Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

21.11.2019 р., [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просив визнати за ним майнові права на однокімнатну квартиру [ADDRESS] [ADDRESS] ). В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що 22.07.2008 р. між ТОВ "Гранит К" в особі директора Гуріна В.Г. та [PERSON] укладений Договір №124-9-1-2 про дольову участь в будівництві 4 секційного, 10-ти поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] зобов`язаний прийняти участь та стати власником 36,19 кв.м., в будівництві 4 секційного, 10-поверхового житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно договору ТОВ "ГРАНИТ К" зобов`язується побудувати житловий будинок та після здачі житлового будинку до експлуатації передати у валсність позивача квартиру, що відповідає вимогам договору, а саме розташування квартири, площа. Плановий термін закінчення будівництва житлового будинку 4 квартал 2008 року. Грошова сума у розмірі 183121,00 грн. у т.ч. ПДВ перерахована [PERSON] до 22.07.2008 р. та зарахована пайовиком. Сторони обумовили, що вартість 1 кв.м. еквівалентна 5060,00 грн. Позивач зазначає, що станом на день звернення до суду ТОВ "ГРАНИТ К" не виконав взятих на себе зобов`язань передбачених договором №124-9-1-2 від 22.07.2008 р., а тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2009 р. було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Гранит К», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2013 р. введено процедуру санації ТОВ "ГРАНИТ К". Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2015 р. затверджено план санації боржника ТОВ "ГРАНИТ К" встановлено строк виконання плану санації не більше дванадцяти місяців, до 24.11.2016 р. В 2017 році, в процесі санації ТОВ «Гранит К», арбітражним керуючим [PERSON] було надано зміни до плану санації, що були схвалені зборами кредиторів, комітетом кредиторів, погоджені забезпеченим кредитором, підписані від боржника ТОВ «Гранит К» керуючим санацією Лахненко Є.М., інвестором ОК «Радуга-3», заставним кредитором ТОВ «Інвест Холдинг Юг». Вказані зміни до плану санації були затверджені ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2019 р. звільнено продовжено строк процедури санації ТОВ "ГРАНИТ К" та строк повноважень арбітражного керуючого до 04.10.2019 р. Обслуговуючий кооператив «Радуга З» прийнятий у якості інвестора та йому надано згоду на погашення заборгованості Боржника перед всіма кредиторами шляхом фінансування завершення будівництва та сприяння введенню в експлуатацію 4-х секційного 11-поверхового житлового комплексу « [INFO] », що розташований за адресою: [ADDRESS] , в житловому комплексі «Адмірал» та передачі у власність фізичним особам - пайовикам житлової та нежитлової площі у\~ЖК\~«Адмірал». Інвестор у повному обсязі виконає зобов`язання Боржника в обмін на передання Інвестору від фізичних осіб - пайовиків\~ЖК\~«Адмірал» грошових коштів у розмірі, сума яких буде розрахована за формулою та в якості погашення дебіторської заборгованості, а також в обмін на передання Інвестору права власності на всі вільні (не реалізовані) площі житлових та нежитлових приміщень у\~ЖК\~«Адмірал» (з отриманням Інвестором всієї фінансової вигоди від продажу таких вільних площ третім особам), який розташований за вказаною адресою. 25.06.2019 р. при проведенні загальних зборів кредиторів ТОВ "ГРАНИТ К", представником ОК "Радуга 3" було зазначено, що у зв`язку з відсутністю вільних квартир, слід відмовити позивачу у внесенні до переліку осіб кредиторів з майновими вимогами, переліку передбаченого планом санації ТОВ "ГРАНИТ К" для всіх пайовиків будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Гранит К» заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи ОК «Радуга 3» у судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, у яких зазначив про відмову у позові. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 22.07.2008 р. між ТОВ "Гранит К" в особі директора Гуріна В.Г. та Мельніком А.О. укладений Договір №124-9-1-2 про дольову участь в будівництві 4 секційного, 10-ти поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Об`єктом будівництва між сторонами було визначено однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Будівництво вказаного будинку проводиться за рахунок грошових коштів інвестора, повна вартість будівництва однокімнатної квартири [ADDRESS] (будівельний номер ) в сумі 183121,00 грн, згідно була повністю сплачена 22.07.2008 р. Факт оплати підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера серії 12АААГ№501349 від 22.07.2008 р. 28.05.2009 р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство ТОВ «Гранит К» за загальною процедурою банкрутства, відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 18.01.2013 року (далі по тексту Закон): - введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; - накладено арешт на все належне майно Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранит К; - заборонено боржнику, МБТІ та РОН, іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника, внесення майна та інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються. - введено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю „Гранит К. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Симоненка Олега Петровича. Відповідно до п.1 ст. 22 Закону під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Пунктом 8 ст. 22 Закону керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2013 р. введено процедуру санації ТОВ "ГРАНИТ К". Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2015 р. затверджено план санації боржника ТОВ "ГРАНИТ К" встановлено строк виконання плану санації не більше дванадцяти місяців, до 24.11.2016 р. Станом на сьогодні справа № 1-7/158-09-3124 про визнання банкрутом ТОВ «Гранит К» знаходиться в проваджені Господарського суду Одеської області. 07.06.2017 р. ухвалою Господарського суду Одеської області по справі №1-7/158-09-3124 було звільнено керуючого санацією ТОВ «Гранит К» - керівника боржника [PERSON] ; припинено повноваження розпорядника майна ТОВ «Гранит К» - арбітражного керуючого Сніткіної І.А.; призначено керуючим санацією ТОВ «Гранит К» арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; припинено процедуру санації ТОВ «Гранит К» його керівником; ухвалено перейти до загальної процедури санації ТОВ «Гранит К» відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» . 04.10.2017 р. ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року по справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство ТОВ «Гранит К» було затверджено зміни до плану санації ТОВ «Гранит К», схвалені рішенням зборів кредиторів, оформленим протоколом №3 від 05.09.2017 року частково. Також судом було продовжено строк процедури санації товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» та строк повноважень керуючого санацією ТОВ «Гранит К» арбітражного керуючого Лахненко Є.М. на 1 рік до 04.10.2018 року. В ухвалі суду Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації зазначено, що змінами до плану санації передбачено викладення розділу 5 «Заходи з відновлення платоспроможності» Плану санації в новій редакції, яка, зокрема, передбачає наступне: зобов`язання інвестора про погашення всього боргу Боржника, а саме: погашення заборгованості боржника перед кредиторами фізичними особами пайовиками ЖК «Адмірал» (реєстровими та нереєстровими) шляхом передання їм придбаної ними нерухомості у ЖК «Адмірал» відповідно до переліку кредиторів, відображених у даних змінах до плану санації. В переліку фізичних осіб пайовиків ЖК «Адмірал», яким має бути передана нерухомість у будинку, позивач відсутній. Також, у вищезазначеній ухвалі суду від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації зазначено, що умовою передання інвестором фізичним особам пайовикам ЖК «Адмірал» їх нерухомості у даному житловому будинку є передання інвестору «ОК «Радуга-3» права власності на всі вільні (не реалізовані) площі житлових та нежитлових приміщень у ЖК «Адмірал» (з отриманням інвестором всієї фінансової вигоди від продажу таких вільних площ третім особам), який розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Таїровська селищна рада, с. Мізікевича, вул. Гранітна. Крім того, в ухвалі суду від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації вказано, що інвестор, з моменту затвердження змін до плану санації Господарським судом Одеської області, набуває право продажу третім особам вільних (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі «Адмірал» з правом отримання всієї фінансової вигоди від такого продажу. Ухвала Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року про затвердження змін до плану санації ТОВ «Гранит К» була залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 року та постановою Верховного суду від 16.05.2018 року. З метою виконання умов процедури санації боржника ТОВ «Гранит К», 07.12.2017 р. між ТОВ «Гранит К» ,ОК «Радуга-3» та ТОВ «Інвест Холдинг Юг» був укладений Інвестиційний договір, який є додатком до змін до плану санації. Так, пунктом 2.3.7. Інвестиційного договору, передбачено, що з моменту затвердження змін до плану санації ТОВ «Гранит К» господарським судом Одеської області, інвестор має право продати майнові права на вільне (ті, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі «Адмірал» з правом отримання всієї фінансової вигоди від такого продажу. Таким чином, зміни до плану санації ТОВ «Гранит К», які полягали, в тому числі, в передачі інвестору ОК «Радуга-3» право власності на всі вільні (не реалізовані) площі житлових та нежитлових приміщень у ЖК «Адмірал» та в наступному права продажу третім особам цих площ набули законної сили, є чинними та обов`язковими для виконання для всіх учасників. На виконання затверджених судом змін до плану санації, а також Інвестиційного договору, інвестор ОК «Радуга-3» здійснив реалізацію майнових прав на всі вільні (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі « [INFO] », що підтверджується довідкою ОК «Радуга-3» від 15.03.2019 р. Тобто, з урахуванням вищевикладеного, станом на сьогодні майнові права на всі вільні (тих, які не мають бути передані фізичним особам пайовикам) комерційних (житлових та нежитлових) площ у житловому комплексі « [INFO] » продані, законність продажу підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року та Інвестиційним договором від 07.12.2017 р., який є дійсним. Відтак, оскільки ухвала суду є чинною, то факти, які нею встановлені, не підлягають доказуванню. Так суд, під час дослідження всіх матеріалів справи у сукупності, а саме: банківських документів та документів, які були надані фізичними особами (договори, квитанції до прибуткових касових ордерів), визначив перелік осіб, що мають майнові права на квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному переліку позивач відсутній. Отже, фактично позивач намагався протиправно, шляхом подання даного позову внести зміни до плану санації ТОВ «Гранит-К», тим самим порушити законні права інвестора ОК «Радуга-3», які закріплені в ухвалі Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 року. Також, суд надав оцінку тому факту, що відповідно до до договору, ТОВ «Гранит К» зобов`язалось закінчити будівництво та прийняти житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у другому півріччі 2008 р. Втім ТОВ «Гранит К» не закінчило будівництво вищезазначеного жилого будинку. Відтак, як мінімум з початку 2009 р., [PERSON] був або міг бути обізнаним про те, що ТОВ «Гранит К» свої зобов`язання за Договорами належним чином не виконало, не закінчило будівництво жилого будинку, не прийняло його в експлуатацію. Отже, [PERSON] з метою захисту своїх інтересів, повинен був цікавитись ходом будівництва жилого будинку, датою введення в експлуатацію будинку та вчиняти відповідні дії. Проте, жодних дій, направлених на захист свого порушеного права нею вчинено не було. Таким чином, позивач з 01.01.2008 року знав або міг знати про порушення прав, оскільки спірна квартира не була йому передана, однак, позивач не звернувся до ТОВ «Гранит-К» з метою поновлення своїх прав або до суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вищевикладене, саме з 01.01.2009 року почався перебіг позовної давності, а закінчився 01.01.2012 р. Втім, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 21.11.2019 року. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Зазначені загальні правові висновки щодо порядку застосування позовної давності є усталеними у судовій практиці Верховного Суду. Однак, оскільки судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, підстав для застосування строків позовної давності не вбачається. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed