Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

20 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", в якому просить з урахуванням збільшення позовних вимог визнати незаконними дії працівників ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в частині недопущення позивача до проведення процедури поновлення його на роботі в присутності законного представника [PERSON] , ухвалити рішення про стягнення з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним недопущенням його до проведення процедури поновлення його на роботі в присутності законного представника коштів за вимушені прогули з 11.06.2019 року по 30.11.2020 року в сумі 212201,31 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач працював на посаді гірничого майстра дільниці ВТБ ШУ "Павлоградське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Наказом від 01.03.2018 року № 460-к по ШУ "Павлоградське" позивач був звільнений з роботи "за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідно п.3 статті 40 КЗпП України". Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2019 року по справі № 185/2109/18 позивача було поновлено на займаній ним раніше посаді та стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" кошти за вимушені прогули в розмірі 173014,10 грн з 01.03.2018 року по 03.04.2019 року. Однак, на даний час, позивач формально не ознайомлений з наказом про поновлення на роботі та не допущений до процедури поновлення на роботі в зв`язку з небажанням працівників ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" допустити його до ознайомлення з наказом про поновлення на роботі та проведенням подальшої процедури поновлення на роботі. За час розгляду справи кількість днів вимушених прогулів зросла та складає з 11.06.2019 року по 30.11.2020 року 323 робочих днів. В судовому засіданні позивач, який був допитаний як свідок, посилався на свою необізнаність в правових питаннях та недовіру відповідачу з огляду на те, що його раніше було незаконно звільнено, що пояснює його бажання ознайомитись з наказом про поновлення на роботі разом з представником. Представник позивача посилався на те, що відповідач, не допускаючи позивача його з представником, порушив ст. 59 Конституції України, роз`яснення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року. Підтримали в повному обсязі позовні вимоги, просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що права позивача не були порушені. Надала суду відзив на позов у якому зазначає, що роботодавцем були виконані усі дії, направлені на поновлення позивача на посаді; вважає, що позивач нічим не обґрунтував свої вимоги, не надав суду будь-яких документів на їх підтвердження, а вимоги ґрунтуються на припущеннях, а тому просить відмовити у позові. Також вказала, що позивачем не було надано довіреність, якою уповноважено представника, для ознайомлення працівникам ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", крім того, повноваження представника згідно тексту довіреності не дозволяють представляти інтереси згідно вимог позивача. В судовому засіданні були допитані свідки, [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що дійсно, позивач разом з його представником неодноразово приходили до будівлі відповідача та просили його пропустити для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі. Охоронці відповідача не пропускали представника позивача. Зазначені обставини також були визнані сторонами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом № 1470-к від 11.06.2019 року було скасовано наказ №460/к від 01.03.2018 про звільнення позивача, поновлено позивача на посаді майстра гірничого дільниці ВТБ ВСП "Шахтоуправління Павлоградське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з окладом згідно штатного розкладу з 01.03.2018р., наказано позивачу надати трудову книжку, отримати відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону праці", Порядку №246 від 21.08.2007 року, картку на проходження медичного огляду у КЗ "Павлоградська міська лікарня №4" "ДОР", надати спеціалісту з адміністрування персоналу результати медичного огляду не пізніше наступного дня після завершення медичного огляду; оплату на період проходження медогляду здійснити відповідно до п. 10.13 колективного договору; організувати допуск позивача до роботи у відповідності до ст. 5,18 Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій (а.с.52). Копія даного наказу неодноразово направлялась на поштову адресу позивача. Позивач, представник позивача були обізнані про наказ № 1470-к від 11.06.2019 року, оскільки копія наказу була долучена до матеріалів даної цивільної справи, матеріалів цивільної справи №185/4745/19, предметом спору в якій було стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, копія наказу № 1470-к від 11.06.2019 року досліджувалась в судових засіданнях. Відповідач неодноразово запрошував позивача для ознайомлення з наказом, отримання картки для проходження медогляду та надання трудової книжки для внесення в неї відповідного запису в тому числі 18.06.2019, 21.06.2019, 27.06.2019, 05.07.2019, 12.07.2019, 19.07.2019, інші дати, а також в будь-який будній день в зручний час. Позивач разом зі своїм представником також неодноразово з`являвся до приміщення відповідача для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі та отримання направлення на медичний огляд. Проте, представника позивача не допускали в приміщення відповідача разом з позивачем для отримання направлення на медичний огляд та подальшого проходження працевлаштування, але жодних заборон або перешкод для пропуску позивача до приміщення відповідача не було. Зазначені обставини визнані обома сторонами та, в силу приписів ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, хоча й відповідають показам свідків та дослідженим відеозаписам, наданими позивачем. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України. Так, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, відсторонення від роботи - це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю на підставі виявленого власником чи уповноваженим ним органом факту, через який він має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи. За приписами статті 169 Кодексу законів про працю та статті 17 Закону України «Про охорону праці» власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Згідно п.1.5. Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 21 травня 2007 № 246 (далі-Порядку), періодичні медичні огляди проводяться в тому числі з метою вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу. Відповідно до п. 2.8 Порядку, проведення попереднього (періодичних) медичного огляду здійснюється комісією з проведення медичних оглядів закладів охорони здоров`я. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону праці» за час проходження медичного огляду за працівниками зберігаються місце роботи (посада) і середній заробіток. Проте, позивач не отримавши направлення на медичний огляд не приступив до його проходження, а тому й підстав для застосування даної норми немає. Позивач посилається на незаконне недопущення його до проведення процедури поновлення його на роботі в присутності законного представника [PERSON] . За змістом статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Слід звернути увагу на те, що відповідач не є ні державним органом, ні правоохоронним, ні судом. Отже, порядок здійснення представництва в даному випадку не був складовою процесуального представництва в суді або іншому державному або правоохоронному органі. Також участь представника в даному випадку, не пов`язана із судовим захистом прав позивача або захисту від можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. За приписами статті 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. При цьому представник позивача не надав підтвердження того, що він є адвокатом та може надавати «професійну правничу допомогу». Позивач вказує, що [PERSON] є його законним представником, проте суд звертає увагу на такі норми чинного законодавства. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини 1,3 ст.237 Цивільного кодексу України). У найбільш загальному вигляді представництво в цивільному праві характеризується як використання правосуб`єктності одних осіб для реалізації прав і обов`язків та захисту прав інших осіб. Стаття 242 Цивільного кодексу України визначає представництво за законом. Батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. А Статтею 244 Цивільного кодексу України визначено представництво за довіреністю. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частини 1,3 ст.244 ЦК України). Суд не може прийняти в підтвердженні доводів позовної заяви посилання представника позивача на норми Цивільного процесуального кодексу України, оскільки ЦПК України встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, а ст.58, 60 ЦПК України встановлюють порядок представництва в суді при розгляді справ судом за правилами ЦПК України. Позивачу була надана можливість особисто пройти на територію підприємства для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі, отримання картки проходження медичного огляду, проте, позивач не виявив такого бажання. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач чинив позивачу перешкоди у зверненні за правничою допомогою до адвоката, чи центру безоплатної правової допомоги, чи до його представника поза межами території підприємства. Позивач не був позбавлений можливості отримати професійну правничу допомогу поза межами території підприємства відповідача як до звернення до відповідача, так і після. Приписами статті 226 Кодексу законів про працю України передбачена можливість участі представника працівника на засіданні комісії по трудовим спорам. Проте ознайомлення працівника з наказом про поновлення на роботі має бути особистим. У позивача було безліч можливостей отримати професійну правничу допомогу як у адвокатів, так і у інших фахівців у галузі права. На території відповідача, до якої відносяться й приміщення будівлі відповідача, до якої викликали позивача, встановлено пропускний режим, який організований у відповідності до «Інструкції по організації пропускного та внутриоб`єктового режиму на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», має обмеження щодо пропуску осіб на свою територію. Пропускний режим є складовою комплексної системи безпеки об`єктів відповідача. Обов`язку для пропуску представника позивача у відповідача не було. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено прав позивача, підстав збереження середнього заробітку за позивачем судом не встановлено, тому у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed