Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

В березні 2017 р. [PERSON] звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про припинення права [PERSON] на 3/500 частини житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, про стягнення з нього на користь [PERSON] компенсації за 3/500 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, про визнання за ним права власності на 3/500 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області. В обґрунтування позову зазначає, що він набув право власності на 54/125 житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка сталась 07.09.2007 року та на 21/500 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року, а відтак його частка у спільному майні становить 237/500 частин вказаного житлового будинку, а частка його сестри [PERSON] становить 3/500 частин житлового будинку, шо є незначною та не може бути виділена в натурі, що є підставою для припинення права [PERSON] на частку у спільному майні, в силу ст. 365 ЦК України та, на їх думку, не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сімї. До початку розгляду справи по суті, представник [PERSON] [PERSON] предявив в інтересах [PERSON] зустрічний позов до [PERSON], в якому ставиться питання про визнання за [PERSON] права власності на обов'язкову частку у спадщині із спадкового майна: житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області після смерті [PERSON], яка сталась 07.09.2007 року та після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року. В обґрунтування зустрічного позову зазначається, що при визначенні часток в спадщині за заповітом [PERSON] не враховано те, що [PERSON] має право на обов'язкову долю, як після смерті матері [PERSON], так і після смерті [PERSON], що унеможливлює видачу державним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом (обов'язкову долю) після смерті [PERSON] та [PERSON] та змушує їх звертатись за судовим захистом інтересів [PERSON]. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права особи на частку у спільному майні та обєднано їх в одне провадження. В судовому засіданні: - позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом [PERSON], його представник [PERSON], підтримали первісний позов, з підстав вказаних в ньому, а проти задоволення зустрічного позову заперечували. Додатково, на обґрунтування позовних вимог, вказали, що виходячи з незначної частки [PERSON] у спільному майні та з огляду на наявність у неї іншого житла припинення права [PERSON] на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сімї. При цьому, наголосили на тому, що питання про виселення [PERSON], на даний час, не стоїть. Суть заперечень проти зустрічного позову зводиться до того, що чинним є свідоцтво про право на спадщину за заповітом на [PERSON] в якому вказано, що останній є співвласником 9/10 частин спадкового майна, яке складається з 12/25 частки житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, а відтак визнання права власності на обов'язкову долю після смерті [PERSON] за [PERSON] неможливим. Недоречним є вимоги, на їх думку, про визнання за [PERSON] права на обов'язкову долю після смерті [PERSON], так як нотаріусом вже визначено, що остання являється спадкоємцем 1/8 обов'язкової частки 12/250 частин вказаного житлового будинку; - позивачка за зустрічним позовом відповідачка за первісним позовом [PERSON], її представник [PERSON] проти первісного позову заперечували, а зустрічний позов просили задовольнити. Свою позицію обґрунтовували тим, що при визначенні часток в спадщині за заповітом [PERSON] не вірно враховані частки, не враховано те, що [PERSON] має право на обов'язкову долю, як після смерті матері [PERSON], так і після смерті [PERSON]. У зв'язку з наявністю спору, вона не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкову долю) після смерті [PERSON] та [PERSON]. Вказують, що для [PERSON] вказане будинок є єдиним житлом, будинок за місцем реєстрації належить свекру. Зазначають, що [PERSON] проживала на момент смерті батьків в спірному будинку, там і проживає нині, а [PERSON] в будинку не був років вісім. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом [PERSON], його представника [PERSON], позивачки за зустрічним позовом відповідачки за первісним позовом [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та справи № 743/1081/15-ц, суд приходить до такого висновку. З дублікату договору купівлі-продажу від 3 вересня 1992 р. укладеного між Добрянським держлісгоспом Ріпкинського району Чернігівської області та [PERSON] вбачається, що останній придбав займану останнім 12/25 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, а витягом про реєстрацію за останнім в КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради № 32449269 від 12.12.2011 р. підтверджена належність [PERSON], за життя, право власності на 12/25 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області. Судом встановлено та вбачається з матеріалів даної справи та справи № 743/1081/15-ц, що: - [PERSON] та [PERSON] являлись дружиною та чоловіком, що підтверджується довідкою про укладення шлюбу від 19.01.2011 р. № 05-09/399; - [PERSON] та [PERSON] являлись матірю та батьком: [PERSON], [INFO]; ОГНЕВИЧ (до шлюбу ВОРОНІНОЇ) [PERSON], [INFO]; КУЛИК (до шлюбу ВОРОНІНОЇ) [PERSON], [INFO]; ЗОЛОТОНОШИ (до шлюбу ВОРОНІНОЇ) [PERSON], [INFO]; - [PERSON], згідно заповіту від 12 квітня 2007 р. № 133, який посвідчений секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, заповів все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він по Закону буде мати право - позивачу по справі [PERSON]; - [PERSON] помер 07.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (запис поновлено, серія І-ЕЛ № 164428); - спадкова справа №465/2007 після смерті 7 вересня 2007 року [PERSON] в Ріпкинській районній нотаріальній конторі була заведена 3 грудня 2007 року за заявою спадкоємця [PERSON]; - спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка сталась 07.09.2007 року є за заповітом, син [PERSON], як такий, що подав до відповідної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом від 03.12.2007 р. № 638 та від 16.12.2011 р. № 1376, за законом (обовязкова частка), дружина [PERSON]; - 16.12.2011 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], яка сталась 07.09.2007 року, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 2773, серія ВРО № 699685), на імя [PERSON] яким, на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області 12.04.2007 р. за № 133, посвідчено, що спадкоємцем 9/10 частин спадкового майна, а саме 12/25 частки житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області є його син [PERSON]. Також в указаному свідоцтві вказано, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 обовязкової частки житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58 ще не видано; - на підставі вказаного свідоцтва КП "Чернігівське МБТІ" ЧОР проведено за [PERSON] державну реєстрацію прав на 54/125 житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області; - [PERSON], згідно заповіту від 12 квітня 2007 р., який посвідчений секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона по Закону буде мати право - позивачу по справі [PERSON]; - [PERSON] померла 09.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (запис поновлено, серія І-ЕЛ № 164427); - 18 вересня 2009 року в Ріпкинській районній нотаріальній конторі Чернігівської області була заведена спадкова справа №405/2009; - спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року є, за заповітом, син [PERSON], як такий, що подав до відповідної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом від 18.09.2009 р. № 1159 та від 2 серпня 2012 р. № 711, за законом (обовязкова частка), непрацездатна донька інвалід ІІ групи [PERSON], як така, що подала до відповідної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (обовязкова частка) від 08.12.2009 р. № 1462; - 2 серпня 2012 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий №1483, серія ВРР № 378833) на імя [PERSON], яким, на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області 12.04.2007 р. за № 132, посвідчено, що спадкоємцем 1/10 частин (закреслено з 1/5) спадкового майна, а саме 12/25 частки житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області є її син [PERSON]. Крім того, в свідоцтві вказано, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 (закреслено з 1/5) обовязкової частки 12/25 частин житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58 ще не видано на імя [PERSON]; - рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] 02.08.2012 р. № 1483 та зазначено, що: вказаним свідоцтвом, на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області 12.04.2007 р. за № 132, посвідчено, що спадкоємцем саме «7/8 часток» зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO] є її син [PERSON] (а не «1/5 частини», яке потім було виправлено на «1/10», як помилково було вказано в даному свідоцтві); спадщина після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року, на яку видане свідоцтво складається саме з «12/250 частин» житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58 (а не з «12/25 частки», як помилково було вказано в даному свідоцтві); свідоцтво про право на спадщину за законом саме на «1/8 обовязкової частки 12/250 частин» житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58, після смерті [PERSON] ще не видано на імя [PERSON] (а не «1/5», яка потім була виправлена на «1/10» обовязкової частки «12/25» частини, як помилково було вказано в даному свідоцтві). Також вказаним рішенням скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 12/25 частин житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58, в т.ч.: на 54/125 частин житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58, проведену КП «Чернігівське МБТІ», на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.2011 р. № 2773; на 6/125 частин житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Коцюбинського, 58, проведену КП «Чернігівське МБТІ», на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2012 р. № 1483. - 07.12.2015 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 611, серія НАО 801375) на імя [PERSON], яким, на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області 12.04.2007 р. за № 132, посвідчено, що спадкоємцем 7/8 обов'язкової частки 12/250 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області є її син [PERSON]. Також вказано, що свідоцтво про право на спадщину на 1/8 обов'язкової частки 12/250 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області ще не видано; - 07.12.2015 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], на підставі вказаного свідоцтва, проведено за [PERSON] державну реєстрацію права власності на 21/500 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області; - в довідці державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14.06.2017 р. № 3395/02-14 вказано, що до вирішення даного судового спору відкладається видача свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку, після смерті [PERSON], яка сталась 09.06.2009 року, на ім'я [PERSON]. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частково власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз положень ч. 1 ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказаний висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Аналіз положень ч. 2 ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. В даному випадку, [PERSON] сукупно являється співвласником 237/500 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, а частка [PERSON] у вказаному будинку становить 3/500, тобто є незначною і жодним чином не може бути виділена в натурі. Згідно Звіту № 25112016/002 про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості вартість житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, загальною площею 184,5 кв.м. складає 331 788 грн. 06 коп., а відтак грошова компенсацію за 3/500 його частин складає 1 990 грн. 73 коп.. На виконання ч. 2 ст. 365 ЦК України, [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду розмір цієї компенсації, який становить 1 990 грн. 73 коп.. Слід зауважити, що в указаному будинку проживає саме [PERSON], з сім'єю, як співвласник незначної 3/500 частини вказаного житлового будинку, створюючи перешкоди [PERSON], як співвласнику 237/500 частин вказаного житлового будинку. Однак, для припинення права особи на незначну частку у спільному майні, яка не може бути виділена в натурі, згідно усталенної практики ВСУ, потрібно, аби таке припинення не завдавало істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. При вирішенні питання чи завдасть припинення права [PERSON] на частку у спільному майні істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї, суд враховує обставини справи, а саме те, шо [PERSON] являється інвалідом ІІ групи та фактично проживає з сім'єю в житловому будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області протягом тривалого часу, житловий будинок № 22 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, в якому вона зареєстрована, їй не належить, наявність у неї іншого житла судом не встановлено. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у відповідності до п. 36 рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 р. в справі "Прокопович проти Росії" та у відповідності до п. 40 рішення Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 р. в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв'язків із конкретним місцем. В п. 82 рішення Європейського суду з прав людини від 27 травня 2004 р. в справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» вказано, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. В п. 50 рішення Європейського суду з прав людини від 13 травня 2008 р. в справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» вказано, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. В п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року в справі «Ятрідіс проти Греції» вказано, що втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, коли воно законне і не свавільне. В п. 49 рішення Європейського суду з прав людини від 22 листопада 2007 року в справі «Україна-Тюмень" проти України» вказано, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дозволяє позбавлення майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд приходить до переконання, що припинення права власності [PERSON] на належну їй незначну частку у спільному майні, яка не може бути виділена в натурі, а саме в житловому будинку, в якому вона проживає та має з ним достатні та триваючі зв'язки, завдасть істотної шкоди її інтересам, як інваліда ІІ групи та інтересам її сім'ї: - з мотивів відсутності у неї, іншого житла; - з мотивів, що втручання у право [PERSON] на повагу до її житла\~та втручання у право [PERSON] на мирне володіння майном, на яке вона претендує, не буде співрозмірним із переслідуваною законною метою. За таких обставин, з огляду на те, що відсутня одна складова підстава для припинення права особи на частку у спільному майні, яка передбачена ч. 1 ст. 365 ЦК України, тобто втручання у мирне володіння майном є несумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права особи на частку у спільному майні слід відмовити. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині, то суд приходить до такого висновку. [PERSON] із Акту огляду МСЕК на [PERSON], з якого вбачається, що остання являється інвалідом ІІ групи з 1 листопада 1995 року і безстроково, повторне свідоцтво про смерть ([PERSON] 1-ЕЛ № 164428), з якого вбачається, що [PERSON] помер 7 вересня 2007 р., довідку виконавчого комітету Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 17.10.2017 № 579/3-05, врахувавши приписи ст. 1241 ЦК України, суд робить висновок, що [PERSON], як непрацездатна донька [PERSON], з яким остання проживала на день смерті, має право на 1/10 обов'язкової частки 12/25 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області. В той же час, виходячи з того, що є чинним свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 2773, серія ВРО № 699685), яке видано 16.12.2011 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було на імя [PERSON], яким посвідчено, що останній є спадкоємцем саме 9/10 частин спадкового майна, яке складається з 12/25 частки житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, враховуючи те, що [PERSON], заявляючи позовні вимоги про визнання власності на обов'язкову частку у спадщині, а саме в житловому будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області після смерті [PERSON], не оспорює вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, зважаючи на те, що право на обов'язкову частку у спадщині - це особисте майнове право непрацездатних спадкоємців першої черги отримати визначену законом частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, і в разі його оспорення будь-ким, особа має право ставити вимоги про визнання саме права на обов'язкову частку у спадщині, а не права власності на нього, суд вважає неможливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання власності на обов'язкову частку у спадщині, а саме в житловому будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області після смерті [PERSON], Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання власності на обов'язкову частку у спадщині, а саме в житловому будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області після смерті [PERSON], яка сталась 9 червня 2009 року, виходячи з того, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 611, серія НАО 801375), яке видано 07.12.2015 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] вказано, що свідоцтво про право на спадщину на 1/8 обов'язкової частки 12/250 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області ще не видано, а рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року вже встановлено, що [PERSON] має право на 1/8 обов'язкової частки від 12/250 частин житлового будинку № 58 по вул. Коцюбинського в смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, тобто в нотаріальному порядку таке право [PERSON] не оспорюється, а відтак судовому захисту не підлягає.

Outcome: dismissed