Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У позовній заяві представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача в порядку регресу 52 862,53 гривні витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та 2 102,00 гривuні сплаченого за подання позову судового збору. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 13 липня 2017 року в місті Ковель Волинської області по вулиці Шевченка відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем "Фольксваген Транспортер", номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем "Ніссан Кашкай", номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Любомльського районного суду від 15 вересня 2017 року винуватим у вчиненні ДТП визнаний відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на дату ДТП не була застрахована. У зв`язку із цим потерпіла особа повідомила про дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ і надала усі необхідні документи. На підставі визначеного розміру заподіяної шкоди МТСБУ здійснило регламентну виплату. Загальний розмір витрат з урахуванням 950,00 гривень на збір документів становить 52 862,53 гривні, які відповідач згідно вимог чинного законодавства зобов`язаний відшкодувати МТСБУ в порядку регресу. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26 травня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 10 серпня 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на сайті суду, але в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП правопорушення за те, що він 13 липня 2017 року о 14 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем "Фольксваген Транспортер", номерний знак [NUMBER] , по вулиці Шевченка 115А в місті Ковель Волинської області не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем "Ніссан Кашкай", номерний знак [NUMBER] , що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля "Ніссан Кашкай" [PERSON] , як потерпіла у ДТП особа, маючи довіреність на керування цим транспортним засобом та чинний на дату ДТП поліс № АІ/9854462 від 06 жовтня 2016 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 17 липня 2017 року подала МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якому вказала про відсутність на автомобіль винуватця ДТП страхового поліса. Витягом з електронної бази застрахованих транспортних засобів підтверджено відсутність на автомобіль "Фольксваген Транспортер", номерний знак [NUMBER] , поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій автомобіля "Ніссан Кашкай" [PERSON] своїми довідками підтвердила МТСБУ відсутність у неї договору добровільного страхування (КАСКО) та відсутність взаєморозрахунків з відповідальною за шкоду особою. Відповідно до звіту № 2017/3265 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю "Ніссан Кашкай", номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП становить 58 653,93 гривень. За проведення експертної оцінки транспортного засобу МТСБУ сплатило 950,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 1259450 від 12 вересня 2017 року. Згідно довідки № 1 від 09 листопада 2017 року та наказу № 10808 від 20 листопада 2017 року МТСБУ визначило розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підлягає сплаті [PERSON] , в сумі 51 912,53 гривні. Копією платіжного доручення від № 1261930 від 20 листопада 2017 року стверджено виплату МТСБУ на користь [PERSON] страхового відшкодування в сумі 51 912,53 гривні. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV у редакції на дату ДТП (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п/п."а" п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пункт 1.7. статті 1 Закону № 1961-IV визначає, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно із п/п. 38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За змістом п.13.1 ст.13 Закону № 1961-IV у чинній на момент ДТП редакції учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі досліджених у справі доказів судом встановлено, що після набрання постановою Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2017 року законної сили МТСБУ здійснило регламентну виплату на користь потерпілої у ДТП особи, чим виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Загальний розмір понесених МТСБУ витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, становить 52 862,53 гривні, з яких: 950,00 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження, 51 912,53 гривні за фактично заподіяну потерпілій особі шкоду. У зв`язку із цим МТСБУ набуло законних підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із регламентною виплатою, в порядку регресу, що відповідає положенням ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону № 1961-IV. При цьому відповідач не надав доказів на підтвердження віднесення його до переліку осіб, визначених у п.13.1 ст.13 Закону № 1961-IV, тим самим не спростував права позивача на подання позову. Таким чином, дослідження доказів по справі та аналіз чинного законодавства приводить суд до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, доведені і підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved