Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він з квітня 1999 року працював на посаді заступника директора з капітального будівництва Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Починаючи з липня 2012 року у позивача з керівництвом ПАТ "Укртрансгаз" склалися неприязні стосунки, що відобразились на його стані здоров'я внаслідок чого змушений був пройти курс лікування у різних медичних закладах до 12.12.2012р. включно. 12 грудня 2012 року, прибувши в УМГ "Львівтрансгаз", що знаходиться по вул.Рубчака, 3 у м.Львові, позивач передав на підприємство листок непрацездатності. Зустрівся із директором УМГ "Львівтрансгаз" та переговоривши із ним про хід подальшої роботи повідомив йому, що виходить на роботу після лікування з 13.12.2012р., має намір здійснити перевірку структурних підрозділів підприємства. 13.12.2012р. з метою здійснення контролю за роботою структурних підрозділів УМГ "Львівтрансгаз", здійснив відвідування об'єктів, що розташовані у Львівській області, а також здійснив перевірку виконуваних будівельних робіт у структурному підрозділі - Бібрському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів, (Львівська область, м.Бібрка), про що свідчить запис у журналі відвідувачів від 13.12.2012р.звідки, у зв'язку із раптовим загостренням гіпертонічної хвороби, звернувся у Бібрську районну поліклініку, про що свідчить довідка видана Бібрською районною поліклінікою від 13.12.2012р. У зв'язку із цим з 14.12.2012р. змушений був продовжити лікування (листок непрацездатності Серії АВН №226054 від 14.12.2012р.) 26.12.2012р. отримав лист Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" №4772/05-03 від 14.12.2012р., яким повідомлялось, що наказом ДК "Укртрансгаз" № 415-к від 13.12.2012р. [PERSON] звільнено з роботи у зв'язку із прогулом без поважних причин за ст.40 п.4 КЗпП України. 10.01.2013р. отримав лист Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" №68/5-01 від 09.01.2013р., яким, в доповнення до листа від 14.12.2012р. №4772/05-03 надіслано копію наказу ДК "Укртрансгаз" від 13.12.2012р. № 415-к про звільнення [PERSON] з роботи у зв'язку із прогулом. Підставою винесення вказаного наказу зазначено доповідну записку директора філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" від 13.12.2012р. №4762/05-01. В обгрунутвання позовних вимог вказує на те, що його було звільнено з порушенням вимог ч. 4 ст.40, ст.116 КЗпП України, чим порушено його права на працю. Крім того, позивач повідомив суд, що він має значний безперервний стаж роботи на цьому підприємстві, нагороджений почесним званням «Заслужений працівник промисловості України», відзначений почесною відзнакою НАК «Нафтогаз України ІІ ступеню», що також не було враховано при звільненні. Звільнення, в порушення ст.40 КЗпП України, проведено в період його тимчасової непрацездатності. Окрім цього вважає, що відповідач повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду, оскільки незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, покликаючись на мотиви позовної заяви, дали аналогічні пояснення викладені позові. Просять позов задоволити. Представник відповідача проти позову заперечив, надав суду пояснення, відповідно до яких вказує, що процедура звільнення [PERSON] відбувалася згідно чинного законодавства, а тому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що 13.12.2012р. [PERSON] протягом робочого дня у УМГ "Львівтрансгаз", за адресою: вул.Рубчака, 3 у м.Львові, не з'являвся, з огляду на те, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин внаслідок чого звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України вважає правомірним. Допитана в судовому засіданні в якості свідка помічник керівника УМГ «Львівтрансгаз» [PERSON] пояснила, що [PERSON] дійсно перебував на лікарняному з 16.08.2012р. по 12.12.2012р. включно. 12.12.2012р. особисто [PERSON] в управлінні вона не бачила, лікарняний листок він особисто їй не передавав. Про те, що 13.12.2012р. [PERSON] перебував на структурних підрозділах УМГ «Львівтрансгаз» їй не було відомо. Про те, що у зв'язку із напруженими відносинами з керівництвом ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON], під тиском було написано заяву про звільнення його із займаної посади за власним бажанням без проставлення дати їй також нічого не відомо. Допитаний в судовому засіданні за його згодою в якості свідка [PERSON] пояснив, що перебував на лікарняному з 16.08.2012р. по 12.12.2012р. включно. 12.12.2012р. прибув в УМГ "Львівтрансгаз", що знаходиться по вул.Рубчака, 3 у м.Львові де зустрівся з керівником Мельником Леонідом Івановичем, обговоривши з ним хід подальшої роботи повідомив йому про намір 13.12.2012р. здійснити виїзд на підпорядковані структурні підрозділи для здійснення перевірки ходу виконання будівельних та ремонтних робіт. Одночасно Мельник Л.І. повідомив, що з 13.12.2012р. по 14.12.2012р. він перебуватиме у відрядженні у Волинському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів. 13.12.2012р. здійснив перевірку ряду об'єктів УМГ «Львівтрансгаз», що знаходяться у Львівській області, у тому числі Бібрського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Бібрка, вул. Глібовицька, 6 про що свідчить запис у журналі відвідувачів за 13.12.2012р. Під час перебування у Бібрському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів, у зв'язку із загостренням гіпертонічної хвороби, звернувся у Бібрську районну поліклініку після чого з 14.12.2012р. через різке погіршення стану здоров'я змушений був продовжити лікування. Повідомив, що у зв'язку із напруженими відносинами з керівництвом ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON], під моральним тиском, був примушений написати заяву про звільнення за угодою сторін, без дати, яка дотепер зберігається у кадровому діловодстві відповідача. Про своє звільнення за прогул дізнався перебуваючи на лікарняному, листом що надійшов на його домашню адресу. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ч.1 ст.232 КЗпП України працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли він дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права, а у справах про звiльнення - в мiсячний строк з дня вручення копiї наказу про звiльнення або з дня видачi трудової книжки. Відповідно дост.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.1 КЗпП України законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Як вбачається із ст.5-1 КЗпП України держава гарантує громадянам правовий захист від незаконного звільнення, а також сприянні у збереженні роботи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] станом на грудень 2012 року працював на посаді заступника директора з капітального будівництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.06.2012р. №360-р "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012р. №530 "Про реорганізацію Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" реорганізована-перетворена у Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", що є правонаступником всіх прав і обов'язків Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Наказом в.о. директора - члена комісії з припинення діяльності ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» №415-к від 13.12.2012р. позивача [PERSON] було звільнено за прогул, за п.4 ст.40 КЗпП України. При розгляді справи встановлено, що підставою для видачі наказу про звільнення [PERSON] була доповідна записка директора філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» від 13.12.2012р. №4762/05-01. Проте, оскільки звільнення по п.4 ст.40 КЗпП України є звільненням в порядку дисциплінарного стягнення, то відповідно до вимог ст.149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен був зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. З пояснень представника відповідача вбачається, що жодних пояснень у позивача [PERSON] з приводу прогулу не відбиралось. Судом встановлено, що 13.12.2012р. у відповідності до журналу обліку відвідувачів Бібрського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів позивач [PERSON] перебував у структурному підрозділі УМГ «Львівтрансгаз». Судом також встановлено, що відповідно до довідки Бібрської районної поліклініки від 13.12.2012р. [PERSON] у зв'язку із погіршенням стану здоров'я звернувся за медичною допомогою. А 14.12.2012р. за приписом лікаря продовжив лікування, про що свідчить листок непрацездатності серії АВН №226054 від 14.12.2012р. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Відповідно до пп. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим органом передбачені статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Виходячи з того, що для прогулу законодавець визначив критерій поважності причини відсутності на роботі, а також обставини при яких здійснений прогул, в даному випадку незадовільний стан здоров'я, відсутність заподіяння шкоди, відсутність зауважень щодо виконання обов'язків у попередньому, суд вважає, що підстави для звільнення за прогул без поважної причини відсутні. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прогулу не вчиняв, відповідно підстав для його звільнення не було, також було порушено порядок звільнення позивача, а тому заявлений позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» в його користь моральної шкоди в сумі 20000 грн. 00 коп., то суд виходить з наступного. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. №14 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до розрахунку розміру моральної шкоди поданого позивачем Суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved