Чернігівській області, яким винесено відповідний припис. Відповідно до заяви від 10 квітня 2018 року позивач [PERSON] просить стягнути 12233 грн. 90 коп невиплаченої заробітної плати та 38278 грн. 72 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 лютого 2017 року по 10 квітня 2018 року. Згідно заяви від 10 грудня 2018 року директор ТОВ «Ніжинський хліб» Дегтяренко В.М. просить застосувати позовну давність з посиланням на те, що позивач, яка звільнена 01 лютого 2017 року, звернулась до суду 29 грудня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що остаточний розрахунок при звільненні із позивачем не проведений, відповідачем при виплаті заробітної плати не враховані тарифні розряди, позов поданий в межах позовної давності, просить стягнути 12233 грн. 90 коп невиплаченої заробітної плати та 38278 грн. 72 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 лютого 2017 року по 10 квітня 2018 року. Представник відповідача Даниленко-Андрієнко М.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що розрахунок при звільненні позивача проведений в повному обсязі, позивач отримувала мінімальну заробітну плату, заборгованість по заробітній платі відсутня, ТОВ «Ніжинський хліб» не є правонаступником, позивачем пропущений строк позовної давності. Із врахуванням поданих стронами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно копії трудової книжки позивач [PERSON] 17 липня 2014 року прийнята на роботу до ПАТ «Ніжинський хліб» підмінним працівником, звільнена 07 листопада 2014 року за власним бажанням, 08 листопада 2014 року прийнята на роботу до ТОВ «Ніжинський хліб» підмінним працівником у хлібобулочний цех, 21 травня 2015 року переведена на посаду формувальника тіста, 01 лютого 2017 року звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджується також копіями відповідних наказів ТОВ Ніжинський хліб» №1-к від 08 листопада 2014 року, №45-К від 20 травня 2015 року, №10-К від 01 лютого 2017 року. Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Ніжинський хліб" зареєстроване з 30 жовтня 2014 року, відомості про юридичних осіб, правонаступником яких є ТОВ «Ніжинський хліб», відсутні. За таких обставин ТОВ «Ніжинський хліб» не є правонаступником ПАТ «Ніжинський хліб». В судовому засіданні, із врахуванням кримінального провадження по факту викрадення, зокрема, документів, встановлено, що розрахункові листки та відомості про виплату заробітної плати в ТОВ «Ніжинський хліб» збереглися лише з січня 2017 року. Відповідно до довідки ТОВ «Ніжинський хліб» №25 від 15 березня 2018 року нарахована заробітна плата [PERSON], яка звільнилась 01 лютого 2017 року, за січень 2017 року 3634 грн. 29 коп, кількість відпрацьованих годин-159, що підтверджується також копіями відомості на виплату грошей №11 аванс за січень 2017 року, відомості на виплату грошей №28 за лютий 2017 року, довідкою відповідача від 16 квітня 2018 року №47. [PERSON] у позові зазначила, що посада, на якій вона працювала, належить до четвертого тарифного розряду, для якого згідно з п.5.6 розділу 5 Колективного договору на 2015-2019 роки встановлено міжрозрядний тарифний коефіцієнт - 1,35, а заробітна плата їй нараховувалася без врахування цього коефіцієнту, що є порушенням законодавства про оплату праці. Також позивач посилається на те, що 29 вересня 2017 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області було проведено перевірку ТОВ "Ніжинський хліб" з приводу додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої було складено Акт перевірки №25-02-015/0572. В даному Акті, зокрема, зазначено, що під час перевірки встановлено порушення роботодавцем ст.96 КЗпП України: всупереч п.5.6 Розділу 5 Колективного договору на 2015-2019 роки заробітна плата працівникам другого, третього, четвертого та п'ятого тарифних розрядів нараховувалась з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року у розмірі мінімальної заробітної плати; в оплаті праці зазначених працівників тарифна сітка сформована без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів); що розрахункові листки на підприємстві надаються працівникам тільки за їх зверненням, в порушення вимог ст. 110 КЗпП України. За результатами перевірки ТОВ "Ніжинський хліб" направлено припис №25-02-015/0572 від 29 вересня 2017 року щодо усунення в строк до 18 жовтня 2017 року порушень трудового законодавства, виявлених при перевірці та зазначених у вищезазначеному Акті перевірки. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Статтею 4 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Відповідно до статті 5 даного Закону організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. Суб»єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об'єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники. Договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів (частина перша статті 14 цього Закону). Згідно зі ст.15 даного Закону форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Відповідно до п.5.6 розділу V Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ТОВ «Ніжинський хліб», міжрозрядні тарифні коефіцієнти співвідношень мінімальних розмірів тарифних ставок, що вказані в додатку № 6 до Колективного договору, застосовуються при наявності фінансових можливостей підприємства. Аналіз норм законодавства та положень даного колективного договору дає підстави для висновку про те, що проведення коригування заробітної плати з врахуванням міжрозрядних тарифних коефіцієнтів співвідношень мінімальних розмірів тарифних ставок здійснюється з урахуванням фінансових можливостей підприємства та застосовуються згідно з рішенням, яке приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, установлених його статутом. Згідно наданих відповідачем копій звітів про фінансові результати ТОВ «Ніжинський хліб» про сукупний дохід за I та II квартали 2015 року, за 9 місяців 2015 року, за 2015 рік, за I та II квартали 2016 року, за 9 місяців 2016 року, за 2016 рік, копій договорів позики (зворотної фінансової допомоги) від 18 лютого 2015 року, 26 травня 2015 року, 18 січня 2016 року, 01 квітня 2016 року, 14 вересня 2016 року, 16 листопада 2016 року, згідно яких ТОВ отримувало зворотну фінансову допомогу від інших товариств, копії довідки №66 від 20 липня 2018 року про збільшення фонду оплати праці у 2015-2016 роках, копії наказу №29/1-К від 01 квітня 2015 року про акумулювання коштів від господарської діяльності, копії наказу №98/1-К від 25 вересня 2015 року про продовження дії наказу №29/1-К від 01 квітня 2015 року, копії наказу № 49/1-К від 20 квітня 2016 року про акумулювання коштів від господарської діяльності, копії наказу №6/1-К від 22 січня 2017 року про початок виплат доплат і надбавок,-наявні підстави для висновку про те, що у 2015-2016 роках ТОВ "Ніжинський хліб" було збитковим, перебувало у скрутному фінансовому становищі, і через відсутність фінансових можливостей належним виконавчим органом товариство були видані накази не здійснювати виплати, передбачені, зокрема, у п.5.6 та в Додатку №6 до Колективного договору. За таких обставин Акт перевірки №25-02-015/0572, проведеної Управлінням Держпраці у Чернігівській області 26-29 вересня 2017 року, в якому вказано, зокрема, про порушення ТОВ «Ніжинський хліб» вимог ст.96 КЗпП України та п.5.6 Розділу 5 Колективного договору на 2015-2019 роки - нарахування заробітної плати працівникам другого, третього, четвертого та п'ятого тарифних розрядів у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року у розмірі мінімальної заробітної плати, без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), та припис №25-02-015/0572 від 29 вересня 2017 року щодо усунення в строк до 18 жовтня 2017 року виявлених порушень трудового законодавства, не можуть бути підставою для проведення перерахунку заробітної плати позивача [PERSON] із застосуванням міжрозрядного тарифного коефіцієнту 1,35. Із врахуванням викладеного позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем під час розгляду справи заявлено про застосування позовної давності. Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, ст.ст.1, 12 Закону України "Про оплату праці", зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Позивача [PERSON] звільнено з роботи 01 лютого 2017 року, цього ж дня з нею було проведено розрахунок при звільненні, а з позовом до суду остання звернулася лише 29 грудня 2017 року. Позивачем не надано доказів її звернення до роботодавця із заявами про надання їй детального розрахунку заробітної плати, видачі їй уточнюючих довідок, розрахункових листків тощо, у період з часу її звільнення 01 лютого 2017 року і до часу звернення до суду 29 грудня 2017 року. За таких обставин позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом з пропуском тримісячного строку позовної давності, який не просила поновити та не надала доказів його пропуску з поважних причин. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. В судовому засіданні встановлено, що право позивача, про захист якого вона просить, не порушено, що є підставою для відмови у задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності.

Outcome: dismissed