Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 19.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступникоя якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № МКХRRX04200042, згідно якого банк надав [PERSON] , а останній отримав суму кредиту у розмірі - 2 160,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 12,00% річних на суму залишку заборгованості , з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Умовами надання споживчого кредиту та тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 19.09.2013 року перед позивачем по кредитному договору становить 25 329,33 гривень, з яких : 2 160,00 гривень (дві тисячі сто шістдесят гривень) - основна сума боргу по кредиту; 6 406,59 (шість тисяч чотириста шість гривень, 59 коп.) - заборгованість по відсотках, 59,40 (п'ятдесят дев'ять гривень, 40 коп.) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 020,99 (п'ятнадцять тисяч двадцять гривень, 99 коп.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту 500,00 (п'ятсот гривень) - штраф (фіксована частина); 1182,35 (одна тисяча сто вісімдесят дві гривні, 35 коп.) - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 526,530, 1054 ЦК України позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 25329,33 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав заяву про розгляд справи без його участі , згідно якої підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 19.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № МКХRRX04200042, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься його підпис про ознайомлення з цими умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також тарифами банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору банк надав строковий кредит у сумі 2 160,00 гривень, строком на 12 місяців з 19.07.2007 р. по 19.07.2008 р., зі сплатою 1,0 % щомісячно на суму залишку заборгованності по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 5,4 гривень та единоразової винагороди у розмірі 360,00 гривень, що стверджується заявою [PERSON] , копія якої приєднана до матеріалів справи. /а.с. 7/. У вказаній заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Як вбачається з кредитного договору, [PERSON] отримав кошти від ЗАТ КБ "ПриватБанк" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. За порушення умов договору у розділі 5 Умов та правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України. У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем [PERSON] по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 19.09.2013 року на його користь підлягає стягненню з відповідача [PERSON] загальна заборгованість по кредитному договору №МКХRRX04200042 від 19.07.2007 року в розмірі 25 329,33 гривень, з яких : 2160,00 гривень (дві тисячі сто шістдесят гривень) - основна сума боргу по кредиту; 6 406,59 (шість тисяч чотириста шість гривень, 59 коп.) - заборгованість по відсотках, 59,40 (п'ятдесят дев'ять гривень, 40 коп.) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 020,99 (п'ятнадцять тисяч двадцять гривень, 99 коп.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту 500,00 (п'ятсот гривень) - штраф (фіксована частина); 1182,35 (одна тисяча сто вісімдесят дві гривні, 35 коп.) - штраф (процентна складова). /а.с. 3-4/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульо-вані положеннями ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 3.2.2. умов надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви Позичальника. Відповідно до п.п. 3.2.3 умов надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до умов підписаної відповідачем заяви, відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісяця в період з 5 по 10 число кожного місяця, щомісячний платіж у сумі 197,48 гривень для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,5% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Пунктом 5.1 умов надання споживчого кредиту встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2., 3.2.3 умов та правил, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Пунктом 5.3 вищезгаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів будь-якого із зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов заяви № МКХRRX04200042 від 19.07.2007 року, Умов надання споживчого кредиту та тарифів сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов заяви, Умов надання споживчого кредиту та тарифів відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця погашати заборгованість за кредит, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені умовами вищезазначеної заяви №МКХRRX0420042 від 19.07.2007 року, Умовами надання споживчого кредиту та тарифами у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Що стосується розміру неустойки слід зазначити, що суд, на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України може зменшити розмір неустойки (пені), якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положення п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ " Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Нарахована банком пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 15020,99 гривень в сім разів перевищує суму кредиту і на думку суду значно перевищує розмір завданих банку збитків. Відповідно до положень ст. 551 ч. 3 ЦК України та загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) суд, вважає за можливе, розмір пені зменшити до 4 500 гривень. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору № МКХRRX04200042 від 19.07.2007 року заборгованість в сумі 25329,33 гривень з врахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК України підлягають до часткового задоволення. Таким чином суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з відповідача загальну суму заборгованості по кредитному договору №МКХRRX04200042 від 19.07.2007 року в розмірі 14 808,34 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат, відповідно до статті 79 ЦПК України, віднесено витрати на правову допомогу. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial