Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 22.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в сумі по 50 гривень на кожну дитину. На даний час матеріальні потреби дітей значно зросли, збільшились витрати на їх навчання, розвиток, лікування тощо. Сама ж вона ніде не працює, рівень її щомісячного доходу не дає можливості на достатньому рівні утримувати дітей, забезпечити їх одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, відвідування необхідних гуртків. На її звернення в досудовому порядку з приводу матеріального забезпечення дітей відповідач не реагує. Провадження в справі відкрито ухвалою від 29.11.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з примірником матеріалів позову особисто 07.12.2018 року. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2004 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 22.10.2012 року. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER], [NUMBER]. Рішенням Любомльського районного суд від 22.10.2012 року з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 гривень на кожну дитину, починаючи з 25.05.2012 року і до їх повноліття, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачений ст.184 СК України. Згідно із постановою старшого державного виконавця Любомльського районного відділу ДВС від 15.03.2018 року виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду повернутий позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" за її заявою про відмову від стягнення аліментів. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. З 2012 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища позивача як матері, що є очевидним. Так, на момент ухвалення судом рішення від 22.10.2012 року сину [PERSON] було 7 роки, дочці [PERSON] - 4 роки, а нині - по 13 і 10 років, відповідно. Крім цього суд вважає, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що є загальновідомим фактом і в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дітей. З часу ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів стаття 182 Сімейного кодексу України зазнала суттєвих змін у зв'язку із прийняттям Законів України № 2037-VIII від 17.05.2017 року та №2475-VІІІ від 03.07.2018 року, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів. Так, частиною 2 статті 182 СК України, в чинній на час розгляду справи редакції, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти в значно меншому розмірі, ніж гарантовано чинним законодавством. Мінімальний розмір аліментів на утримання кожної дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 1013,5 гривень. Відтак стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у меншому встановленого мінімального розміру обсязі не спроможне забезпечити достатній і належний рівень їх гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення та, серед іншого, є підставою для збільшення їх розміру. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак і не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Як батько двох неповнолітніх дітей він в силу вищенаведених законодавчих приписів зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Повернення позивачу виконавчого листа за її заявою не вливають на характер спірних правовідносин, оскільки це є правом стягувача, яке в силу ч.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" не перешкоджає повторному пред'явленню цього виконавчого листа до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тобто до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище сторін, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також із урахуванням рівності батьківського обов'язку утримувати дітей, дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі - до 1200 гривень на кожну дитину. Такий розмір є наближеним до мінімального, відповідає потребам дітей згідно їх віку, не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин - справедливості, добросовісності, розумності. Отже, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved