Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі - 100 000 грн. та сплачений судови збір в розмірі - 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 січня 2016 року о 12 годині 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Форд Транзит державний номерний знак [NUMBER] на автодорозі сполученням "Львів - Рава - Руська", неподалік будинку №69, що по вулиці Львівській міста Жовква Львівської області, порушуючи вимоги п.п. 12.1., 8.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого керований ним автомобіль перейшов у стан неконтрольованого заносу, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху. Перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки, де в цей час рухався автомобіль марки Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, і такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] отримали тілесні ушкодження різного ступеня важкості. Серед пасажирів автомобіля Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] , які постраждали від дорожньо-транспортної пригоди була [PERSON] .Таким чином [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України. Зазначає, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2017 року у справі № 444/399/17 [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальному провадженні №12016140240000013 від 05 січня 2016 року. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17 про обвинувачення [PERSON] за частиною 1 ст.286 Кримінального кодексу України його було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Крім цього зазначає, що [PERSON] під час розгляду Жовківським районним судом Львівської області кримінальної справи № 444/399/17 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Вирок суду в частині призначеного йому покарання та звільнення від його відбування на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році" не оскаржував, що підтверджується зокрема Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17 та Апеляційною скаргою [PERSON] на Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17, яка була подана [PERSON] лише з підстав його незгоди з вироком суду в частині стягнення з нього на користь [PERSON] моральної шкоди. Вказує, що ухвалою Львівського апеляційного суду у справі №444/399/17 від 12 лютого 2019 року було задоволено клопотання адвоката [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, якою Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року було скасовано, а кримінальне провадження закрито.Водночас Львівським апеляційним судом було встановлено, що висновок Жовківського районного суду Львівської області про доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.Окрім цього даною ухвалою Львівського апеляційного суду - цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було скеровано для розгляду в порядку цивільного судочинства до Жовківського районного суду Львівської області. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 05 січня 2016 року о 12 годині 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Форд Транзит державний номерний знак [NUMBER] на автодорозі сполученням "Львів - Рава - Руська", неподалік будинку №69, що по вулиці Львівській міста Жовква Львівської області, порушуючи вимоги п.п. 12.1., 8.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого керований ним автомобіль перейшов у стан неконтрольованого заносу, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху. Перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки, де в цей час рухався автомобіль марки Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, і такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] отримали тілесні ушкодження різного ступеня важкості. Серед пасажирів автомобіля Фольксваген Джетта реєстраційний номер [NUMBER] , які постраждали від дорожньо-транспортної пригоди була [PERSON] .Таким чином [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2017 року у справі № 444/399/17 [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальному провадженні №12016140240000013 від 05 січня 2016 року. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17 про обвинувачення [PERSON] за частиною 1 ст.286 Кримінального кодексу України його було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Окрім цього з матеріалів справи, а саме копії вироку Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року, вбачається, що [PERSON] під час розгляду Жовківським районним судом Львівської області кримінальної справи № 444/399/17 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Вирок суду в частині призначеного йому покарання та звільнення від його відбування на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році" не оскаржував, що підтверджується зокрема Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17 та Апеляційною скаргою [PERSON] на Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року у кримінальній справі №444/399/17, яка була подана [PERSON] лише з підстав його незгоди з вироком суду в частині стягнення з нього на користь [PERSON] моральної шкоди. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного суду у справі № 444/399/17 від 12 лютого 2019 року було задоволено клопотання адвоката [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, якою Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року було скасовано, а кримінальне провадження закрито.Водночас Львівським апеляційним судом було встановлено, що висновок Жовківського районного суду Львівської області про доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.Окрім цього даною ухвалою Львівського апеляційного суду - цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було скеровано для розгляду в порядку цивільного судочинства до Жовківського районного суду Львівської області. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадженні і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків е завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Окрім судом встановлено, що окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого [PERSON] потерпілій [PERSON] також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпіла перенесла значний фізичний біль, переживала емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього, втрата пам`яті та неможливість зосередитись. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням обвинуваченим [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болю та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової-) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ст. 23 ч. 3 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Таким чином судом встановлено, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 286 ч. 1 КК України, Позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого, характеру його немайнових втрат, становить 100 000 (сто тисяч гривень) гривень, які підлягають відшкодуванню (компенсації) обвинуваченим у повному обсязі. Разом з тим суд враховує, що впродовж більш як трьох років Відповідачем не було компенсовано Позивачу жодних коштів за шкоду заподіяну їй злочином, у якому Відповідач повністю визнав свою провину. Окрім цього відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 1921 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави до часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved