Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 14131,48 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.03.2012 року [PERSON] отримала кредит у сумі 5000 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відкрили [PERSON] картковий рахунок, випустили та надали платіжну картку, а також здійснювали її обслуговування. [PERSON] зобов`язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача - адвокат Данилюк Н.В. у судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву в якій зазначила, що підтримує позицію викладену у відзиві на позовну заяву, а також просила провести розгляд справи без її участі. У відзиві відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог і стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу. В якості обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг і підписала заяву від 15.03.2012 року, однак строк закінчення дії договору в заяві не вказаний. У заяві зазначено, що [PERSON] ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, проте Витяг із умов і Витяг із тарифів не містять підпису [PERSON] . У заяві не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано АТ КБ "ПРИВАТБАНК" при розгляді справи. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПРИВАТБАНК" дотримав ст.11 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. [PERSON] було фактично отримані та використані кошти у сумі 5000 грн., які вона добровільно має намір повернути АТ КБ "ПРИВАТБАНК", проте вимоги виконання обов`язку до [PERSON] не пред`являли до подачі позовної заяви до суду (а.с.84-89). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 15.03.2012 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником яких є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", уклали договір у виді Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрили [PERSON] картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснювали її обслуговування, а [PERSON] зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, заява містить вказівку, що [PERSON] ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг (а.с.12-35). Розрахунок заборгованості проведений АТ КБ "ПРИВАТБАНК" станом на 20.05.2019 року свідчить, що загальна сума заборгованості 14131,48 грн., яка складається: тіло кредиту - 6242,29 грн., прострочене тіло кредиту - 2588,80 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 3419,07 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу - 732,20 грн., а також штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 649,12 грн. (процентна складова) (а.с.6-11). Аналізуючи докази по справі судом встановлено, що в анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.03.2012 року не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг із Тарифів і Витяг із Умов надавались для ознайомлення відповідачу та він погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів і Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів і Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПРИВАТБАНК, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 15.03.2012 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок нарахування відсотків, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Таким чином, зваживши у сукупності надані сторонами докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість в сумі 6242,29 грн. (тіло кредиту), що відповідає анкеті - заяві, яку підписано сторонами, та підтверджено випискою по рахунку (а.с.106-115), а решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки їх не доведено належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення. Доводи викладені у відзиві про необхідність відмови у задоволенні позову суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеним вище. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 849 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного, вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки в якості підтвердження вказаних витрат суду надано лише договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів, який містить вказівку, що загальна вартість правничої допомоги складає 3000 грн., проте відсутній розрахунок на вказану суму та докази сплати відповідачем коштів за правничу допомогу.

Outcome: partial