Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У жовтні 2009 року до провадження судді Дзержинського районного суду Костенко В.В. надійшла цивільна справа за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] в якій позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів по справі заборгованість у розмірі 243 455, 48 грн. на користь позивача по справі та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначає, що 06.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0122/35527/82, відповідно до якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 28000,00 доларів США. В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/11-21/089/07 від 06.12.2007 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувалась відповідати за [PERSON] по кредитному договору № 014/0122/35527/82. Однак, у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань станом на 18.09.2009 року заборгованість [PERSON] перед Банком складає 30406,99 доларів США згідно курсу НБУ станом на 22.09.2009 року становить 243455,48 грн. 11 листопада 2009 року по вказаній справі було відкрито провадження та 01 листопада 2010 року було винесено заочне рішення по справі, яким позов Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено у повному обсязі. 18 травня 2012 року до суду з заявою про скасування заочного рішення звернувся [PERSON]. 27 серпня 2012 року заяву [PERSON] ухвалою суду було задоволено та скасовано заочне рішення суду. 17 березня 2015 року через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява про збільшення позовних вимог, оскільки згідно розрахунку станом на 16.03.2015 року заборгованість за кредитним договором № 014/0122/35527/82 від 06.12.2007 року складає, 190757,94 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США=21,770381 грн., становить 4 152 873, 04 грн. Відповідно до Розпорядження керівника апарату № 162 від 12 жовтня 2016 року у зв'язку з припиненням повноважень судді Костенко В.В. було призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з чим справа надійшла до провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Чайкіної О.В. Відповідно до Розпорядження керівника апарату № 92 від 12 вересня 2017 року у зв'язку з припиненням повноважень судді Чайкіної О.В. було призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з чим справа надійшла до провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Ступак С.В. У судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява, в якій зазначили, що позов підтримують у повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за вказаною адресою проживання, які повернулися до суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі проти задоволення заявлених позовних вимог заперечую та просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Суд дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0122/35527/82, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 28000,00 доларів США, процентна ставка 14,0 % з кінцевим строком повернення кредиту 05 грудня 2017 року. (Т. 1, а.с.7-10) В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/11-21/089/07 від 06.12.2007 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувалась відповідати за [PERSON] по кредитному договору № 014/0122/35527/82. (а.с.12-13). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем [PERSON] не оскаржувалася дійсність укладеного правочину та будь-яких заперечень до суду не надавалося, у зв'язку з чим в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0122/35527/82 від 06 грудня 2007 року, суд вважає доведеним вказаний факт. Що ж стосується вимог стосовно стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], то суд зазначає. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідач стверджує, що вона не укладала та не підписував зазначений позивачем договір поруки та не отримував грошових коштів за цим договором, у в якості доказу на обґрунтування заперечень надано копію закордонного паспорту. Згідно відміток прикордонного контролю [PERSON] вибула за межі України з аеропорту Бориспіль 05 грудня 2007 року та повернулася до України 15 грудня 2007 року в той же пункт перетину державного кордону. 24 червня 2015 року відповідач звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу про визнання договору поруки недійсним. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року договір поруки № 014/08/11-21/089/07 від 06.12.2007 року визнано судом недійсним. (Т.2, а.с.4-6) Проте, 22 червня 2016 року Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області посилаючись на факт того, що позивач [PERSON] у період з 05.12.2007 року по 15.12.2007 року перебувала за межам України, що підтверджується лише відомостями у закордонному паспорті, виданому на ім'я, сам по собі не може бути доказом підписання спірного договору поруки не позивачем [PERSON], а іншою особою, та відсутності у позивача вільного волевиявлення на укладення вказаного договору. Тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач фактично не могла проставити підпис на договорі не підтверджені під час судового розгляду відповідними письмовими доказами та ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням ч.4 ст.60 ЦПК України, оскільки судом не перевірено питання чи дійсно [PERSON] підписувала договір поруки від 06.12.2007 року. Так як дата укладення договору поруки не є істотною умовою даного виду договорів, оскільки згідно ч.2 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, тобто з моменту його фактичного підписання сторонами, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що договір був укладений сторонами незалежно від дати його фактичного підписання, оскільки позивачем не доведено факт не підписання нею спірного договору. У зв'язку з чим, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу було скасовано та у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено.(Т.2, а.с.7-9) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 14 липня 2017 року по справі було призначено судову технічну експертизу документа проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. На вирішення експертам поставлено питання: «В якій послідовності нанесені штрихи, що перетинаються, підписи від імені [PERSON] в графі "Поручитель" на першому, другому та третьому аркуші договора поруки № 014/08/11-21/089/07 від 06.12.2007 укладеного від імені [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та тексту даного договору поруки?» та зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», від імені якого діє Криворізьке регіональне відділення Дніпропетровської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» надати оригінали документів, на виконання ухвали від 24 березня 2017 року. Однак позивачем по справі ухвалу суду не було виконано, у зв'язку з чим, судовим експертом Лашмановою Г.В. було винесено повідомлення про неможливість надання висновку від 09.10.2017 року. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншим особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. У звя'зку із суперечностями, які виникли між сторонами з приводу укладання і підписання кредитного договору, відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначав судову почеркознавчу експертизу і направляв справу на експертизу. Разом із цим в процесі розгляду справи позивач не зміг надати оригінали вказаних документів у зв'язку із чим призначена судом почеркознавча експертиза не була проведена. Відповідно до ч. 1ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.. За тих обставин, коли не існує оригіналів, подані позивачем копії кредитного договору, заяви про видачу готівки та меморіального ордеру без підпису відповідача, посвідчені безпосередньо самим позивачем без перевірки щодо їх відповідності оригіналу, не можна вважати в розумінні ст. ст. 79, 80ЦК України належними та допустими доказами. Суд оцінює не тільки належність, допустимість доказів, але й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їхній сукупності. За відсутності оригіналів кредитного договору не можливо перевірити умови укладання кредитного договору, валюту кредитування, розмір кредиту, суму фактично отриманого відповідачем кредиту, розмір заборгованості . З огляду на те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити за його недоведеністю. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial