Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду міста Харкова від 06 березня 2013 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розлучення вони з відповідачем досягли домовленості щодо надання ним допомоги на утримання дитини, але з липня 2015 року відповідач допомоги не надає. У зв"язку з тим, що син постійно хворіє, вона несе витрати на його лікування. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати допомогу на лікування дитини, але відповідач відповів відмовою. У зв"язку з цим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно та додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 800 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Представник позивача у судовому засіданні 27 січня 2016 року заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Вподальшому надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні 27 січня 2016 року заявлені позовні вимоги не визнав і пояснив, що до дня звернення позивача до суду надавав позивачеві допомогу на утримання дитини, купував ліки, одяг, ніс інши витрати по утриманню сина. Вподальшому в судові засідання не з"явився, тому суд вважає за можливе, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду міста Харкова від 06.03.2013 року (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач і який мешкає разом з позивачем (а.с.3, 6). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, суд враховує той факт, що нотаріально посвідченого договору про визначення розміру аліментів між сторонами не має, також судом враховується матеріальне становище дитини, яку утримує мати - позивач по справі, матеріальне становище відповідача, який є кліриком Харківської єпархії Української православної церкві, настоятелем Свято-Ільїнського храму с.Березівка Харківського району Харківської області, заробітну плату не отримує, інших неповнолітніх або непрацездатних утриманців не має (а.с.25, 38, 46) і тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно. При визначенні розміру додаткових витрат, які повинен нести відповідач на утримання малолітнього сина, суд враховує наступне: - [PERSON], 2010 року народження знаходится на "Д" обліку з приводу ацетономічного синдрому і періодично проходить курс лікування (а.с.8-10). Судом не приймаються доводи відповідача з приводу того, що ним в добровільному порядку надавалася допомога позивачеві, у зв"язку з хворобою дитини (а.с.31-37), оскільки відповідачем не надано доказів того, що між ним та позивачем укладений нотаріально посвідчений договір про визначення розміру такої допомоги, і надання допомоги на лікування дитини батьком дитини, не позбавляє іншого з батьків права звернення до суду із позовом про вирішення цього питання у судовому порядку. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 800 грн. щомісячно до одужання дитини або до зміни матеріального положення сторін. Оскільки, у відповідності з вимогами ЗУ "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.180-185 СК України,

Outcome: approved