Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на наступне. 02.07.2013 між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем був укладений комплексний договір №2/1109252, згідно якого відповідачу було видано кредит в розмірі 31 200 грн. 00 коп. строком на 36 місяців - з 02.07.2013 по 01.07.2016 на споживчі потреби зі сплатою 9% річних та щомісячної комісійної винагороби у розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту. 31.03.2014 між ПАТ «Кред Агріколь» та Товариством з обмеженою відповідальність «Купер Прайс» було укладено договір відступлення права вимоги №03/14-ІІІ, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №2/1109252 та за яким ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №03/14-ІІІ сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Купер Прайс» за Кредитним договором становить 31 336,93 грн. В подальшому 02.04.2014 між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги 3 14/УБК-14, на підставі чого відбулося відступлення права за Кредитним договором та за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набуло права відносно відповідача. Станом на дату укладення Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №14/УБК-14 сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Українська боргова компанія» за кредитним договором становить 31 336,93 грн. В свою чергу 30.12.2015 між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором та за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від №30/12-ФК сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за Кредитним договором збільшилась, оскільки нараховано пеню 119,45 і становить 31456,38 грн. проте позивач вважає за необхідне стягувати 31 336,93 грн., Отже, сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» становить 31 336,93 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 27 663,75 грн, заборгованості по відсоткам 865,18 грн., заборгованості по комісії 2 808 грн. Крім того, за період прострочення з 30.12.2015 по 22.11.2016 нарахована неустойка, яка складається з штрафу в розмірі 312 грн. та пені в розмірі 10 316,29 грн., а також інфляційні виплати за весь час прострочення, з 07.04.2014 по 22.11.2016 в розмірі 29 281,99 грн. та 3% річних в розмірі 2 475,19 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 14.02.2017 та на 27.02.2017 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Слов'яносербського районного суду Луганської області ", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території України куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 27.02.2017 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 02.07.2013 [PERSON] звернувся до ПАТ «Креді Агріколь Банк» з заявою - анкетою № 0100190-02072013-001 на отримання готівкового кредиту "Свобода" (а.с.6). 02.07.2013 між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений комплексний договір №2/1109252 предметом якого є кредит в сумі 31 200 грн. строком на 36 місяців - з 02.07.2013 по 01.07.2016. Крім того сторони погодили, що позичальник повинен сплачувати платежі за кредитом щомісячно до «2» числа кожного місяця. згідно графіку погашення заборгованості (п.1.1 договору) Відповідно до графіка погашення заборгованості за кредитним договором позивач повинен щомісяця до "02" числа кожного місяця сплачувати суму платежу в сумі 1553,75 грн., при цьому сума кредиту та процентів є змінними, а сума комісії визначена в сумі 561,60 грн щомісячно (а.с.8 зворотній бік) Згідно з п.п 1.3.1 п.1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,00% щомісячно, а згідно з пп.1.3.2 п.1.3 Договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну виногороду в розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту. Відповідно до вимог п.3.1 Договору у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісією позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості . Згідно з п.3.2 Договору у разі порушення позичальником без поважних причин вимог п.п. 2.2.2-2.2.9 позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 1 % суми кредиту. На виконання своїх зобов'язань кредитор 02.07.2013 перерахував [PERSON] згідно меморіального ордеру 2/1109252 суму 31200,00 грн (а.с.28) Станом на 07.04.2014 строкова заборгованість перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» [PERSON] становила за кредитом - 27663,75 грн (а.с.28 зворотній бік , 30) , за процентами - 865,18 грн (а.с.29,31 зворотній бік) та комісією - 2808,00 грн (а.с.29 зворотній бік,31) , а всього- 31336,93 грн 31.03.2014 між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальність «Купер Прайс» було укладено договір відступлення права вимоги №03/14-ІІІ, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №2/1109252 та за яким ТОВ «Купер Прайс» набуло прав кредитора відносно відповідача. (а.с.23-25). Оскільки згідно додатку № 1 до договору факторингу № 03/14-ІІІ від 31.03.2014 на умовах Договору Первісний кредитор (ПАТ «Креді Агріколь Банк») відступає новому кредитору (ТОВ «Купер Прайс» ) наступні Права вимоги до боржників: де під порядковим номером 82 значиться [PERSON] з номером кредитного договору 2/1109252, з заборгованністю 31336,93 грн (а.с.26 зворотній бік) 02.04.2014 між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги №14/УБК-14, на підставі чого відбулося відступлення права за Кредитним договором №2/1109252 та за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набуло прав відносно відповідача. (а.с.18-19). Оскільки згідно додатку № 1 від 07.04.2014 до договору відступлення права вимоги №14/УБК-14, на умовах Договору Первісний кредитор (ТОВ «Купер Прайс») відступає новому кредитору (ТОВ «Українська боргова компанія»» ) наступні Права вимоги до боржників: де під порядковим номером 51 значиться [PERSON] з номером кредитного договору 2/1109252, з заборгованністю 31336,93 грн (а.с.21 зворотній бік) 30.12.2015 між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №30/12-ФК_У, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №2/1109252 та за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача. (а.с.13-14) Згідно реєстру боржників [PERSON] з номером кредитного договору 2/1109252, з заборгованністю 31456,38 грн значиться під номером 1637 (а.с.16) Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні цивільно - правові правовідносини у сфері кредитування. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. На виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №2/1109252 від 02.07.2013 кредитор цього ж дня перерахував [PERSON] згідно меморіального ордеру 2/1109252 суму 31200,00 грн (а.с.28) Станом на 07.04.2014 строкова заборгованість перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» [PERSON] становила: за кредитом - 27663,75 грн (а.с.28 зворотній бік , 30) , за процентами - 865,18 грн (а.с.29,31 зворотній бік) та комісією - 2808,00 грн (а.с.29 зворотній бік,31) , а всього- 31336,93 грн Як було встановлено судом вподальшому укладалися договори, щодо відступлення права вимог за кредитними договорами, зокрема 31.03.2014 між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальність «Купер Прайс», 02.04.2014 між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія», 30.12.2015 між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в двох випадкаж заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2/1109252 від 02.07.2013 в сумі 31336,93 грн була в реєстрах відповідно під номерами 82,51, (а.с.26,21) лише в реєстрі щодо позивача заборгованість збільшена до 31456,38 грн Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Факторингові правовідносини є різновидом відносин з цесії (відступлення права вимоги). Згідно із ст.ст. 512, 513, 514 ЦК України, із особливостями, що встановлені положеннями цього Кодексу, які регулюють факторингові відносини, фактор набуває права вимоги до боржника за зобов'язаннями, які боржник має перед первісним кредитором. Таким чином позивач правомірно набув права вимоги до відповідача. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача - 31336,93 грн , що складаються з заборгованості: за кредитом в сумі - 27663,75 грн, за процентами в сумі - 865,18 грн, та комісією в сумі - 2808,00 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо нарахування пені та штрафу за вказаним кредитним договором, суд виходить з наступного. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Нараування пені за порушення зобов'язань передбачено п.3.1, 3.2 кредитного договору. Згідно розрахунку наведеного в позові пеня позивачем від несплаченої суми кредиту нарахована за період з 30.12.2015 по 22.11.2016 в сумі 10316,29 грн та штраф у розмірі 1% в сумі 312 грн. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно цього Розпорядження с. Весняне Слов'яносербського району Луганської області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено с. Весняне Слов'яносербського району Луганської області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Оскільки пеня нарахована з 30.12.2015, то вимоги про її стягнення задоволенню не підлягають. Це стосується і штрафу в сумі 312,00 грн,оскільки доказів його нарахування до 14.04.2014 суду не надано. Щодо вимог про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). З розрахунку наведеному в позові вбачається, що початковим місяцем визначено квітень 2014 з індексом інфляції 103,30%, а кінцевим - листопад 2016 року з індексом 101,80%, кінцевим індексом інфляції визначено 193,442%, в результаті збитки від інфляції складають 29281,99 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством . Також позивачем правильно розраховано і 3% річних з 07.04.2014 по 22.11.2016 включно (961 день) що становить 2475,19 грн Отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При поданні позову позивачем платіжним дорученням Т18391580 від 21.12.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1179,34 гривень (63094,11 грн : 73722,40 грн х 1378,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial