Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Заявником [PERSON] центральною районною лікарнею подано до суду заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. В заяві зазначається, що туберкульоз це соціально небезпечна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення для розміщення таких хворих. В судове засідання представник заявника [PERSON] не зявилася, подала письмову заяву про судовий розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не зявився, подав письмову заяву про судовий розгляд справи у його відсутність, заперечує проти зазначених в заяві вимог про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пп."е" §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Статтями 1,3,1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" встановлено, що туберкульз - це соціально небезпечна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Ця інфекційна хвороба протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші, соціально дезадаптовані групи населення (біженці, мігранти, особи, які перебувають в установах кримінально-виконавчої системи, особи без постійного місця проживання, алкоголіки, наркомани тощо), спричиняє високу тимчасову та стійку втрату працездатності, вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих. Негативні соціально-економічні наслідки, що спричиняються туберкульозом, дали підстави віднести цю хворобу до групи соціально небезпечних. протитуберкульозним закладом є лікувально-профілактичний заклад охорони здоровя (протитуберкульозний диспансер, лікарня, санаторно-курортний, інший заклад) чи його структурний підрозділ, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоровя. Протидія захворюванню є складовою державної політики щодо забезпечення якісної і доступної медичної допомоги, реалізації державних цільових програм лікування найбільш поширених небезпечних для здоровя і життя людини захворювань, проведення обовязкових профілактичних медичних оглядів з метою ранньої діагностики захворювань, надання гарантованого обсягу безоплатної медичної допомоги. У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Статтею 283, ч.1 ст.284 ЦПК України передбачено, що заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. У заяві про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації повинні бути зазначені встановлені законом підстави для такої госпіталізації. До заяви додається мотивований висновок лікаря про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, в якому зазначається строк, протягом якого буде проведено лікування. У висновку лікаря-фтизіатра [PERSON] центральної районної лікарні [PERSON] та виписці з медичної картки стаціонарного хворого ТБ-09 зазначено, що [PERSON], [INFO], житель [INFO], знаходиться на "Д" обліку з 12 грудня 2016 року у фтизіатричному кабінеті лікарні з діагнозом: НЛТБ (23.03.17/в/ч) лівої легені (індофільтрований), хворіє на відкриту форму туберкульозу, становить небезпеку для осіб з якими проживає, ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. У довідці [PERSON] селищної ради за №1435 від 05 травня 2017 року зазначено, що у складі сім'ї [PERSON] проживають: дружина - [PERSON], дочка, Каріна, [INFO], дочка, Крістіна, [INFO], син, Валентин, [INFO]. При встановлених обставинах, заява [PERSON] центральної районної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу підлягає задоволенню, як обгрунтована, відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», так як примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Відповідно до п.12 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved