Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

18.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №204_030 від 25.07.2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 204_030 від 25.07.2013. Відповідно до п. п. 2.1 - 2.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов'язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) гривень на 36 (Тридцять шість) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.07.2016р. на споживчі цілі. Відповідно до п. п. 2.3.1 - 2.3.3 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 27 (двадцять сім) процентів річних. Зазначена процентна ставка є фіксованою. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Згідно з п.п.3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 628,57 (шістсот двадцять вісім грн. 57 коп.) гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів Позичальник зобов'язався здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного в Договорі, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу. Банк свої обов'язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується первинними документами щодо видачі кредитних коштів, а саме: заявою на видачу готівки № 204_030 (#53939253) від 25.07.2013 та випискою по рахунку, за яким обліковується заборгованість за кредитом. Відповідно до п. п. 4.3.1, 4.3.3, 4.3.5 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов'язання. Позичальник зобов'язаний у строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим Договором. Позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору. Згідно з п. п. 4.2.1, 4.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього Договору), більше ніж на 1 календарний місяць, а також в інших випадках, передбачених цих Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку. Пункт 11.1.2 Кредитного договору передбачає застосування строку позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов'язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором були укладені наступні документи забезпечення: - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 1/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього; - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 2/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Відповідно до п. 2.2 Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання Боржником зобов'язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; невиконання Боржником зобов'язання щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов'язання за вимогою Кредитора. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває право вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов'язанням, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов'язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь - якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково (п. п. 3.2.2, 3.2.3 Договорів поруки). Згідно з п. п. 10.1.1, 10.1.2 Договорів поруки Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору. При цьому, застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов'язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо). У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, Позивачем було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору та попередженням про захист прав та інтересів Позивача в судовому порядку: Відповідачу 1 - лист - вимога № 110.20-13/2320/28523/2018-12/вих від 27.03.2018 про повернення кредиту за Кредитним договором № 204_030 від 25.07.2013 року; Відповідачу 2 - лист - вимога про усунення порушень № 110.20-13/2321/28524/2018-12/вих від 27.03.2018 року; Відповідачу 3 - лист - вимога про усунення порушень № 110.20-13/2322/28539/2018-12/вих від 27.03.2018 року. Таким чином, станом на 18.10.2018 року, в результаті невжиття Відповідачами заходів щодо погашення боргу перед Позивачем, наявна заборгованість за Кредитним договором № 204_030 від 25.07.2013 року, яка складає 34 921,31 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять одна грн. 31 коп.) гривень, у тому числі: - прострочений борг за кредитом за період з 01.09.2014 по 25.07.2016 - 13 849,12 (тринадцять тисяч вісімсот сорок дев'ять грн. 12 коп.) гривень; - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.09.2016 - 7 706,10 (сім тисяч сімсот шість грн. 10 коп.) гривень; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.09.2014 по 17.10.2018 - 1 324,32 (одна тисяча триста двадцять чотири грн. 32 коп.) гривень; - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 17.10.2018 - 725,23 (сімсот двадцять п'ять грн. 23 коп.) гривень; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2018 року - 7 315,05 (сім тисяч триста п'ятнадцять грн. 05 коп.) гривень; - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2018 року - 4 001,49 (чотири тисячі одна грн. 49 коп.) гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.78). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'являлися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.74, 83). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 28.02.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 204_030 від 25.07.2013(а.с.15-17). Відповідно до п. п. 2.1 - 2.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов'язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) гривень на 36 (Тридцять шість) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.07.2016р. на споживчі цілі. Відповідно до п. п. 2.3.1 - 2.3.3 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 27 (двадцять сім) процентів річних. Зазначена процентна ставка є фіксованою. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Згідно з п.п.3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 628,57 (шістсот двадцять вісім грн. 57 коп.) гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів Позичальник зобов'язався здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного в Договорі, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу. Банк свої обов'язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується первинними документами щодо видачі кредитних коштів, а саме: заявою на видачу готівки № 204_030 (#53939253) від 25.07.2013 (а.с.41) та випискою по рахунку(а.с.42-47), за яким обліковується заборгованість за кредитом. Відповідно до п. п. 4.3.1, 4.3.3, 4.3.5 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов'язання. Позичальник зобов'язаний у строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим Договором. Позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору. Згідно з п. п. 4.2.1, 4.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього Договору), більше ніж на 1 календарний місяць, а також в інших випадках, передбачених цих Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку. Пункт 11.1.2 Кредитного договору передбачає застосування строку позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов'язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором були укладені наступні документи забезпечення: - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 1/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього(а.с.21-24); - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 2/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього(а.с.25-28). Відповідно до п. 2.2 Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання Боржником зобов'язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; невиконання Боржником зобов'язання щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов'язання за вимогою Кредитора. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває право вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов'язанням, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов'язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь - якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково (п. п. 3.2.2, 3.2.3 Договорів поруки). Згідно з п. п. 10.1.1, 10.1.2 Договорів поруки Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору. При цьому, застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов'язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо). У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, Позивачем було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору та попередженням про захист прав та інтересів Позивача в судовому порядку: [PERSON] - лист - вимога № 110.20-13/2320/28523/2018-12/вих від 27.03.2018 про повернення кредиту за Кредитним договором № 204_030 від 25.07.2013 року (а.с.35-36); [PERSON] - лист - вимога про усунення порушень № 110.20-13/2321/28524/2018-12/вих від 27.03.2018 року (а.с.37-38); [PERSON] - лист - вимога про усунення порушень № 110.20-13/2322/28539/2018-12/вих від 27.03.2018 року (а.с.39-40). Таким чином, станом на 18.10.2018, в результаті невжиття Відповідачами заходів щодо погашення боргу перед Позивачем, наявна заборгованість за Кредитним договором № 204_030 від 25.07.2013 року, яка складає 34 921,31 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять одна грн. 31 коп.) гривень, у тому числі: - прострочений борг за кредитом за період з 01.09.2014 по 25.07.2016 - 13 849,12 (тринадцять тисяч вісімсот сорок дев'ять грн. 12 коп.) гривень; - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.09.2016 - 7 706,10 (сім тисяч сімсот шість грн. 10 коп.) гривень; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.09.2014 по 17.10.2018 - 1 324,32 (одна тисяча триста двадцять чотири грн. 32 коп.) гривень; - три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 17.10.2018 - 725,23 (сімсот двадцять п'ять грн. 23 коп.) гривень; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2018 року - 7 315,05 (сім тисяч триста п'ятнадцять грн. 05 коп.) гривень; - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2018 року - 4 001,49 (чотири тисячі одна грн. 49 коп.) гривень(а.с.48-49). За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобов'язальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 204_030 від 25.07.2013(а.с.15-17). Відповідно до п. п. 2.1 - 2.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов'язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) гривень на 36 (Тридцять шість) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.07.2016р. на споживчі цілі. Відповідно до п. п. 2.3.1 - 2.3.3 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 27 (двадцять сім) процентів річних. Зазначена процентна ставка є фіксованою. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Згідно з п.п.3.3.3, 3.3.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в сумі 628,57 (шістсот двадцять вісім грн. 57 коп.) гривень та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів Позичальник зобов'язався здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного в Договорі, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу. Банк свої обов'язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується первинними документами щодо видачі кредитних коштів, а саме: заявою на видачу готівки № 204_030 (#53939253) від 25.07.2013 (а.с.41) та випискою по рахунку(а.с.42-47), за яким обліковується заборгованість за кредитом. Відповідно до п. п. 4.3.1, 4.3.3, 4.3.5 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов'язання. Позичальник зобов'язаний у строки, обумовлені цим Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим Договором. Позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості станом на 18.10.2018 року сума заборгованості за кредитним договором №204_030 від 25.07.2013 року складає 21555,22 грн., яка складається з такого: - прострочений борг за кредитом за період з 01.09.2014 року по 25.07.2016 року в розмірі 13849,12 грн; - прострочені відсотки за користування кредитом з 02.09.2014 по 01.09.2016 в розмірі 7706,10 грн. Отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання за кредитним договором договором №204_030 від 25.07.2013 року та з нього підлягає стягненню боргу за кредитом в розмірі складає 21355,21 грн., яка складається з такого: - борг за кредитом в розмірі 13 104,54 грн; - відсотки за користування кредитом з 03.11.2014 по 31.05.2018 в розмірі 8 250,67 грн. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по процентах визначено вересень 2014 року, а кінцевим жовтень 2018 року. Таким чином, збитки від інфляції за простроченим основним боргом складають 7315,05 грн., а за процентами 4001,49 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством. Також правильно розраховано 3% річних з 01.09.2014 року по 17.10.2018 року за основним боргом, що становить 1324,32 грн. та з 02.09.2014 року по 17.10.2018 року за простроченими відсотками, що становить 725,23 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором були укладені наступні документи забезпечення: - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 1/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього; - між Позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір поруки № 2/204_030 від 25.07.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язався перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Відповідно до п. 2.2 Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання Боржником зобов'язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; невиконання Боржником зобов'язання щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов'язання за вимогою Кредитора. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває право вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов'язанням, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов'язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь - якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково (п. п. 3.2.2, 3.2.3 Договорів поруки). Згідно з п. п. 10.1.1, 10.1.2 Договорів поруки Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору. При цьому, застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов'язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо). Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорі поруки погодили зокрема в п.6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. п. 2.1 - 2.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов'язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) гривень на 36 (Тридцять шість) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.07.2016р. на споживчі цілі. В даному випадку згідно п.11.1 договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Вказівка в умовах договору поруки про їх дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії- Луганського обласного управління АТ " Ощадбанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №204_030 від 25.07.2013 року пред'явлено 18.10.2018 року, діє протягом 30 років, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в солідарному порядку слід задовольнити в повному обсязі. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 11.12.2018 року був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved