Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював, останній раз 05.07.2017 року, посилаючись на те, що 16.08.2014 року близько 19.00 години водій [PERSON], керуючи транспортним засобом скутер "Сабур" б/н по вул. Переяславська м. Кривого Рогу, була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою при зміні напрямку руху ліворуч, не пропустила та скоїла зіткнення з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем [NUMBER], належним позивачу. Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17.09.2014 року до неповнолітньої [PERSON] було застосовано захід впливу у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постанова набрала законної сили 30.09.2014 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав пошкодження. Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №Д5/05/17 від 04.05.2017 року сума шкоди на момент проведення експертизи становить 12241,66 грн. Власником скутеру є відповідач [PERSON], який заяву по угон скутера до правоохоронних органів не подавав, що свідчить про те, що він не заперечував проти того, щоб [PERSON] використала його транспортний засіб. Тому вважає, що [PERSON] також повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду. [PERSON] перед позивачем не вибачилася, не запропонувала відшкодувати збитки, які були заподіяні внаслідок ДТП, та моральну шкоду. Це все ще більше підсилило його моральні страждання, він залишився без автомобілю, який використовував для своєї сімї та для роботи. Моральну шкоду оцінює в 10000 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 12241,66 грн, витрати на проведення експертних досліджень у розмірі 650 грн та 650 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 450 грн, витрати на ксерокопіювання документів для всіх сторін по справі у розмірі 274 грн, витрати на повідомлення [PERSON] телеграфом у розмірі 100,57 грн, що становить загальну суму 14366,23 грн, а також сплачений судовий збір у розмір 487,20 грн, витрати на представництво інтересів в суді в розмірі 3000 грн та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], яка на той час була неповнолітньою, його автомобіль отримав пошкодження. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000 грн. [PERSON] та її батьки ніяких заходів щодо відшкодування завданої йому шкоди не вжили, ніхто не вибачився. Це все завдає йому моральних страждань, тривалий час не може користуватися транспортним засобом. Його звичний спосіб життя змінився, змушений був звернутися в суд з позовом, звертатися до адвоката за отриманням правової допомоги. Моральні страждання тривають більше трьох років. Він дуже страждає, намагався вирішити питання мирним шляхом, але відповідачі ігнорували його пропозиції. Просить уточнений позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. ДТП трапилося у 2014 році, позивач весь цей час перебуває у пригніченому стані, відповідачі затягують розгляд справи, не бажають нести відповідальність, шкоду добровільно не відшкодовують. Дана ситуація вплинула на здоровя позивача, на його родину. Просить задовольнити уточнений позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги у первісній редакції не визнала. Суду пояснила, що вона без дозволу [PERSON] взяла належний йому скутер та вирішила покататися, проте практично відразу допустила зіткнення з автомобілем позивача. У подальшому від надання пояснень відмовилася. Після уточнення позовних вимог пояснень не надавала та позицію щодо уточненого позову не висловлювала, заперечень на уточнену позовну заяву не надала, у судові засідання 15.11.2016 року, 05.12.2016 року, 01.02.2017 року, 14.03.2017 року, 13.04.2017 року, 22.06.2017 року не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, заяви про оголошення перерви у справі та заяви про розгляд справи без її участі не надала. У судове засідання 19.09.2017 року надала заяву про перенесення судового засідання з причини відсутності її представника [PERSON] При цьому позивачем не обґрунтовано причини неявки у судове засідання, не конкретизовано причину неможливості її представника зявитися у судове засідання та не надано доказів на підтвердження поважності причини. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги у первісній редакції не визнала, обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] на той час була неповнолітньою, самостійного заробітку та майна, достатнього для погашення спричиненого нею збитку, не має. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Після уточнення позовних вимог пояснень не надавала та позицію щодо уточненого позову не висловлювала, у судові засідання 15.11.2016 року, 05.12.2016 року, 01.02.2017 року, 14.03.2017 року, 13.04.2017 року, 22.06.2017 року, 19.09.2017 року не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, заяви про оголошення перерви у справі та заяви про розгляд справи без її участі не надала. З урахуванням відсутності підтвердження поважності причин неявки у судове засідання 19.09.2017 року відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], їх систематичні неявки у судові засідання без надання доказів про причини неявки суд розцінює заяву [PERSON] про перенесення розгляду справи як зловживання своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи. Тому судом ухвалено про закінчення розгляду справи без участі відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. До уточнення позивачем позовних вимог [PERSON] відмовився надавати пояснення у якості свідка, мотивуючи це тим, що [PERSON] є рідною сестрою його дружини. Після уточнення позовних вимог та залучення [PERSON] до участі у справі у якості відповідача до суду не зявлявся, поштова кореспонденція поверталася до суду за закінченням строку зберігання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28.08.2015 року пояснив, що він є старшим слідчим СВ Інгулецького РВ КМУ, ним проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 12014040740001384 за ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях неповнолітньої [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Матеріали були направлені до СОМ ДТП ДАІ для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача [PERSON], її представника, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши і дослідивши матеріали кримінального провадження № 12014040740001384, суд вважає встановленими такі обставини. 16.08.2014 року близько 19.00 години водій [PERSON], керуючи транспортним засобом скутер "Сабур" б/н по вул. Переяславська м. Кривого Рогу, була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою при зміні напрямку руху ліворуч, не пропустила та скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], що рухався у зустрічному напрямку (водій [PERSON]Л.) (т. 1 а. с. 3). Скутер "Сабур" належить [PERSON] ( т. 1 а. с. 148). Власником автомобілю [NUMBER] є [PERSON] (т. 1 а. с. 31). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження (т. 1 а. с. 30). Встановлено, що на дату дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не досягла повноліття. На час розгляду справи [PERSON] є повнолітньою, що не оспорюється та визнається сторонами. Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] від 22.08.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014040740001384 від 17.08.2014 року за ч. 1 ст. 286 КК України, було закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Зазначено, що [PERSON] порушила вимоги п.п. 2.1. «а», 2.3. «б», 10.1. Правил дорожнього руху України та в її діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (т. 1 а. с. 146). Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17.09.2014 року до [PERSON] застосовано захід впливу у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постанова набрала законної сили 30.09.2014 року (т. 1 а. с. 3). 26.08.2014 року [PERSON] надіслав [PERSON] телеграму про необхідність явки для огляду пошкодженого автомобіля (т. 1 а. с. 28, 29, 195). Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 29.08.2014 року транспортний засіб ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], отримав такі пошкодження: бампер передній розбитий в правій частині, фара права з покажчиком повороту розбита, накладка під правою фарою подряпана, фара п/т права розбита, капот деформований в правій часині зі складками металу на ребрі жорсткості (т. 1 а. с. 16, 217). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д4/09/14 від 02.09.2014 року сума матеріальної шкоди, завдана власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], складає 8315,58 грн (т. 1 а. с. 6-24). За проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 650 грн. (т. 1 а. с. 5). Відповідно до квитанції від 20.10.2014 року [PERSON] сплатив 1000 грн за складання позовної заяви, підготовки документів до суду (т. 1 а. с. 26). 24.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір надання юридичних послуг про представництво інтересів в суді (т. 1 а. с. 46). Вартість послуг за представництво інтересів у суді, сплачена позивачем становить 2000 грн (т. 1 а. с. 57). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д17/10/15 від 16.10.2015 року сума матеріальної шкоди, завдана власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], в цінах на дату 09.10.2015 року складає 11620,66 грн (т. 1 а. с. 196-223). За проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 650 грн. (т. 1 а. с. 194). 24.10.2015 року за спливом дії договору від 24.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] продовжено договір надання юридичних послуг про представництво інтересів в суді до постановлення рішення в суді першої інстанції (т. 1 а. с. 224). Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № Д5/05/17 від 04.05.2017 року сума матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 16.08.2014 року, на момент проведення експертизи становить 12241,66 грн (т. 2 а. с. 178-206). Вартість проведення судової авто товарознавчої експертизи, сплачена позивачем, становить 450 грн (т. 2 а. с. 208). Внаслідок ДТП позивач зазнав моральних страждань, повязаних з порушенням його права як власника на користування належним майном. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із обовязку відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а також відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1-4 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням\~транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних,\~вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,\~договір підряду, оренди\~тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою\~транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок зіткнення легкового автомобілю та скутеру, які є механічними транспортними засобами. Таким чином, позивачу завдана шкода внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що між діями відповідачів і шкодою, завданою позивачу, існує безпосередній причинний звязок. Вина [PERSON] в пошкодженні належного позивачу автомобілю встановлена постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17.09.2014 року (т. 1 а. с. 3) і відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Крім того, встановлено, що [PERSON] без дозволу власника [PERSON] вирішила покататися на належному йому скутері, тим самим неправомірно заволоділа транспортним засобом. При цьому суд враховує, що неправомірному заволодінню транспортним засобом сприяла недбалість власника. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. З огляду на це, [PERSON] не вжив заходів щодо схоронності свого майна, залишив свій транспортний засіб без догляду, що призвело до того, [PERSON], будучи неповнолітньою, не маючи прав водія на користування транспортними засобами, безперешкодно взяла скутер [PERSON] та створила підвищену небезпеку, внаслідок якої відбулася дорожньо-транспортна пригода та пошкодження належного позивачу автомобіля. [PERSON] та її представник не надали доказів на спростування цього, [PERSON] своїм правом взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення з приводу позовних вимог та надання доказів на спростування тверджень позивача не скористався. Доказів того, що [PERSON] неправомірно заволоділа скутером, який йому належить, [PERSON] суду не надав та не довів, що даний скутер вибув з його володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] мають нести спільну відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду у частках, визначених судом, оскільки вбачається вина обох відповідачів у завданні зазначеної шкоди позивачу. Відповідач [PERSON] не належно зберігав та утримував транспортний засіб, а відповідач [PERSON] незаконно, безперешкодно користувалася транспортним засобом, який належить [PERSON] При визначенні розміру матеріальної шкоди суд виходить із фактичних даних. При цьому, суд враховує, що вимога про відшкодування витрат на виготовлення копій документів у розмірі 274 грн (т. 1 а. с. 193) не може бути задоволена, оскільки позивачем не доведено, що наданий чек підтверджує витрати, повязані з розглядом даної цивільної справи. Крім того, позивачем не підтверджено, що вартість надіслання телеграми становить 100,57 грн (т. 1 а. с. 28, 29, 195), не додано квитанцію (чек), що підтверджує сплату позивачем 100,57 грн за повідомлення телеграфом. Суд зазначає, що для визначення розміру завданої шкоди при предявленні позову проведено експертне дослідження, вартість якого оплачена позивачем у розмірі 650 грн та підлягає стягненню з відповідачів. Проте вартість повторного експертного дослідження не підлягає стягненню з відповідачів, оскільки проведення його не було обовязковим, так як позивач на стадії розгляду справи мав право заявити клопотання про проведення судової експертизи. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача матеріальна шкода у рівних частках по 6120,83 грн з кожного, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі по 325 грн з кожного та витрати на проведення експертизи по 225 грн з кожного. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов таких висновків. Підставою відповідальності за завдану моральну шкоду згідно зі ст.1167 ЦК України є наявність вини особи, яка вчинила протиправну поведінку стосовно осіб, яким завдано моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину відповідача в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. З урахуванням викладеного суд вважає, що належною, розумною, справедливою компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума у розмірі 6000 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів по 3000 грн з кожного. Щодо вимог про стягнення витрат на складення позовної заяви, підготовки документів до суду та за представництво інтересів в суді - суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги\~ адвоката\~ або іншого фахівця в галузі права, несуть\~ сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Для визначення критеріїв розумності понесених позивачем витрат на правову допомогу суд враховує: обсяг роботи, виконаної особою, яка надавала правову допомогу, результати роботи, досягнуті ним; складність справи, що розглядається. Однак, позивачем та представником позивача не надані належні докази для підтвердження обсягу виконаної роботи, пов'язаної з наданням адвокатом [PERSON] правової допомоги позивачу, не надано розрахунок погодинної роботи, пов'язаної з наданням правової допомоги, не надано розрахунку; скільки часу витрачено на складення позовної заяви та підготовку документів, скільки часу витрачено на участь в судових засіданнях. Таким чином, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги є законними, обґрунтованими і, в певній частині - доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача завдана матеріальна шкода у розмірі по 6120,83 грн з кожного, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі по 325 грн з кожного та завдана моральна шкода у розмірі по 3000 грн з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 243,60 грн з кожного та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 225 грн з кожного.

Outcome: partial