Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ФОП [PERSON], Управління освіти Дніпровської в м. Києві державної адміністрації, Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції про виключення з акта опису й арешту майна від 22 - 23 квітня 2014 року та зняття арешту з належного йому рухомого майна і повернення позивачу. Вимоги мотивує тим, що 18.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу № 910/5164/13 Господарського суду м. Києва від 02.12.2013 року, про стягнення суми боргу в розмірі 349 655, 30 грн. з [PERSON] . 22 -23 квітня 2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було проведено опис та накладено арешт на рухоме майно - автомобільне скло, про що складено акт опису й арешту майна. Дане автомобільне скло на твердження позивача належить йому, але перебувало у відповідача ФОП [PERSON], на підставі договору комісії № 05/11/2013-2 від 05.11.2013 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] Державним виконавцем накладено арешт та вилучено у відповідача ФОП [PERSON] автомобільне скло. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача ФОП "[PERSON]." позов визнав, та просив задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Управління освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації заперечувала проти задоволення позову з обставин викладених у запереченнях на позовну заяву. Представники третої особи Прокуратури Дніпровського району м. Києва в судовому засіданні висловилась проти задоволення позову. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечував, але в послідуючому в своїх поясненях зіслався на розсуд суду. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 01.08.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON], було укладено договір позики №01/08/2013-1. Відповідно до якого [PERSON] передав ФОП [PERSON], у користування грошові кошти у сумі 2 480 000 грн, де ФОП [PERSON] зобов"язався повернути їх в строк до 31 жовтня 2013 року включно. 01.08.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON], було укладено договір застави рухомого майна № 01/08/2013-2. Відповідно до якого забезпечується основне зобов"язання відповідно до договору позики №01/08/2013-1 від 01.08.2013 р. Відповіднодо Додатку №1 до договору заставою за даним договором є рухоме майно (а. с. 63) 05.11.2013 року між ФОП [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON], було укладено договір комісії № 05/11/2013-2 , за яким було передано майно, а саме автомобільне скло на загальну суму 2 488 825,50 грн., для реалізації відповідачем ФОП [PERSON] 18.12.2013 року державним виконавцем Клименко Р. В. відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41265375. На підставі наказу № 910/5164/13 Господарського суду м. Києва виданого 02.12.2013 р., про стягнення з [PERSON] на користь Управління освіти Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації суми боргу в розмірі 349 655,30 грн. 10.04.2014 р. Державний виконавець Клименко Р. В. направив запит [PERSON] відносно повідомлення про вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 41265375 щодо опису й арешту майна, що знаходиться за адресою м. Київ вул.. Райдужна 53 (СЗШ № 265) з призначенням дати на 22.04.2014 року. Відповідно до Акту державного виконавця Торбинської О. М. відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 22 - 23 квітня 2014 року, було описано та арештовано рухоме майно, а саме автомобільне скло, що знаходились за адресою м. Київ вул.. Райдужна 53. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положенням ст.. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Якщо предмет застави відповідно до договору або закону повинен перебувати у володінні заставодержателя, право застави виникає в момент передання йому предмета застави. Якщо таке передання було здійснене до укладення договору застави, право застави виникає з моменту його укладення. Відповідно до положень ст.. 11 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно із вимог ст.. 60 ЗУ "Про виконавче провадження провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, враховуючи положення вищенаведеної ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", та зважаючи на те що серед заявлених позовних вимог позивача не було визнання права власності на спірне майно, у зв"язку з цим, враховуючи зміст заявлених вимог та предмет позову,суд приходить до висновку, що доводи позивача є необгрунтовнимим, щодо неправомірних дій державного виконавця по накладенню арешту, який накладався на майно боржника при здійсненні примусового виконання рішення суду, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed