Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Заступник керівника Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду із вищевказаним позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради, Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (далі - позивачі) до [PERSON] (далі - відповідач) про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості по кредиту, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що згідно укладеного Кредитного договору №10-2-4 від 01.07.2014 [PERSON] отримала кредит в сумі 50 000 грн. на будівництво (добудову, реконструкцію) індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , терміном на 10 років, який зобов`язалась повернути в строк визначений в угоді. Відповідач припинила належним чином виконувати зобов`язання з погашення кредиту та інших платежів узгоджених договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед фондом на суму 19 080, 20 грн., з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 2700 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 834 грн. - плата за обслуговування кредиту, 5 546, 20 грн. - пеня, які у добровільному порядку відповідач не сплачує. Незважаючи на те, що термін закінчення договору не настав, утім у зв`язку із істотним порушенням умов договору позичальник згідно діючого законодавства наділений правом на розірвання договору, позивач просив суд присудити із відповідача до стягнення грошові суми в розмірі 23471 грн., з яких 20 000 грн. основна частина позики; 2220 грн. відсотки за користування кредитом; 1451 грн. плата за обслуговування. У визначений судом строк відповідач не надала суду відзиву. Представник позивача Вінницької обласної ради надав до суду заяву, в якій просив суд позов задовольнити у пред`явленому обсязі. Ухвалою суду від 07.09.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 01.07.2014 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого Фонд зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 50 000 грн. строком на 10 років. Сторони узгодили графік повернення кредитних коштів, про що вказали в Додатку №1 до Кредитного договору №10-2-4 від 01.07.2014. Із розрахунку заборгованості, який наданий позивачем на підтвердження позовних вимог встановлено, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №10-2-4 від 01.07.2014 на суму 19 080, 20 грн., з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 2700 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 834 грн. - плата за обслуговування кредиту, 5 546, 20 грн. - пеня, які у добровільному порядку відповідач не сплачує. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідач не заперечувала проти позову, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України не виконала покладеного на неї обов`язку щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень, не надала відзиву, не спростувала жодних фактів наведених позивачем у позові. Отже, з огляду на те, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку Комунальній організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для присудження із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та всіх належних сум через неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за кредитним договором в сумі 19 080, 20 грн.. Вирішуючи вимоги про дострокове розірвання кредитного договору № 10-2-4 від 01.07.2014 та зобов`язання стягнути з [PERSON] достроково кошти отримані в кредит, суд виходить з такого. Приписами ч.2 ст..1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Параграфами 1 і 2 Глави 71 ЦК України, які регулюють договори кредиту та позики, не передбачено підстави для зміни та розірвання таких договорів, тому суд застосовує загальні підстави для розірвання цих договорів, передбачені ст. 651 ЦК України. Ч. 2 зазначеної норми закону встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З аналізу вказаних вище норм слідує, що звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором може мати місце, у зв`язку з порушенням позичальником умов договору та є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань щодо сплати кредиту, це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника, тому кредитор має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, які можуть бути застосовані, якщо сторона порушує питання про дострокове повернення всієї суми боргу та заявляє вимоги про розірвання договору, що передбачено ч. 2 ст. 651 ЦК. Суд вважає, що зібрані у справі докази підтверджують обставини щодо вини відповідача та неналежного виконання ним своїх договірних зобов`язань за кредитним договором, відтак останній має нести цивільно-правову відповідальність у виді дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, в розмірі 23471 грн., з яких 20 000 грн. - основна частина позики; 2220 грн. - відсотки за користування кредитом; 1451 грн. - плата за обслуговування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявні усі правові підстави для розірвання кредитного договору за рішенням суду на вимогу кредитора, так як наявність істотного порушення договору позичальником доведено кредитором, відтак такі порушені прав позивача підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено повністю, тому понесені позивачем витрати суд присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved