Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач 21.07.2017 року звернувся до Білокуракінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою Білокуракінського районного суду Луганської області від 26.03.2018 року цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Шанс 2010» до [PERSON] про стягнення грошових коштів передано на розгляд до Марківського районного суду Луганської області. 24.04.2018 року до Марківського районного суду Луганської області з Білокуракінського районного суду Луганської області надійшла зазначена цивільна справа. Ухвалою суду від 24.04.2018 року прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 18.06.2018 року ухвалою суду зазначену цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що кредитна спілка «Шанс 2010» у встановленому законом порядку зареєстрована як фінансова установа і має право на оформлення кредитних договорів, що передбачено Законом України «Про кредитні спілки». 09.01.2014 року між КС «Шанс 2010» та відповідачем був укладений кредитний договір №290. На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит готівкою у розмірі 4000 грн. строком на 12 місяців (до 09.01.2015 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45% річних ( пункти 1.1, 2.1, 2.3, 3.1). Договором передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом і закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання договору та не припиняє нарахування відсотків за користування кредитом до його повернення (пункти 2.1, 3.1, 3.2, 3.6). Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат(збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 8455,54 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 4000 грн.00 коп.; - заборгованість по відсотках -4455 грн.54 коп. - три відсотки річних за прострочення грошового зобов'язання - 606,71 грн. ; - інфляційні нарахування за прострочення грошового зобов'язання - 6008,13 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.71). Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 02.07.2018 року та 12.07.2018 року не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлявся - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Кам'янобрідського районного суду м.Луганська", оскільки відповідач зареєстрована на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано (а.с.84). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 12.07.2018 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 09.01.2014 року між КС «Шанс 2010» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №290 (а.с.4-7). На підставі вказаного договору відповідач отримала кредит готівкою у розмірі 4000 грн. строком на 12 місяців (до 09.01.2015 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45% річних ( пункти 1.1, 2.1, 2.3, 3.1). Договором передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом і закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання договору та не припиняє нарахування відсотків за користування кредитом до його повернення (пункти 2.1, 3.1, 3.2, 3.6). Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат(збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з видатковим касовим ордером від 09 січня 2014 відповідач [PERSON] отримала від позивача КС «Шанс 2010» грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. (а.с.8). Відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 15070,38 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 4000 грн.00 коп.; заборгованість по відсотках -4455 грн.54 коп.; 3% річних за прострочення грошового зобов'язання -606,71 грн.; Інфляційні нарахування за прострочення грошового зобов'язання - 6008,13 грн. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилась порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, враховуючи те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, а тому суд позов Кредитної спілки «Шанс 2010» до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ухвали Білокуракінського районного суду Луганської області від 24.07.2017 року відстрочену сплату судового збору у справі до ухвалення судового рішення. 80 копійок. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Приймаючи до уваги вимоги ст.. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved