Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк ", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою", Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250,00 гривень + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", [PERSON] має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tenns/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30 червня 2017 року має заборгованість в розмірі 74739,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4969,70 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 62158,65 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3813,87 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3547,11 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 74739,33 гривень за кредитним договором № б/н від 18 січня 2008 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4969,70 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 62158,65 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3813,87 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3547,11 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, в яких зазначив, що в провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області знаходиться справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з вимогою до суду стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 74 739,33 гривень за кредитним договором, яка складається з наступного: 4969,70 гривень - заборгованість за кредитом; 62158,65 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3813,87 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3547,11 грн. - штраф (процентна складова). [PERSON], заперечує проти позову повністю з наступних підстав. Позивач звертається до суду із вимогою стягнення процентів від штрафу у розмірі 3547,11 гривень. Вищевказана вимога не відповідає нормам п.2 ст.550 ЦК України , де зазначається, що проценти на неустойку, різновидом якої є штраф (ст.549 ЦК України) не нараховуються. Штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої (відповідальності) Позивач намагається притягнути Відповідача. Неправомірним є стягнення пені у розмірі 3813,87 грн. Пеня нараховується на прострочену суму за період прострочення, що не може перевищувати 1 рік (365 або 366 календарних днів). Таким чином, на суму кожного простроченого платежу нараховується неустойка, позовна давність якої в 1 рік починає свій перебіг з дати прострочення такого платежу. Розраховується неустойка від суми кожного простроченого чергового платежу за період прострочення саме для цього платежу. Позивач, всупереч вищевказаним нормам законодавства, нарахував пеню від загальної заборгованості за кредитним договором, в яку включив платежі, прострочені понад 1 рік. Крім того, Позивач, звертаючись до суду із вимогою про стягнення з Відповідача пені зазначив лише їх розмір. У відповідності до п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг розмір пені вказаний 0,1 (нуль цілих одна десята) процента від суми заборгованості, та не вище подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тоді як Позивачем здійснено розрахунок у розмірі значно більшому від загальної суми кредитної заборгованості. У постанові від 06.11.2013 року Верховний Суд України зазначив: «правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо». Для розрахунку розміру пені, що стягується, сумою несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, від якого обчислюватиметься пеня, визначена прострочена чергова виплата (і проценти на неї). Розрахунок пені в розмірі, що передбачений договором П = Сз х Рп х Д: 100, де П - пеня Рз- розмір заборгованості за період ( щомісячний платіж) Рп - розмір пені, вказаний у договорі Д - кількість днів прострочки П = РзхРпхД: 100 Розмір заборгованості (щомісячний платіж) становить 7% від заборгованості за тілом кредиту, тобто Рз =4969,70 гривень х 7% : 100% = 347,88 гривень. Розмір нені, вказаний у договорі: Рп = 0,1% за кожний день прострочення чергового щомісячного платежу. Розмір пені із врахуванням строків позовної давності: П= 347,88 х 365х 0,1% : 100%= 126,98 гривень. Заборгованість по процентам за користування кредитом, розрахована позивачем, не відповідає розмірам відсоткової ставки, представленої у Заяві по карті «Універсальна», а саме: 22,8% - на рік, 1,9% - на місяць , яка нараховується на залишок заборгованості. У відповідності до п.2.1.1.12.6.3-Умов та Правил надання банківських послуг відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту кошти. Тобто, розрахунок заборгованості процентів в межах строків позовної давності становить: 4969,70 грн. х 3 роки х 22,8%: 100% = 3399,27 гривень. У відповідності до заяви, підписаної позивачем та відповідачем строк дії кредиту відповідає строку дії картки. Інших умов сторони не підписували. Строк дії картки закінчився у липні 2011 року. Оскільки між ним та банком не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту. Тобто строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі розпочався у липні 2013 року та закінчився у липні 2016 року. 18 січня 2008 року він та ПАТ КБ «Приватбанк» підписали заяву, згідно якого банк відкриває картковий рахунок 5457082959320388 та надає позичальнику строковий кредит у сумі 250,00 гривень, а не 21600,00 гривень, як вказано у позовній заяві. Тоді як у виписці за картковим кредитним рахунком 5457082959320388, вказано, що цей картковий рахунок відкрито за угодою SAMDNS0000014588848 від 02 липня 2007 року. Вищевказану угоду Відповідачем суду не надано. У заяві міститься інформація про те, що він ознайомлений з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати використаних кредитних коштів. Крім того, позивач надав суду копію незаповненого бланку заявки про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, який не містить жодних даних та підписів. Відтак посилання Банку на те, що він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір не відповідають дійсності. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК У країни). Вважає, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку» на які посилається Відповідач є нікчемними, отже не можуть братися до уваги, не можуть бути доказами в розумінні ст. 57-61 ЦПК України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між ним та позивачем та що взагалі ці відносини існували. А тому при визначенні умов, під які надавався кредит, можна брати лише анкетні дані та його заявку на одержання кредиту у розмірі 250,00 гривень. З матеріалів справи, представлених позивачем, вбачається, що останній платіж було здійснено ним 28 квітня 2015 року (6,00 гривень), але останній черговий платіж він вніс 25 березня 2014 року. Представленою випискою карткового рахунку 5457082959320388 ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується той факт, що платежів на погашення кредитної заборгованості за період 25 березня 2014 року 13 вересня 2017 року він не здійснював. Тому вважає, що саме з 25 березня 2014 року розпочав діяти перебіг строку позовної давності щодо вимог позивача за щомісячними платежами. Автоматичне погашення банком частини кредиту 20 січня 2015 року, 31 січня 2014 року та 28 квітня 2015 року з Головного офісу Позивача (НЕАD - ОFFІСЕ) не свідчить про визнання ним свого боргу та не може слугувати підставою для переривання позовної давності виходячи з наступного. Підстави переривання строку позовної давності встановлені статтею 264 ЦК України. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново ( ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). При цьому слід враховувати, що переривання строку позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. У відповідності до заяви, підписаною ним та позивачем, на яку позивач посилається як складову договору, погашення заборгованості може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням коштів з дебетної карти №4581221171321749. Тоді як автоматичне погашення заборгованості здійснювалося з Головного офісу Позивача (НЕАD - ОFFІСЕ) з карти 5168 **** **** 3056. Кому належить ця карта йому не відомо. Відповідач не надав інформацію, кому належить карта 5168 **** **** 3056. Він є пенсіонером з липня 2013 року, не працює. Пенсійні виплати отримував у відділенні банку «Надра», після його ліквідації - у банку «Укрсоцбанк». У 2013 році він отримував соціальні виплати на дитину-інваліда до досягнення донькою [PERSON] 18 років. 18 років доньці виповнилося 02 листопада 2013 року. Будь-яких інших виплат на карткові рахунки «Приватбанку» він не отримує. Вважає, що саме з 25 березня 2014 року розпочав діяти перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача. До суду із позовом позивач звернувся 20 липня 2017 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Оскільки між ним та банком не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту. Просить суд вважати дане заперечення в частині обґрунтування пропуску позовної давності - заявою про застосування позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], у повному обсязі у звязку зі спливом строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити в повному обсязі. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] 18 січня 2008 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку № 5457 0829 5932 0388. Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18 січня 2008 року підтверджується, що станом на 30 червня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 74739,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4969,70 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 62158,65 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3813,87 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3547,11 гривень. Згідно умов кредитного договору /заява клієнта № 0310140200041389968/ погашення заборгованості за кредитом відбувається, шляхом внесення позичальником щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості або шляхом автоматичного списання Банком коштів з дебетної карти позичальника № 4581 2211 7132 1749. Аналогічне положення міститься в Довідці про умови кредитування № 150711060004112601 підписаній відповідачем, згідно якої строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, який слідує за звітнім. Відповідно до накладної № 0250800122693940 експрес-доставки «Меркурій» позивач звернувся до суду 27 липня 2017 року. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18 січня 2008 року наданого позивачем та виписки по кредитному рахунку № 5457082959320388 витребуваної за ухвалою суду вбачається, що за три роки перед зверненням позивача до суду, а саме з 27 липня 2014 року по 27 липня 2017 року на погашення заборгованості за кредитом надійшли наступні платежі: 23,99 гривень /20 січня 2015 року/ - автоматичне погашення заборгованості за кредитом, шляхом списання коштів з карткового рахунку відповідача № 5168 7672 6012 3056; 6 гривень /31 січня 2015 року/ - автоматичне погашення заборгованості за кредитом, шляхом списання коштів з карткового рахунку відповідача № 5168 7672 6012 3056; 6 гривень /28 квітня 2015 року/ - переказ коштів між рахунками відповідача /якими саме не зазначено/. Вирішуючи заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - праві заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, що кредитним договором, укладеним у вигляді заяви клієнта, передбачені самостійні щомісячні платежі, то сплив строку позовної давності слід відраховувати окремо з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позивач звернувся до суду 27 липня 2017 року, тобто з пропуском загального трьох річного строку позовної давності. Суд вирішуючи питання чи мало місце переривання строку позовної давності виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому вчинення боржником дій з виконання зобов'язання, вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Так три платежі на суму 23,99 гривні, 6 гривень та 6 гривень зазначені позивачем в розрахунку заборгованості та виписці з кредитного рахунку № 5457 0829 5932 0388, не підтверджено квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення цього платежу особисто відповідачем та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій. Також судом з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18 січня 2008 року та виписки по кредитному рахунку № 5457082959320388 встановлено, що ці три платежі було зроблені не відповідачем, а позивачем самостійно, шляхом списання коштів з карткового рахунку відповідача № 5168 7672 6012 3056. В той же час згідно умов кредитного договору /заява клієнта № 0310140200041389968/ погашення заборгованості за кредитом відбувається, шляхом внесення позичальником щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості або шляхом автоматичного списання Банком коштів з дебетної карти позичальника № 4581 2211 7132 1749. Отже відповідач уповноважував [PERSON] здійснювати автоматичне погашення з іншої дебетної карти а не з тої з якої воно було фактично здійснене. Посилання позивача на п.5.6 "Правил користування платіжною карткою", відповідно до якого боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань, суд вважає необґрунтованими. Оскільки відсутній підпис [PERSON] на умовах та правилах надання банківських послуг, що не свідчить про визнання ним даних умов, та надання згоди на дію п.5.6 "Правил користування платіжною карткою". При цьому вчинення позивачем - банком дій з виконання зобов'язання, а саме переказ коштів між рахунками вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Також вчинення боржником оплати чергового платежу, свідчить про визнання ним лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу, оскільки переривання строку позовної давності може мати місце лише в межах цього строку. Зазначені правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року № 6-2104цс16 та в постанові від 22 березня 2017 року № 6-43цс17, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Також суд наголошує, що відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зазначена норма регулює списання грошових коштів з рахунка клієнта, яке може мати місце на підставі розпорядження клієнта або без нього на підставі рішення суду та у випадках встановлених договором між банком та клієнтом. У першому та третьому випадках мова йде про договірне списання коштів з рахунка, яке визначається як списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом (п. 1.38 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року N 2346). Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг (ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні"). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)». Судом встановлено, що "Правила користування платіжною карткою", відповідно до п.5.6 яких боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань, не містять підпису відповідача, тому не можна цей пункт вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Правила не містять підпису позичальника. Не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника від 18 січня 2008 року, а також те, що Правила містили доручення клієнта списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Правила, зокрема щодо доручення на списання коштів, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника чітко визначено лише дебетну картку позичальника № 4581 2211 7132 1749, з якої він доручив проводити списання коштів. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому суд вважає що положення п.5.6 «Правил користування платіжною карткою" застосуванню не підлягають. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15. У звязку з тим, що відповідач не уповноважував банк здійснювати операції за його картрахунком № 5168 7672 6012 3056, позивачем на виконання ухвали суду не надано доказів на підтвердження переривання строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем пропущені строки позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed