Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] , через представника [PERSON] , звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк в два місяці, достатній для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не звернулась вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки їй не було відомо про існування даної земельної ділянки, вона неодноразово одружувалася і змінювала своє місце проживання, народила дитину, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 17.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 15.01.2020, яке неодноразово відкладалось за клопотанням представника позивача, також цією ухвалою були витребувані певні докази. Ухвалою суду від 19.05.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 16.06.2020, яке відкладалось за клопотанням представника позивача. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позов підтримав, відповідач заперечень проти задоволення позовних вимог не надав, прохав їх задовольнити. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] померла у с. Новоукраїнка Більмацького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 27.11.2018 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 8,4793 га (ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 2322785400:09:001:0019), розташовану на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №028787, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 07.092005 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010527100165 (а.с.14). [PERSON] є внучкою [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 22.03.1980 Новоукраїнською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (актовий запис № 6) та свідоцтвом про народження її батька - [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 30.06.1962 Новоукраїнською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (актовий запис № 29); свідоцтвом про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 22.02.2001 Лецьківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (актовий запис № 3) та свідоцтвом про його розірвання серії [NUMBER] , виданим 22.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області (актовий запис № 66); свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 30.12.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області (актовий запис № 407) та рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.02.2017 у справі № 675/36/17 про розірвання вказаного шлюбу; свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 01.06.2017 Виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (актовий запис № 3) (а.с.8, 15-21). Як вбачається з відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №651/21.20-04.25 від 15.08.2020 (а.с.113), наданої на адвокатський запит адвокату Кобцю К.В., за даними архівного фонду відділу та Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно громадянки [PERSON] виявлено двох повнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а тому позивач за загальним правилом може бути спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців окрім неї згідно матеріалів спадкової справи № 90/2019 не встановлено (а.с.35-48). 05.07.2019 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу у Запорізькій області Дашевської Антоніни Олексіївни з нотаріально засвідченою заявою від 11.06.2019 про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] , проте згідно з постановою приватного нотаріуса від 05.07.2019 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 15.06.2017, у позивача [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с.89). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.ст.1216-1218, 1220-1221, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути визнані поважними причинами, з яких спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, однак ці обставини мають бути такими, що унеможливлювали або утруднювали її своєчасне подання. Також, при вирішенні питання поважності причин пропущення позивачем законодавчо встановленого строку для прийняття спадщини, судом враховане наступне. Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно наявних матеріалів справи, позивач не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини через здійснення догляду за малолітньою дитиною, якій на час відкриття спадщини було менше ніж півтора роки, що очевидно унеможливлювало або значно утруднювало своєчасне подання такої заяви, при цьому пропущений строк є незначним, а тому суд погоджується із тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, і вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Крім того, суд враховує позицію Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка визнала позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат сторонами не порушувалось та судом не вирішувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved