Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення нікчемності заповіту, в якому зазначила, що [INFO] в смт. Арбузинка Миколаївської області помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно померлого до складу якого входить земельна ділянка ( пай ) площею 13,26 га, що знаходиться на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області . [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом подачі відповідної заяви. Однак при зверненні до нотаріальної контори, з'ясувала що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав і відповідач . Вказана заява подана [PERSON] також на підставі заповіту від 25.03.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 8. Позивач вважає, що вказаний заповіт складений та посвідчений особою, яка не мала на це права, що згідно ч.1 ст. 1257 ЦК України свідчить про його нікчемність . В судовому засіданні сторона позивача заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Додала, що при посвідченні спірного заповіту секретар Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] діяла на підставі розпорядження сільського голови № 37 від 11.11.2010 року. Зважаючи на ті обставини, що згідно чинного законодавства посадова особа органу місцевого самоврядування може бути уповноважена на вчинення нотаріальних дій лише рішенням органу місцевого самоврядування , вважають, що секретар сільської ради [PERSON] склала та посвідчила заповіт не маючи на це права . Розпорядження голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року та рішення виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року вважають сфальсифікованими, в зв'язку з чим заявили клопотання про призначення по справі судової технічної експертизи . Доводи сторони відповідача про те, що заповідач [PERSON] 25.05.2013 року самостійно з'явився до Перчунівської сільскої ради, де склав заповіт, позивач вважає вигаданими, оскільки на той момент за станом здоров'я він не мав змоги самостійно себе обходити в тому числі і рухатися . Сторона відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнала повністю, мотивуючи тим, що секретар сільської ради [PERSON] під час посвідчення заповіту [PERSON] від 25.03.2013 року діяла в межах повноважень, наданих їй розпорядженням голови Перчунівської сільської ради № 42 від 19.11.2010 року та рішення виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 62 від 29.12.2010 року, а тому підстави для встановлення нікчемності оспорюваного заповіту відсутні . Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог. Додав, що секретар Перчунівської сільської ради [PERSON] при посвідченні заповіту від 25.03.2013 року, складеного [PERSON], діяла на підставі розпорядження голови Перчунівської сільської ради № 37 від 11.11.2010 року "Про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій ". Обставини та підстави видачі ним розпорядження № 42 від 19.11.2010 року пояснити не зміг . Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2007 року, виданого Перчунівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області , встановлено, що починаючи з 23.08.2007 року [PERSON] стала проживати в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( т.1 а.с. 6 ) . Із заповіту від 29.11.2012 року, посвідченого секретарем Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 20, встановлено, що [PERSON] за життя заповів [PERSON] усі його права та обов'язки, які йому належали на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які могли належати йому у майбутньому, та усе інше його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на яке він за законом матиме право. ( т.1 а.с. 80 ) . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( заповіти /спадкові договори ) № 34230137 від 11.06.2013 року, виданої Добровеличківською державною нотаріальною конторою, встановлено, що станом на момент видачі вказаного документа заповіт [PERSON] від 29.11.2012 року був чинний . Його реєстрація у реєстрі була проведена 24.04.2013 року ( т.1 а.с.86). Із заповіту від 25.03.2013 року, посвідченого секретарем Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 08, встановлено, що [PERSON] за життя заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку ( пай ), що належала спадкодавцю на підставі державного акта на землю серії [NUMBER], виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області 25.03.2002 року . Вказаний документ був підписаний заповідачем о 10 годині 00 хвилин (т.1 а.с. 99 ) . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33859372 від 24.04.2013 року, виданого КФ ДП " Інформаційний центр ", встановлено, що реєстрація зазначеного вище заповіту відбулася 24.04.2013 року ( т.1 а.с.100 ). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2013 року, виданого ВДРАЦС РС Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Арбузинка Миколаївської області ( т.1 а.с. 10 ). Із заяви про прийняття спадщини від 11.06.2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 367, та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34230517, від 11.06.2013 року, встановлено, що після смерті [PERSON] на підставі поданої позивачем заяви 11.06.2013 року заведено спадкову справу № 203/ 2013 ( т.1 а.с.13, 14 ). Факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON] підтверджується заявою відповідача від 11.06.2013 року ( т.1 а.с. 96 ). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON], надала наступні показання, що з 2010 року працює на посаді секретаря Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської та на підставі розпорядження сільського голови № 42 від 19.11.2010 року, яке затверджене рішенням виконкому сільської ради № 62 від 29.12.2010 року, наділена повноваженнями вчиняти нотаріальні дії . 25.03.2013 року, близько 11 години 40 хвилин, в приміщення сільської ради самостійно прибув [PERSON], який виявив бажання скласти та посвідчити від свого імені заповіт. Свідок шляхом комп'ютерного набору виготовила текст заповіту, надала його на ознайомлення [PERSON], а після підписання вказаного документу заповідачем, посвідчила його . Додала, що державне мито за вчинення вказаної нотаріальної дії було сплачене родичем [PERSON] лише наступного дня, тобто 26.03.2014 року. Алфавітна книга заповітів в сільській раді не ведеться. Додала, що вона посвідчувала і попередній заповіт, який складав [PERSON] у 2012 році. При посвідченні заповіту від 25.03.2013 року нею не вносилися зміни в попередній заповіт та у спадковий реєстр . Причину реєстрації заповітів від 29.11.2012 року та від 25.03.2013 року в спадковому реєстрі лише після смерті заповідача пояснити не змогла . Додала, що заявку про реєстрацію заповіту в спадковому реєстрі вона могла подати лише 28.03.2013 року. Проте доказів на обґрунтування своїх доводів суду не надала. Наполягала на тому, що під час посвідчення оспорюваного заповіту вона діяла на підставі розпорядження сільського голови № 42 від 19.11.2010 року. Електрофотокопію розпорядження сільського голови № 37 від 11.11.2010 року, яка була надана сільською радою на запит представника позивача просила не брати до уваги, оскільки вказана копія була видана нею помилково. Додала, що розпорядження сільського голови виготовляється в одному екземплярі, а рішення виконавчого комітету у двох . При обґрунтуванні своїх доводів сторона позивача посилалася на розпорядження сільського голови Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 37 від 11.11.2010 року " Про покладання обов'язків по вчиненню нотаріальних дій ", як на документ, який виданий з порушенням норм діючого законодавства та який не міг породжувати виникнення у секретаря сільської ради обов'язків по вчиненню нотаріальних дій . Незаконність вказаного розпорядчого документа не оспорювалася і стороною відповідача . При обґрунтуванні своїх заперечень сторона відповідача посилалася на те, що секретар Перчунівської сільської ради [PERSON] при посвідченні заповіту від 25.03.2013 року діяла на підставі розпорядження голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року, яке було затверджене рішенням виконавчого комітету Перчунівської сільської ради сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року . Однак з висновку судової технічної експертизи № 66/2237 від 23.03.2015 року, встановлено, що : 1. Відтиск круглої гербової печатки на рішенні виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а в період з 01.03.2014 року по 03.05.2014 року . 2. Відтиск круглої гербової печатки на розпорядженні голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а після 08.08.2013 року . Таким чином зазначений вище висновок спростовує доводи сторони відповідача та показання свідка [PERSON] з приводу того, що остання при посвідченні заповіту від 25.03.2014 року діяла на підставі розпорядження голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року, яке було затверджене рішенням виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року , оскільки на той момент зазначеного вище розпорядження не існувало . Із змісту самого рішення виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 62 від 29.12.2010 року, вбачається, що воно не містить відомостей про покладання обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради [PERSON] Інших документів, які б уповноважували секретаря Перчунівської сільської ради [PERSON] на вчинення нотаріальних дій 25.03.2013 року стороною відповідача не надано та не заявлено клопотань про їх витребування . Відповідно до ч.3 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про нотаріат", від 2 вересня 1993 року N 3425-XII,із змінами та доповненнями, у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії : посвідчують заповіти (крім секретних) . Відповідно до п.п.5 п.б ч.1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання . Відповідно до п 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року ( який діяв на момент посвідчення спірного заповіту ), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеними ті обставини, що секретар Перчунівської сільської ради [PERSON], на момент складання та посвідчення оспорюваного заповіту діяла без відповідних на те повноважень, оскільки на той момент було відсутнє рішення Перчунівської сільської ради про покладання на [PERSON] обов'язків по вчиненню нотаріальних дій, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі . Крім того судом звертається увага й на ті обставини, що при посвідченні та реєстрації оспорюваного заповіту секретар Перчунівської сільської ради [PERSON] порушила вимоги п.2.2, 2.12 Розділу ІІ, п. 1.8, 1.9 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, п.10 ПКМУ № 491 від 11.05.2011 року, а саме : вчинила нотаріальну дію без її попередньої оплати ; не внесла запис до алфавітної книги обліку заповітів ; не зробила відмітку у попередньому заповіті від 29.11.2012 року ; не провела реєстрацію спірного заповіту та змін до попереднього заповіту у Спадковому реєстрі в день вчинення нотаріальної дії . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору та проведенням судової технічної експертизи на загальну суму 9109 гривень 40 копійок . На підставі ст.1233, ч.3 ст.1247, ст.1251, ч.1 ст.1257 ЦК України, п.2 ч.1 с. 37 Закону України "Про нотаріат", від 2 вересня 1993 року N 3425-XII,із змінами та доповненнями, п.п.5 п.б ч.1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, із зімнами та доповненнями, п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 N 3306/5,

Outcome: approved