Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ звернувся до Кам'янського райсуду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 05.04.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н згідно якого відповідачка одержала кредит в сумі 10800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ЗАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/page/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала. Станом на 31.03.2014 р. відповідачка має заборгованість по кредитному договору в сумі 40008 грн. 03 коп., з яких: 9620 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом; 28006 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1881 грн. 34 коп. - штраф (процентна складова). Оскільки на теперішній час зазначені вище кошти не сплачені, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути їх із відповідачки. В судовому засіданні представник позивача Костецький О. І. позов підтримав, наполягав на його задоволенні, зазначивши, що починаючи з 07.04.2007 р. і по 15.02.2011 р. [PERSON] періодично отримувала по платіжній картці кошти та погашала заборгованість через касу і термінал Банку; прибуткові касові ордери відсутні через термін давності. Відеозапису оформлення кредитного договору, одержання коштів чи їх сплати не має. Службою безпеки банку проведено розслідування та встановлено, що кредит не є шахрайським. З висновком експертів по даній справі не згідний, так як не підписи відповідачки досліджувались згідно із наказом Міністерства Юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вищевказаний кредитний договір не укладала та не підписувала, не здійснювала по ньому платежі; не надавала довідки про свою зарплату при оформленні кредиту з СТОВ «Агрокомплекс» і ТОВ «Партнер-Плюс», а працювала з 1996 р. по 2011 р. у ВАТ «Агропостач». З 2006 р. і до теперішнього часу Банк до неї із позовами про стягнення заборгованості не звертався. У правоохоронні органи з приводу кредиту заяву не подавала. Зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] з 25.11.1987 р., не міняла місце проживання та реєстрації. Просила стягнути з позивача на її користь 2368 грн. за проведення експертизи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач, подавши до суду вищевказаний позов, зазначив, що уклав 05.04.2006 р. з [PERSON] кредитний договір № б/н згідно якого відповідачка одержала кредит в сумі 10800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ЗАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Станом на 31.03.2014 р. відповідачка має заборгованість по кредитному договору в сумі 40008 грн. 03 коп., з яких: 9620 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом; 28006 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1881 грн. 34 коп. - штраф (процентна складова). Оскільки на теперішній час зазначені вище кошти не сплачені, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути їх із відповідачки, а також судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні категорично заперечила факт одержання вказаного кредиту, посилаючись на те, що ніяких банківських документів на одержання кредиту не підписувала, платежі по ньому не здійснювала, місце проживання та реєстрації не змінювала, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого Кам'янським РВ УМВС України в Черкаській обл. 23.06.2005 р.; просила призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, змін або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи № 1209/14-23, № 1588/14-23 від 20.11.2014 р. ЧВ КНДІСЕ, сім підписів від імені [PERSON]: в заяві до ЗАТ КБ «Приватбанк» від 05.04.2006 р., та в звіряльних написах на копіях сторінок паспорту і довідки про ідентифікаційний код - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Сім підписів від імені [PERSON]: в заяві до ЗАТ КБ «Приватбанк» від 05.04.2006 р. та в звіряльних написах на копіях сторінок паспорту і довідки про ідентифікаційний код - виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням ознак в зразках її підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що волевиявлення [PERSON], на укладення кредитного договору від 05.04.2006 р. № б/н не було; Банком вищевказаний кредитний договір був оформлений без відома відповідачки. Представником позивача клопотання про проведення повторної чи іншої експертизи в судовому засіданні не заявлялось, до суду не надходило інших висновків експертів, крім описаного вище. Також представником Банку не надано відеозаписів на підтвердження укладення договору відповідачкою, зняття грошових коштів чи їх погашення; відсутні прибуткові та видаткові касові ордери по даному кредитному договору. Таким чином, на момент укладення кредитного договору від 05.04.2006 р. № б/н, були недодержані вимоги, які встановлені в ч. 3 ст. 203 ЦК України, а тому в позові необхідно відмовити. Суд критично оцінює висновок служби безпеки Банку від 15.12.2014 р. по даному спору, який не підписаний посадовою особою та не завірений печаткою Банку, де зазначено, що виданий кредит на ім'я [PERSON], договір № SAMDN34000006260691 визнано вважати шахрайським, дійсним. З позивача на користь відповідачки необхідно стягнути витрати по оплаті комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи в сумі 2368 грн. На підставі вищевикладеного ст. ст. 202, 203, 205, 215, 1049, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved