Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.04.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ5907681 ( надалі - Поліс), відповідно до якого [PERSON] застрахувала свої майнові права щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем марки Nissan Tiida д.н.з. [NUMBER]. 09.04.2015 в м. Києві на мосту Патона трапилась ДТП за участю автомобіля марки Nissan Tiida д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні даної ДТП. В зв"язку зі сплатою ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілої особи [PERSON] страхового відшкодування пошкодженого автомобіля у розмірі 8 606,97 грн., а також частини невиплаченого страхового відшкодування, згідно рішення Апеляційного суду м. Києва, у розмірі 3 667,77 грн, усього в сумі 12 274,74 грн. у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON], як особи, винної у завдані шкоди, оскільки вона не повідомила позивача про факт виникнення даної ДТП. У зв'язку із цим, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі - 12 274,74 грн., а також сплачену суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з"явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.04.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс №АІ/5907681 Договір обов'язкового страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого остання застрахувала свої майнові права та відповідальність щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем марки Nissan Tiida д.н.з. [NUMBER]. Згідно умов даного договору, ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої особи становив 50 000 грн., франшиза 0. (а.с.11) Судом встановлено, що 09.04.2015 в м. Києві на мосту Патона трапилось дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Nissan Tiida д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою управління Державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 8). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року відповідач [PERSON] була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення нею вимог п.п. 13.1, 10.9, 2.3 Правил дорожнього руху України (а.с.9-10). В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобілі отримали пошкодження. У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON] отримав механічні пошкодження, в зв'язку з чим остання звернулась до позивача із відповідно заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування. (а.с. 12). Відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» №4240-24 від 10.12.2015 року сума страхового відшкодування автомобілю марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER] складала у розмірі 8 606,97 грн. (а.с. 16), яку позивач у відповідності вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатив постраждалій стороні, що підтверджується відповідним платіжним дорученням за № 15911 від 10 грудня 2015 року (а.с. 17). Крім того, Рішенням Апеляційного суду від 03 серпня 2016 року з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» стягнуто на користь [PERSON] частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 667,77 грн., яка також була сплачена позивачем. Нормами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до страхувальника з повідомленням про настання ДТП або докази того, що відповідач протягом трьох днів з поважних причин був позбавлений цієї можливості. З таким повідомленням до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля - інший учасника ДТП. За таких обставин, відповідач порушив вимоги п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов'язку водія невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідач [PERSON], будучи повідомлена про час та місце розгляду даної справи належним чином, в судове засідання не з'явилась, жодних пояснень чи заперечень на позов не надала, в зв'язку із чим суд вважає за необхідне розглядати дану справу, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження доказів, наданих відповідно до вимог ЦПК України, які містяться в матеріалах справи, надавши кожному доказу належну правову оцінку. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, відповідач, у свою чергу, допустив порушення вимог п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 12 274,74 грн. є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved