Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до комунального підприємства "Комунсервіс" Нововоронцовської селищної ради Херсонської області про стягнення заборгованості із заробітної плати - стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією та індексацією заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилалася на ту обставину, що на день звільнення з роботи з КП "Комунсервіс", де вона працювала з 25.06.2013 року по 12.03.2015 року, відповідачем заборгованість по заробітній платі не виплачена. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 18955,00 грн., індексацію заробітної плати за період заборгованості в розмірі 1660,13 грн., компенсацію втраченої частини заробітної плати, повязаної з інфляцією, в розмірі 5185,75 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень). Представник відповідача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог покладався на розсуд суду. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з комунальним підприємством "Комунсервіс" Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області, працюючи на посаді головного бухгалтера з 25.06.2013 року (наказ №15/к від 25.06.2013 року). Звільнена 12.03.2015 року наказом № 15-к від 12.03.2015 за ст. 36 ч.1 КЗпП України (за згодою сторін), що підтверджується записом в трудовій книжці. Згідно довідки, виданої комунальним підприємством "Комунсервіс" Нововоронцовської селищної ради № 11 від 28.01.2016 року, заборгованість по заробітній платі позивачу становила 11801,84 грн. Як вбачається із матеріалів справи, а саме: виписки по картковому рахунку [PERSON], заборгованість по заробітній платі погашалася до 07.10.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п. 1 ст. 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до проведених позивачем розрахунків середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які не спростовані відповідачем, заборгованість становить 18955,00 грн., тому, вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Разом з тим, підлягають задоволенню вимоги щодо компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією та індексацією заробітної плати з огляду на таке. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових коштів" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Відповідно до ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). Згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, індексація заробітної плати становить 1660,13 грн., розмір компенсації втраченої частини заробітної плати, повязаної з інфляцією становить 5185,75 грн. Однак, частковому задоволенню підлягають вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди. У відповідності із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої: моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, у трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у статті 2371 Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно обґрунтованості позовних вимог позивачем щодо заподіяння їй моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданнях, через звернення до суду для захисту своїх порушених прав та втрати нормальних життєвих звязків, суд, дійшов висновку щодо часткового задоволення позову в розмірі 1000,00 грн. Щодо вирішення позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з того, що на підставі вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підставі укладеної угоди представник, фахівець з галузі права [PERSON] отримав за надання правової допомоги 800,00 гривень за попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, консультування та підготовку позовної заяви, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 11.01.2016 року, розрахунком витрат на правову допомогу, актом виконаних робіт № 1 від 25.01.2016 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2/1-16 від 25.01.2016 року. Вказаний розмір правової допомоги не перевищує встановленого ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розміру, а тому позовні вимоги в цій частині теж підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір за кожну вимогу матеріального та морального характеру в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Outcome: partial