Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

31 серпня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Ханф» про зміну договорів оренди землі. Ухвалою судді Должко С.Р. від 02 вересня 2015 року відкрито позовні провадження за позовами вказаних осіб, об'єднано їх в одне провадження та призначено справу до розгляду на 14 год. 30 хв. 29.09.2015 року. Відповідач не направив свого представника для участі в судовому засіданні. Ухвалою суду від 03 листопада 2015 року задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у відповідача ТОВ «Агро-Ханф» статистичну звітність за формами: ф. № 4-сг (річна) «Посівні площі сільськогосподарських культур», ф. №9-б-сг (річна) «Внесення мінеральних та органічних добрив, вапнування та гіпсування ґрунтів», ф. №29-сг (річна) «Підсумки збору урожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду», ф. №37-сг «Сівба та збирання урожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт» по орендованих землях, на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області подані ТОВ «Агро-Ханф» у 2007-2014 р.р. та ф.№37 -сг «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на «____»______20___ року» місячна подана ТОВ «Агро-Ханф» за поточний період 2015 р., а також платіжні відомості та видаткові касові ордери про виплачену орендну плату готівковими коштами позивачам за 2011-2015 р.р.; касові книги за періоди у які здійснювалася виплата позивачам орендної плати за землю готівковими коштами; платіжні доручення на перерахування податку на доходи з фізичних осіб утриманого із суми виплати грошовими коштами позивачам у 2011-2015 р.р.; довідкову інформацію про ротацію сільськогосподарських культур по ТОВ «Агро-Ханф» за 2009 р., 2010 р., 2011 р., 2012 р.. 2013 р.. 2014 р.. 2015 р. на земельних масивах у складі яких розташовані земельні ділянки позивачів. 02 листопада 2015 року в судовому засіданні представник позивачів [PERSON] подав заяву про зміну предмета позову зі зміни договорів оренди землі на припинення договорів оренди землі, шляхом їх розірвання. Аргументом для зміни предмета позову послужила заява представника відповідача Момота Михайла Юрійовича зроблена ним у судовому засіданні 29 жовтня 2015 року під час судового розгляду справи №530/1384/15-ц за позовом [PERSON] та ще 34 позивачів до ТОВ «Агро-Ханф» про зміну договорів оренди землі, що зміна договорів оренди землі потягне для орендаря шкоду у вигляді додаткових витрат необхідних для виконання договорів оренди змінених судом. Присутній в судовому засіданні 10 грудня 2015 року представник позивачів, [PERSON], підтримав позов в повному обсязі, просив припинити договори оренди землі шляхом їх розірвання з пістав визначених ст.32 Закону України «Про оренду землі», п.3) ч.1 ст.783 Цивільного кодексу України та відшкодувати судові витрати за рахунок відповідача. Представник відповідача ТОВ «Агро-Ханф» Момот Михайло Юрійович, в судове засідання не зявився але направив заяву де вказав, що проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними. У наданих суду запереченнях проти позову відповідач вказав, що позивачі помилково тлумачать положення ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» в частині встановлення орендної плати у відсотках до нормативної грошової оцінки землі, безпідставно вимагають розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також вважає що, ухваленим рішенням у справі, суд втрутиться у розв'язання питань, які сторони не погодили між собою. Третя особа на стороні відповідача Реєстраційна служба Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, не направила свого представника для участі в судовому засіданні, надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд заслухавши пояснення представника позивача присутнього у залі судового засідання та дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі за наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнанихневизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 4 ЦПК України встановлює способи захисту, які застосовуються судом та визначає, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом. За приписами норм ст.31ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. При цьому з узагальненої судової практики слідує, що доповнення позову новими обставинами, встановлення інших обставин в процесі судового розгляду, без зміни первісних обставин, не є зміною підстав позову. З цього приводу Пленум Верховного Суду України в п.9 Постанови № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивачі уклали з ТОВ «Агро-Ханф» договори оренди землі сільськогосподарського призначення, які належать їм на праві власності та розташовані на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстровані у Державному реєстрі земель Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, а саме: [PERSON], після реєстрації шлюбу має прізвище [PERSON] (т.1 а.с.16) про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 2.98 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,97 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстровані 14 листопада 2007 року та 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за №№040755500919, 040755500967. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500933, Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.84 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755501020. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3.10 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500959. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 05 вересня 2008 року у Державному реєстрі земель за №040855500135. [PERSON],про оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кожна, кадастрові номери [NUMBER]; [NUMBER], зареєстровані 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за №№040755500955, 040755500954. [PERSON],про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755501021. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755501022. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за №040755500939. [PERSON],про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.95 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500948. [PERSON],про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500951. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за №040755500935, та про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.94 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 14 серпня 2009 року у Державному реєстрі земель за №040955500041. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за №040755500990 та про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 25 листопада 2009 року у Державному реєстрі земель за № 040955500470. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500971. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 17 серпня 2007 року у Державному реєстрі земель за №040755500850, та про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 19 червня 2009 року у Державному реєстрі земель за №040955500031. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 14 серпня 2009 року у Державному реєстрі земель за № 040955500044. [PERSON], про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.92 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500961. [PERSON],про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.99 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500962. [PERSON],про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3.15 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований 27 листопада 2007 року у Державному реєстрі земель за № 040755500968. За користування земельними ділянками відповідач зобов'язаний вносити орендну плату у розмірах, формах та у спосіб визначений п.9 договорів оренди землі, у розмірі 1.5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договорів оренди складала суму 506,22 грн., яка вирахувана зі значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідно до п.5 договорів оренди землі становила 33749 грн.73 коп.. Пунктом 18 договорів оренди землі встановлено, що передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення. У прикінцевих положеннях договорів оренди землі зазначено, що акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутній, земельна ділянка перебуває в складі єдиного масиву. Позивачі, кожен окремо, у письмовій формі звернулись до відповідача з заявою-пропозицією від 23січня 2015 року - 19 лютого 2015 року, в якій виклали свою позицію про приведення у відповідність до діючого на той час законодавства умов договору оренди землі, та вимагали надати інформацію про внесені мінеральні добрива, про обсяги проведених робіт по підтриманню корисних властивостей орендованих земельних ділянках, про дотримання сівозмін. Просили додати відповіді копії підтверджуючих документів. Листом від 23.03.2015 року за вих. №23/03-1, відповідач повідомив позивачів, що у зв'язку з значним обсягом запитуваної інформації та копіювання паперових носіїв, відповідь про результати розгляду звернення та запитувані копії документів, будуть надані протягом 40 робочих днів. Після закінчення вказаного відповідачем терміну, позивачі не отримавши відповіді на пропозиції привести укладені договори оренди землі у відповідність, 08.08.2015 року надіслали відповідачу, кожен окремо, Додаткову угоду про внесення змін до договорів оренди землі. За змістом Додаткових угод відповідачу запропоновано внести зміни до договорів оренди землі про внесення орендної плати у розмірі 10000,00 грн. в рік та її форми, розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передачі орендованих земельних ділянок в суборенду лише за письмовою згодою орендодавців, проведення агрохімічного обстеження полів на яких знаходяться земельні ділянки орендодавців, застереження щодо відшкодування поліпшення стану орендованих земельних ділянок, щорічного узгодження з орендодавцями обсягів внесення мінеральних та органічних добрив, застосування пестицидів, гербіцидів, способи обробітку, сівозмін на земельних ділянках, а також про перекладення ризику випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини на орендаря. Відповідач одержав Додаткові угоди 10.08.2015 р., що підверджується наявними у матеріалах справи повідомленням про вручення, та описами вкладення у цінний лист. На час звернення до суду, відповідач не повернув позивачам надісланої Додаткової угоди, про прийняте рішення щодо внесення змін, позивачів не повідомив. Відповідач надав суду відомості про внесену орендну плату позивачам за такі періоди і у таких розмірах: за 2009 рік в сумі 1199,43 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки проіндексованої по коефіцієнту 3,022; за 2010 - 2011 р.р. в сумі 1270,08 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки проіндексованої по коефіцієнту 3,2; за 2012 р. в сумі 2230,26 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки проіндексованої по коефіцієнтах 3,2 та 1,756; за 2013-2014 р. р. в сумі 3717,10 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки проіндексованої по коефіцієнтах 3,2 та 1,756; за 2015 р. в сумі 5988,02 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки проіндексованої по коефіцієнтах 3,2 ; 1,756; 1,249. Заборгованість відповідача перед позивачами по орендній платі відсутня. Проте, відповідач не надав суду належних доказів зміни істотної умови договорів оренди землі, орендної плати, яка в момент їх укладення становила розмір 1.5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. За приписами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є істотною умовою договору оренди землі. В п.9 договорів оренди землі сторонами договору узгоджено, що частка та строки виплати зазначаються в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до договору оренди землі. В тім зміна розміру орендної плати, яка мала місце у 2009 році до 3%, у 2013р. до 5% є зміною істотних умов договору оренди землі і відповідно до ст. 654 ЦК України повинна вчинятися в такій самій формі, що й договір оренди землі з послідуючою реєстрацією такої угоди відповідно до діючої на той час ст.20 Закону України « Про оренду землі». Тому суд приходить до висновку, що зміна розміру орендної плати здійснена в односторонньому порядку зі сторони відповідача, не у спосіб встановлений законом, а вимога позивачів привести істотну умову договору, орендна плата, у відповідність дійочого законодавства находить своє підтвердження. Суд також поділяє позицію позивачів з приводу невідповідності нормам ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» визначення в договорах оренди землі розміру орендної плати від нормативної-грошової оцінки земельної ділянки, відповідно до якої при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок використовується експертна грошова оцінка земельної ділянки. Орендна плата встановлена у відсотковому відношенню до нормативно-грошової оцінки землі, не є сталою, такою, що врегульована сторонами договору, так як сама по собі нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, як економічна та правова категорія є динамічною, залежить від ряду факторів суб'єктивного та об'єктивного характеру і може змінюватися протягом договірних відносин незалежно від волі учасників правочину, а її динаміка регулюється не сторонами договірних відносин, а рішеннями органів державної влади. Суд критично оцінює доводи відповідача, що визначення розміру орендної плати у спірних відносинах врегульовано п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, так як положення Податкового кодексу України регулюють відносини у сфері справляння податків і зборів, зокрема, ним визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Спірні відносини щодо оренди земельних ділянок між орендодавцями - власниками земельних ділянок фізичними особами і орендарем - суб'єктом господарювання приватної власності, регулюються нормами матеріального права у сфері цивільно-правових, а не адміністративно-правових відносин. Суд приймає доводи позивачів, що спірними договорами оренди земельних ділянок не врегульовано, у який спосіб власники земельних ділянок реалізують своє право вимагати від орендаря використання земельних ділянок за цільовим призначенням, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів. Право позивачів вимагати від відповідача дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» та згідно з п.28 договорів оренди, кореспондується саме з обов'язками відповідача, як землекористувача, встановлених нормами п.ґ ) частини 1 статті 96 Земельного Кодексу України, ст.ст.35,36 Закону України «Про охорону земель» та пунктом 31 договорів оренди землі. Суд відхиляє заперечення відповідача проти вимог позивачів про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оренда земельних ділянок без визначення їхніх меж в натурі (на місцевості) позбавляє позивачів, власників земельних ділянок, реалізації прав встановлених п.28 договорів оренди землі. Заперечення відповідача, що законодавством не передбачено обов'язкове розроблення технічної документації при передачі земельної ділянки в оренду, які знаходяться у власності громадян та юридичних осіб, суд відхиляє, так як позивачами ставилися вимога виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), саме для позначення об'єкта оренди - земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України, а не єдиного земельного масиву. При тому, що після отримання державних актів на право приватної власності на землю, власники земельних часток (паїв) набули право на земельні ділянки і стали їхніми власниками, тому посилання відповідача на норми Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 3 грудня 1999 року, №1529/99 є помилковими. Відповідач не орендував земельних часток (паїв) посвідчених сертифікатами на земельну частку (пай), а правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі №6-10цс15 стосуються саме переукладання договорів оренди земельних часток (паїв) на договори оренди земельних ділянок відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладених. З досліджених в судовому засіданні витребуваних у відповідача матеріалів статистичної звітності за формами: ф. № 4-сг (річна) «Посівні площі сільськогосподарських культур», ф. №29-сг (річна) «Підсумки збору урожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду», ф. №37-сг «Сівба та збирання урожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт» по орендованих землях, на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області подані ТОВ «Агро-Ханф» у 2007-2014 р.р. та ф.№37 -сг «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на «____»______20___ року» місячна за поточний період 2015 р., встановлено, що відповідачем при здійсненні господарської діяльності на земельному масиві, у складі якого знаходяться земельні ділянки позивачів, не дотримуються нормативи оптимального співвідношення культур встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 року №164 «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах». В силу вимог ст.ст.33-1, 35 Закону України «Про охорону земель» нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськосподарських регіонах встановлюються для досягнення високих і стабільних урожаїв та запобіганню виснаженню ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми. В порушення встановлених допустимих нормативів, відповідачем у 2011 року було засіяно соняшником площу 131,0 га, що по відношенню до загальної площі земельної ділянки 358,5 га становить 36,54 % , та у 4 (чотири) рази перевищує встановлений максимальний норматив для цієї культури у лісостеповій зоні - 5-9%. У 2012 році відповідачем було засіяно соняшником площу 173,0 га, зібрано на площі 151,0 га, що по відношенню до загальної площі земельної ділянки 313,0 га становить 55,3 % , та у 6 (шість) разів перевищує встановлений максимальний норматив. У 2013 році відповідачем було засіяно соняшником площу 101,0 га, що по відношенню до загальної площі земельної ділянки 336,0 га становить 30 % , та у 3 (три) рази перевищує встановлений максимальний норматив. За 2014 -2015 роки відповідач не надав повної запитуваної статистичної звітності по встановлених формах. З матеріалів справи слідує, що у 2015 році площа земельної ділянки яка обробляється відповідачем становить 34,6 га.. За таких обставин, суд находить обґрунтованими посилання позивачів на норму п.3) ч.1 ст.783 ЦК України, як на одну із підставу своїх вимог, згідно якої наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі. Підтвердженням аргументів позивачів щодо недбалого ставлення до орендованих земельних ділянок, є узагальнений аналіз середньої врожайності сільськогосподарських культур в господарствах Зіньківського району Полтавської області по відношенню врожайності у відповідача за 2009-2014 р.р. Так, при середній врожайності по господарствах Зіньківського району у 2009 році ячменю ярого - 22,9 ц/га, врожайність ячменю ярого у відповідача становила - 8,2 ц/га, культури соя - 19,1 ц/га по району проти 6 ц/га у відповідача. У 2010 році врожайність соняшника - 21,0 ц/га по району проти 16,91 ц/га у відповідача. Аналогічно, у 2011 р. врожайність культури кукурудза 77,3 ц/га проти 68,5 ц/га, культури соняшник -26,1 ц/га проти 22,1 ц/га. За 2012 році врожайність культури кукурудза - 46,3 ц/га проти 41,63 ц/га, культури соняшник - 23,0 ц/га проти 17.5 ц/га. У 2013 році врожайність культури кукурудза - 70,9 ц/га проти 49 ц/га, соняшника - 33,6 ц/га проти 27,58 ц/га. Відповідач не спростував доводів позивачів щодо недбалого ставлення до орендованих земельних ділянок, не надав суду доказів еколого-економічного обґрунтування сівозмін на орендованих земельних ділянках у 2011-2013 р.р., про поважність причини ненадання суду витребуваної статистичної звітності за 2014 рік, не повідомив. Не пояснив суду причини обробітку у 2015 році земельної ділянки у розмірі 34,6 га при наявності станом на 2013 рік земельного масиву площею 336,0 га. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов'язаний виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Статтею 32 цього Закону договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Пунктом 3) частини 1, ст.783 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі. За системним аналізом зазначених норм права та їх взаємозв'язку з п.28, п.31, п.38 договорів оренди землі перелічені обставини є підставою для припинення договорів оренди землі шляхом їх дострокового розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved