Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У липні 2018 року позивачі звернулися до суду із позовом до Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на 1/2 частину земельних ділянок, площами 1,57 га, 1,66 га та 2,15 га, розташованих в межах території цієї селищної ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], на 1/2 частину цих же земельних ділянок, які він успадкував після смерті матері [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вони не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки не представили належним чином оформлений правовстановлюючий документ - державний акт про право власності на землю, який був втрачений. Під час розгляду справи уточнили та збільшили свої вимоги і, окрім вказаних вимог, також просили встановити належність померлій [PERSON] правовстановлюючого документу на земельні ділянки - державного акту серії [NUMBER], виданого 20 березня 2001 року, а також встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] з померлою матір'ю [PERSON], що необхідно вчинити, оскільки в написанні прізвищ у документах є відмінності. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями після смерті [PERSON] і прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини фактично постійно проживали разом з нею, а після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], але через зазначену обставину [PERSON] та [PERSON] не можу оформити її в нотаріальному порядку, тому просили позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяву в якій просили позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, а позов він визнав та просив задовольнити. Суд, дослідивши докази в справ, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі право власності на земельні ділянки, загальною площею 5,38 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області та належали їй на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 20 березня 2001 року Первомайською селищною радою Миколаївської області. Земля складалася з трьох частин площами 1,66 га, 1,57 га та 2,15 га. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. (ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 26 вересня 2006 року секретарем виконавчого комітету Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповіла на випадок своєї смерті належні їй земельні ділянки загальною площею 5,38 га, своїм синам: [PERSON] і [PERSON], в рівних частках. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини . Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 04 квітня 2018 року, яка міститься в спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] Вітовською районною державною нотаріальною конторою Миколаївської області, на час смерті з нею проживав син [PERSON]. Інший син - [PERSON] також постійно проживав з померлою, хоча і не був зареєстрований, про що його брат (позивач) підтвердив у заяві на адресу суду. Таким чином вони вважаються такими, що прийняли спадщину після її смерті. Їх частки в спадщині є рівними, тобто по 1/2 частині кожному, що визначено ст. 1267 ЦК України. В той же час, [PERSON] за свого життя не переоформив отриману спадщину і помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини земельних ділянок площами 1,66 га, 1,57 га та 2,15 га, які він успадкував після смерті матері. Відповідно до спадкової справи, заведеної після його смерті приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., єдиною спадкоємицею за законом першої черги після його смерті є дружина [PERSON] (ст. 1261 ЦК України), тобто позивачка в справі, оскільки інші спадкоємці відмовилися від спадщини на її користь. Однак, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини [PERSON] отримав письмове роз'яснення від 18 квітня 2018 року, відповідно до якого неможливо оформити спадщину після смерті [PERSON] через не представлення належним чином оформленого оригіналу правовстановлюючого документу на спадщину, оскільки в державному акті зазначено прізвище власниці "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть спадкодавиці зазначено її прізвище "[PERSON]". Крім того, не зміг підтвердити родинні відносини зі спадкодавицею - в документах, які підтверджують родинні відносини його прізвище зазначено відмінне - [PERSON] В позовній заяві позивачами було виписано прохання про встановлення належності померлій [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту серії [NUMBER], виданого 20 березня 2001 року Первомайською селищною радою Миколаївської області, а також про встановлення родинних відносин між нею та синами [PERSON] і [PERSON]. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Також, в ст. 315 цього ж Кодексу визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, а також і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пп. 1, 6 ч. 1 цієї статті). За паспортом позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 08 грудня 2000 року Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, він народився [INFO] в с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області. Згідно зі свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого повторно 23 січня 1960 року органом реєстрації актів цивільного стану, "[PERSON]" (на російській мові) народився [INFO], і в паспорті зазначено, що його мати - "[PERSON]" (на російській мові). В ньому також зазначено місце його народження - с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 23 січня 1960 року органом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] народився [INFO], і в ньому зазначено, що його мати "[PERSON]" (на російській мові). В ньому також зазначено місце народження - с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області 16 січня 2018 року [PERSON] помер [INFO]. В ньому також зазначено місце його народження - с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області. Проте, в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, померла [PERSON]. В заповіті, складеному померлою [PERSON] 26 вересня 2006 року, зазначено, що він складений на користь [PERSON] та [PERSON] В державному акті про її право власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 березня 2001 року, прізвище власниці зазначено як [PERSON], яка мешкає в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області. Таким чином таке відмінне написання прізвищ не дає можливості документально підтвердити родинні відносини між спадкоємцями та померлою [PERSON] та підтвердити належність їй державного акту на землю. В той же час, виходячи із сукупності даних, зазначених у свідоцтві про смерть [PERSON], в державному акті про право власності на землю серії [NUMBER], довідці сільської ради від 04 квітня 2018 року, в тому числі співпадання імені та по батькові, а також і співпадання загалом всього прізвища в державному акті, за виключенням однієї букви, вбачається, що даний державний акт належав померлій [PERSON], хоча в ньому і записано її прізвище з помилкою - "[PERSON]". Крім того, виходячи із сукупності даних, зазначених у вказаних вище документах: паспорті, свідоцтвах про народження, заповіті, свідоцтві про смерть, в тому числі співпадання місця народження, імені та по батькові, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними синами [PERSON] і вона на їх користь склала заповіт від 26 вересня 2006 року. Згідно з пунктом 4.1 та 4.2 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність правовстанволюючого документу, оформленого належним чином, а також підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва; доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У разі відсутності документів цивільного стану нотаріус роз'яснює особі про необхідність вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки у позивачів відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ про право приватної власності спадкодавиці [PERSON] на земельні ділянки, а також не підтверджено родинні відносини її сіпадкоємців - синів, то це стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельні ділянки належали [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування, з врахуванням встановлення факту родинних відносин, воно перейшло до спадкоємців [PERSON] та [PERSON], а після смерті останнього 1/2 частина спадщини має відійти спадкоємцям за законом, тобто позивачці [PERSON] як єдиній спадкоємиці за законом першої черги після його смерті. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом - за [PERSON] та за законом - за [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved