Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

26.12.2018 року Миколаївський міський центр зайнятості в особі директора Рябової Н.А. звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просили стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 4437,82 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що за зверненням, [PERSON] було присвоєно статус безробітного. Однак, 21.08.2018 року, центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку щодо обґрунтованості одержання [PERSON] матеріальної допомоги по безробіттю в період з 27.05.2009 року по 20.02.2010 року. Внаслідок чого було встановлено, що одночасно з знаходженням на обліку, відповідач виконував обов`язки керівника виробничого комерційного приватного підприємства «Ритуал-Південь» та вів діяльність як фізична особа підприємець, що є порушенням вимоги Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Як наслідок, відповідач незаконно отримав матеріальну допомогу по безробіттю в розмірі 4437,82 грн. Звернення позивача з претензією про добровільне повернення незаконно отриманих коштів відповідачем було проігноровано, що і послужило підставою для їх звернення до суду з позовом 11.02.2019 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, [PERSON] позовні вимоги не визнав. Посилався на те, що 12.05.2009 року при зверненні до центру зайнятості, з заявою про надання статусу безробітного, ним було надано всі запитувані документи. В тому числі, Постанову господарського суду Миколаївської області від 10.10.2007 року (справа №9/811/07), якою було припинено його підприємницьку діяльність (вх. №1620 від 12.05.2009 року). Окрім того наголосив, що Центром зайнятості була отримана довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) серії АВ №513298 від 19.05.2009 року про внесення вказаного судового рішення в реєстр. За такого, просив відмовити в задоволенні позову, в зв`язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності, посилаючись на те, що станом на 12.05.2009 року позивач володів інформацією про ФОП « [PERSON] » та перевірив її шляхом звернення з запитом до ЄДР, однак з позовом звернувся лише 26.12.2018 року. 18.02.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. В якій зазначив, що відповідно до Постанови Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2006 року, ВКПП «Ритуал Південь», керівником якого являвся відповідач, було переведено у стадію припинення. Згідно Рішення №1 власника ВКПП «Ритуал-Південь» від 20.07.2006 року, відповідач призначив себе ліквідатором даної юридичної особи. Наголосив на тому, що на ліквідатора покладено повноваження з управління справами юридичної особи, що знаходиться в стадії припинення. Отже, особи які виконують функції ліквідаторів відносяться до зайнятого населення. Зважаючи на той факт, що повноваження відповідача як ліквідатора були припинені 08.11.2018 року, тобто після внесення відомостей до ЄДР про припинення юридичної особи, [PERSON] був зобов`язаний згідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування на випадок безробіття», повідомити дані, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Вказані обставини призвели до неправомірного отримання [PERSON] виплати по безробіттю в період з 27.05.2009 року по 20.02.2010 року. Стосовно строків позовної давності зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. 20.02.2019 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив. В противагу відзиву зазначив, що виконував повноваження ліквідатора ВКПП «Ритуал-Південь» на громадських засадах, без укладення трудового договору та безоплатно. За такого, виконання ним повноважень ліквідатора не відноситься до вирішальних факторів при призначенні матеріальної допомоги по безробіттю.Стосовно достовірності наданих документів зазначив, що надав позивачу наявну в нього інформацію в повному обсязі, а перевірка достовірності наданих відомостей покладається на Миколаївський міський центр зайнятості. Окрім того, 26.02.2019 року представником відповідача було подано до суду відзив, яким він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилався на те, що відповідачем при зверненні до центру було надано достовірні дані. Стосовно зайняття відповідачем посади ліквідатора ВКПП «Ритуал-Південь» зазначив, що даний вид діяльності не підпадає під категорію зайнятого населення. У судовому засіданні представник позивача уточнив підстави позову, зазначивши, що підставою для їх вимоги, щодо стягнення з [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю є невиконання відповідачем обов`язку, щодо інформування центру зайнятості про виконання ним, на момент звернення з заявою про надання статусу безробітного, обов`язків ліквідатора ВКПП «Ритуал-Південь», що вказує на недобросовісність дій відповідача та свідчить про безпідставність отримання ним допомоги по безробіттю. Інші фактичні обставини, викладені у заяві підтвердив. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, підтвердив фактичні обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Також просив суд застосувати до заявлених вимог строки позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити за необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду по суті, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2009 року [PERSON] звернувся до Заводського районного центру зайнятості (правонаступником якого є Миколаївський міський центр зайнятості) з заявою, якою просив надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. З 27.05.2009 року по 20.02.2010 року [PERSON] перебував на обліку в Заводському районному центрі зайнятості як безробітний. Був знятий з обліку 23.02.2010 року, відповідно до Наказу №НТ100223 від 23.02.2010 року. За час перебування на обліку відповідач отримав допомогу по безробіттю в розмірі 4437,82 грн. 21.08.2018 року [PERSON] повторно був зареєстрований в Заводському районному центрі зайнятості, як безробітний. У цей же день відповідачу було відмовлено у призначені допомоги по безробіттю у зв`язку з тим, що він не був працевлаштований після отримання допомоги в межах дворічного періоду. В ході проведеної перевірки було встановлено факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ПП ВКПП «Ритуал Південь» у період з 27.05.2009 року по 20.02.2010 року, про що 27.08.2018 року складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат відповідачу матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 28.08.2018 року Заводським районним центром зайнятості на ім`я відповідача [PERSON] було направлено Претензію про повернення незаконно отриманих коштів у розмірі 4437,82 грн. Одночасно судом встановлено, що 20.06.2006 року [PERSON] , як власником ВКПП «Ритуал-Південь» було прийнято рішення про ліквідацію юридичної особи, припинення його повноважень як керівника ВКПП «Ритуал-Південь» та призначення його ліквідатором за власним бажанням, на безоплатних началах. Окрім того, було встановлено наступний порядок ліквідації: звернення в орган реєстрації з заявою про ліквідацію; передача документів в архів; надання документів в реєстраційний орган для виключення юридичної особи з ЄДР (Рішенням №1 Власника ВКПП «Ритуал-Південь» від 20.06.2006 року). Відповідно до постанови Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2006 року по справі№11/267/06 юридичну особу ВКПП «Ритуал Південь» було припинено. 24.01.2007 року до ЄДР Юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було включено відомості про ВКПП «Ритуал Південь». Ліквідатором (головою комісії з припинення) зазначений [PERSON] . 07.11.2018 року Відділом інформації та використання документів ліквідованих установ за Актом №89 були прийняті на зберігання архівні документи тривалого зберігання ПП ВКПП «Ритуал Південь» (Довідка №99/24.02-01 від 07.11.2018 року). Окрім того, 08.11.2018 року до ЄДР Юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПП ВКПП «Ритуал Південь». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року (редакція від 08.12.2009, підстава - 1725-VI), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Згідно п. 3, 4 ст. 1 вказаного Закону, в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство" обрани, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об`єднаннях; які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, альтернативну (невійськову) службу; які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах; працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов`язані із забезпеченням діяльності посольств і місій. Законодавством України можуть передбачатися й інші категорії зайнятого населення. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року (редакція від 25.06.2009, підстава - 1505-VI) передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку, як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Підпунктом 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року № 915/5136 (редакція від 07.09.2009, підстава - z0779-09), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок), визначено, що працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб`єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами) є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття з обліку, як безробітного у державній службі зайнятості, що передбачено пунктом 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219. Зайнятість - це діяльність громадян, пов`язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі, в розумінні ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року (редакція від 08.12.2009, підстава - 1725-VI). Відповідно до п. 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Згідно наданих управлінням ПФУ ГУ в Миколаївській області індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) [PERSON] заробітної плати в період находження на обліку у Заводському районному центра зайнятості з 27.05.2009 року по 20.02.2010 року не отримував. Відповідно до відповіді ГУ ДФС у Миколаївській області від 06.03.2019 року - [PERSON] перебував на податковому обліку в ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва з 24.02.1993 року як фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування з 10.10.2007 року. Звітність до ДПІ не надавалась. Таким чином, судом встановлено, що обов`язки ліквідатора ВКПП «Ритуал-Південь» [PERSON] виконувалися на безоплатній основі та не мали характеру трудових відносин, з урахуванням положень ст.105 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим позивачем не надано докази на підтвердження того, що відповідач за період перебування на обліку як безробітний, перебував у будь-яких трудових відносинах та, відповідно, отримував інші доходи, окрім допомоги по безробіттю. Виконання відповідачем обов`язків ліквідатора ВКПП «Ритуал-Південь» на безоплатній основі не є підставою для позбавлення останнього статусу безробітного та не свідчить про недобросовісність дій з його сторони. Вказану позицію висловив Верховний Суд у Постанові від 17.10.2018 року у справі 686/3357/17. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Миколаївського міського центру зайнятості не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Одночасно суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, виходячи з наступного. Так, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Акт, щодо розслідування страхового випадку було складено позивачем 27.08.2018 року, з урахуванням встановленого, та не спростовування [PERSON] . факту не повідомлення відомостей щодо зайняття посади ліквідатора підприємства, звернення Миколаївського міського центру зайнятості до суду відбулося у межах позовної давності. При цьому суд не приймає до уваги послання представника позивача на ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України № 3277-V1 від 21.04.2011, згідно з якою строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Оскільки, виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі №466/4906/16-ц, вказана норма стосується відповідальності роботодавця, а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні.

Outcome: dismissed