Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, з послідуючими уточненнями, в якій просила стягнути з Дочірнього підприємства " Видавничо - поліграфічний центр " Такі Справи " ( надалі ДП " ВПЦ " Такі справи " ) на її користь: нараховану але невиплачену заробітну плату за жовтень 2013 року - 5 244, 16 грн., листопада 2013 року - 19 159, 99 грн. ( форма працевлаштування - основна ), за листопад 2013 року - 1 092, 53 грн., грудень 2013 року - 2 737, 54 грн., з врахуванням проведених відрахувань відповідних податків і обов'язкових платежів; середній заробіток за час затримки проведення виплати заробітної плати, з листопада 2013 року по день виплати заборгованості. Вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з 1999 року по 31.12.2013 року вона працювала у відповідача та була звільнена за власним бажанням. Після звільнення остаточний розрахунок по заробітній платі з нею проведено не було; відповідач під час телефонних розмов лише обіцяв виплатити виниклу заборгованість по заробітній платі, однак остаточний розрахунок так і не провів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістив; заперечень на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухав пояснення позивачки, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Законом, зокрема ст.47 КЗпП України, визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що наказом № 48 від 20.07.1999 року [PERSON] було прийнято на посаду заступника головного бухгалтера за контрактом по переводу з АТ " Кольоровий дім ". Наказом № 99 від 30.11.2000 року [PERSON] було призначена головним бухгалтером за контрактом. Наказом № 3 від 01.08.2007 року [PERSON] було звільнено в зв'язку з переведенням до ІІ ДП " Такі Справи ", п.5 ст.36 КЗпП України. Наказом № 73-с від 01.08.2007 року [PERSON] було прийнято на посаду заступника директора з економіки по переводу з ДП " Такі справи ". Наказом № 35 від15.05.2008 року [PERSON] було призначено на посаду головного бухгалтера. Наказом № 28-к від 19.11.2013 року [PERSON], головного бухгалтера, звільнено 19.11.2013 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Наказом № 29-к від 20.11.2013 року [PERSON], прийнято головним бухгалтером з 20.11.2013 року за сумісництвом. Наказом № 33-к від 30.12.2013 року [PERSON], головного бухгалтера, звільнено 30.12.2013 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. В судовому засіданні позивачка пояснила та надала у підтвердження наданих нею пояснень довідки № 10, № 15 від 06.05.2014 року, зазначивши, що відповідачем не в повному обсязі проведено виплату заробітної плати, як за основною формою працевлаштування - жовтень 2013 року у розмірі 5 244, 16 грн., грудень 2013 року у розмірі 19 159, 99 грн. так і за формою працевлаштування - за сумісництвом, листопад 2013 року у розмірі 1 092, 53 грн., грудень 2013 року у розмірі 2 737, 54 грн., а всього 28 234, 22 грн., з урахуванням утримання відповідних податків й інших обов'язкових платежів. Вказані суми у вищезазначених довідках відповідачем не спростовані та не оспорювались, як заборгованість відповідача перед позивачкою після її звільнення. Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом достовірно встановлено, що ні в день звільнення [PERSON], а ні в послідуючому, відповідачем не було проведено повного розрахунку з позивачкою, а тому відповідач повинен виплатити [PERSON] її середній заробіток за весь час затримки розрахунку за основною формою працевлаштування з 20.11.2013 року по день прийняття судом рішення у справі та за формою працевлаштування - за сумісництвом з 31.12.2013 року по день прийняття судом рішення у справі ( як було уточнено позивачкою під час розгляду справи в суді, що розрахунок середнього заробітку провести по день постановлення рішення ). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 " Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року " Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати ". Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку: за час затримки розрахунку за основною формою працевлаштування з 20.11.2013 року по день постановлення рішення у розмірі 78 252, 10 грн. ( заробітна плата [PERSON] за вересень 2014 року - 6 400, 00 грн. ( 21 робочий день ) + жовтень 2013 року - 6 400, 00 грн. ( 23 робочих дні ) = 12 800, 00 грн. : 44 робочих дні = 290, 90 грн. ( заробітна плата за один робочий день ) х 269 днів ( час затримки у виплаті заробітної плати за період з 20.11.2013 року по 08.12.2014 року ) = 78 252, 10 грн. ) та за час затримки розрахунку за формою працевлаштування - за сумісництвом з 31.12.2013 року по день постановлення рішення у розмірі 37 877, 30 грн. ( заробітна плата [PERSON] за листопад 2013 року - 1 333, 33 грн. ( 8 робочих днів ) + грудень 2013 року ( 21 робочий день ) = 4 674, 24 грн. : 29 робочих днів = 161, 18 грн. х 235 днів ( час затримки у виплаті заробітної плати за період з 31.12.2013 року по 08.12.2014 року ) = 37 877, 30 грн., а всього 116 129, 40 грн., без утримання відповідних податків й інших обов'язкових платежів. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 507, 13 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved