Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

ТОВ "ВЕЛЛФІН" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 17438,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.06.2017 року сторонами укладено в електронній формі договір позики №201329, згідно якого [PERSON] отримала кошти у сумі 400 грн. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а також зобов`язалась повернути позику та сплатити відсотки за користування позикою, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте позов містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, підтримали позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте подала суду відзив на позовну заяву в якому просила розглянути справу без участі відповідача та відмовити у задоволенні позову, оскільки при нарахуванні заборгованості позивач посилається на електронну заявку на отримання кредиту, копію правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "ВЕЛЛФІН", копію договору позики №201329 від 04.06.2017 року, проте позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач ознайомлена з вказаними документами та підписувала їх. Крім того, ТОВ "ВЕЛЛФІН" не наведено обґрунтованого розрахунку суми, яку просить стягнути з відповідача. Долучена до позовної заяви довідка щодо заборгованості не може бути підтвердженням існування боргу, оскільки не являється первинним документом, а також не дає підстав з`ясувати яким чином здійснювався розрахунок, за який період проведено нарахування, які складові враховувались при проведенні розрахунку, що з 400 грн. було розраховано 17438,80 грн. заборгованості. Навіть, якщо вважати договір позики №201329 від 04.06.2017 року укладеним, ТОВ "ВЕЛЛФІН", як фінансова установа, надали [PERSON] позику, яку необхідно було повернути у повному обсязі 04.07.2017 року. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти (а.с.50-51). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1 Закону України "Про електронні довірчі послуги": електронна послуга - будь-яка послуга, що надається через інформаційно-телекомунікаційну систему; електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію": електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 11 частинами 3 та 6 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, що передбачено ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно розпорядження №2606 від 27.10.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.8). Основним видом діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7). Наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики (а.с.9-15). Судом встановлено, що 04.06.2017 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" і [PERSON] укладено електронний договір позики №201329 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно якого ТОВ "ВЕЛЛФІН" надали [PERSON] грошові кошти у сумі 400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктом 1.3 Договору встановлено строк позики, який складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 04.07.2017 року. Пункт 1.4 Договору вказує, що Договір є укладеним із моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником і діє до повного виконання останнім своїх зобов`язань за Договором. Пунктом 1.5 Договору встановлено, що строк і проценти за користування позикою за Договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою за наступними умовами: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 Договору. Нарахування відсотків проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим Договором (п.2.2.2.2). У відповідності до п.4.2 Договору порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Вказаний договір підписаний електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора, аналог власноручного підпису. Графік розрахунків до Договору позики №201329 від 04.06.2017 року свідчить, що сукупна вартість позики складає 650,40 грн. (400 грн. - сума позики по договору, 250,40 грн. - сума відсотків, яка належить до сплати), дата погашення 04.07.2017 року (а.с.16-24). 18.05.2016 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" і ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 предметом якого є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по трансакціях, що ініціюються клієнтами-держателями електронних платіжних засобів з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою угод, а також організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки клієнтів (для видачі кредитів або позик) (а.с.26-28). Відповідно укладеного сторонами Договору позики №201329 від 04.06.2017 року позичальник [PERSON] отримала кошти у сумі 400 грн., що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», де зазначається сума коштів, власник картки, марка картки, код авторизації, номер транзакції (а.с.55). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно ст.639 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Позивач зазначає, що через неналежне виконання [PERSON] умов договору станом на 12.07.2020 року утворилася заборгованість у сумі 17438,80 грн., яка складається із заборгованості: за основною сумою позики - 400 грн., за відсотками - 8648,40 грн., за простроченими відсотками - 8390,40 грн., що підтверджується наданою ТОВ "ВЕЛЛФІН" довідкою щодо заборгованості за договором №201329 від 04.06.2017 року (а.с.25). Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору позики, повернення позики здійснюється позичальником 04.07.2017 року в сумі 650,40 грн., з яких 400 грн. сума по договору, а 250,40 грн. сплата процентів за користування позикою за період із 04.06.2017 року по 04.07.2017 року (а.с.24 на звороті). Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 400 грн. і процентів за користування позикою - 250,40 грн., підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 8398 грн. і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8390,40 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно ст.1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ст.1048 ч.1 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ст.1050 ч.2 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18); від 04.07.2018 року по справі №310/11534/13-ц (провадження №4-154цс18); від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18). Так, за умовами укладеного сторонами договору позики №201329 від 04.06.2017 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надали [PERSON] суму позики, а остання зобов`язалась повернути надану позику 04.07.2017 року (пункт 1.3 Договору). Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування коштами у межах погодженого сторонами строку, тобто до 04.07.2017 року. Після закінчення строку дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою в сумі 8398 грн. і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8390,40 грн. включає період із 05.07.2017 року по 12.07.2020 року, який виходить за межі строку позики. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 8398 грн. і заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8390,40 грн., не підлягають задоволенню, оскільки нараховані поза строком позики. Таким чином, зваживши у сукупності надані ТОВ "ВЕЛЛФІН" докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість в сумі 650,40 грн., що передбачено договором, а також судові витрати по справі, а решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки їх не доведено належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 78,40 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial