Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

У червні 2019 року позивач ТОВ "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал") звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги ТОВ "Вердикт Капітал" обґрунтовувало тим, що 17 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариствам "Кредитпромбанк" (далі - ВАТ "Кредитпромбанк") укладено кредитний договір №49.4/15/08-Za, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 624600,00 грн на строк до 16 січня 2013 року. Процентна ставка за користування кредитом у межах строку користування становила 13,84% річних. Позичальник [PERSON] не дотримувалася умов кредитного договору, своєчасно не повернула кредит та не сплатила проценти за користування ним. Заборгованість відповідача за кредитом становить 1294678,74 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 562140,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 732538,74 грн. Право вимоги за кредитним договором від 17 січня 2008 року №49.4/15/08-Za було відступлено ТОВ "Вердикт Капітал". Покликаючись на норму ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просив суд стягнути з [PERSON] інфляційні втрати у сумі 538771,41 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 116627,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Вердикт Капітал" до суду не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року відкрите акціонерне товариство "Кредитпромбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" (далі - ПАТ "Кредитпромбанк") та [PERSON] уклали кредитний договір №49.4/15/08-Za, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 624600,00 грн на строк до 16 січня 2013 року. Процентна ставка за користування кредитом у межах строку користування становила 13,84% річних (а. с. 8-14). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] зобов`язалася повернути кредит у термін до 16 січня 2013 року, проте взяте на себе зобов`язання не виконала. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача за кредитним договором від 17 січня 2008 року №49.4/15/08-Za становить 1294678,74 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 562140,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 732538,74 грн. 20 травня 2013 року ПАТ "Кредитпромбанк" відступило публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 17 січня 2008 року №49.4/15/08-Za (а. с. 17-22). У свою чергу ПАТ "Дельта Банк" на підставі договору від 09 листопада 2018 року №949/К відступило це право вимоги на користь ТОВ "Вердикт Капітал" (а. с. 23-32). За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №569/613/19). Отже, у випадку закінчення строку кредитування та неповернення позичальником кредиту кредитодавець управі вимагати у боржника компенсацію втрат від інфляції та сплату ним трьох процентів річних від простроченої суми. Втрати позивача від інфляції становлять 538771,41 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 116627,00 грн. Відповідачем не надано доказів на спростування розрахунку втрат від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, здійсненого ТОВ "Вердикт Капітал". Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ТОВ "Вердикт Капітал", стягнути з [PERSON] на користь позивача втрати від інфляції у сумі 538771,41 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 116627,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 9830,98 грн.

Outcome: approved