Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У серпні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя", який, відповідно до уточнених позовних, прохав суд стягнути з відповідача на його користь 39 198,04 грн. упущеної вигоди; 12 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; видати судовий наказ про стягнення з відповідача 31 746,61 грн. упущеної вигоди та 12 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; змінити спосіб і порядок виконання судових наказів, виданих на стягнення заборгованості по заробітній платі з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь позивача та стягнення з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь позивача упущеної вигоди та моральної шкоди, - на майновий спосіб і порядок із наданням позивачу вибору необхідного для нього майна боржника; стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь позивача таке майно: універсальний фрезерний станок з ЧПУ "Mikron" WF 3 інв. № ФС 178 у базовій комплектації; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він працює в ДП "Виробниче об'єднання "Знамя" на посаді налагоджувальника. До цього часу керівництво підприємства не здійснило виплати заробітної плати із грудня 2012 року по квітень 2014 року. Загальний борг по виплаті заробітної плати становить - 40 790,78 грн. Позивач зазначає, що упущена вигода полягає в неотриманні ним доходу від можливого покладення коштів на депозитний рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" вразі виплати суми заборгованості по заробітній платі. Загальну суму упущеної вигоди позивач розраховує в сумі - 31 746,61 грн. Позивач вказує, що протиправними діями підприємства йому завдана моральна шкода, яка полягає: у душевних травмах та фізичних стражданнях; нервових розладах; постійному відчуттю своєї неповноцінності при відсутності зароблених та не отриманих коштів; постійних нервових напруженнях; втраті життєвої енергії та частих депресивних станах; у витраті часу на постійні звернення до бухгалтерії та керівництва підприємства, до суду, виконавчих служб; сильних душевних хвилювань з приводу постійного безвихідного стану через відсутність грошей на найнеобхідніші для життя речі тощо. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в сумі 12 000,00 грн. Також, позивачем зазначено, що оскільки підприємство не виконує судові накази про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі, - слід змінити спосіб їх виконання на майновий, а саме стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь позивача майно - універсальний фрезерний станок з ЧПУ "Mikron" WF 3 інв. № ФС 178 у базовій комплектації. Вказане і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем, згідно з наказом № 531 від 06.08.1981 року, про що в трудовій книжці мається відповідний запис (а.с. 6). Згідно з довідки ДП "Виробниче об'єднання "Знамя", підприємство має заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати з грудня 2011 року по квітень 2014 року (а.с. 8). Судовим наказом від 19.09.2012 року № 2-н/1622/2022/2012 (№ 1622/12941/2012), виданим Октябрським районним судом м. Полтави 09.11.2012 року з ДП "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 23 721,55 грн. (а.с. 9). Судовим наказом від 12.10.2012 року № 2-н/1622/2235/2012 (№ 1622/14021/2012), виданим Октябрським районним судом м. Полтави 28.01.2014 року з ДП "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 1 917,76 грн. (а.с. 10). Судовим наказом від 09.12.2013 року № 2-н/554/2082/13ц2 (№ 554/16263/2013), виданим Октябрським районним судом м. Полтави 06.02.2014 року з ДП "Виробниче об'єднання "Знамя" на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 11 615,09 грн. (а.с. 11). Позивачем вказувалось, що станом на момент звернення до суду з вказаним позовом, вказані вище судові накази, що пред'явлені ним до виконання, - не виконані. Також, судом встановлено, що з приводу невиконання судових наказів [PERSON] звертався до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області). Листом від 09.07.2014 року за вих. № 7604 ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області повідомлено позивача, що в них на виконанні перебуває зведене виконавче провадження від 21.02.2007 року № 32394077, яке об'єднує, в тому числі, і виконавчі провадження № 35911609, 41995623, 41996859, 43779636 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати з ДП "ВО "Знамя" на користь [PERSON], що заведені за результатами пред'явлення до виконання судових наказів, що зазначені вище. Також повідомлено, що на час звернення задовольняються вимоги стягувачів, що подали виконавчі документи до виконання 24.09.2012 року. У зв'язку з тим, що станом на момент звернення до суду заборгованість по заробітній платі так і не погашена відповідачем, позивач вважає, що має право на компенсацію за упущену вигоду, яка, на його думку, полягає в неотриманні ним доходу від можливого покладення коштів на депозитний рахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" вразі виплати суми заборгованості по заробітній платі. Вказану упущену вигоду позивач розрахував в сумі 39 198,04 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки по спірним трудовим правовідносинам законодавством про працю таке відшкодування не передбачене. Таке відшкодування стосується цивільних правовідносин. Матеріальна відповідальність сторін трудового договору відрізняється від передбаченої нормами цивільного права майнової відповідальності, в тому числі і тим, що встановлено відповідальність тільки за пряму дійсну шкоду (неотримані доходи або упущена вигода у трудових правовідносинах, на відміну від цивільних, відшкодуванню не підлягають). Не можуть бути задоволені й позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому, сторона, яка вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, повинна довести свої доводи, підтвердити їх доказами, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди залишились недоведеними, оскільки констатація позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди не є достатньою і безумовною підставою для її стягнення. Позовні вимоги про видачу судового наказу про стягнення з відповідача упущеної вигоди та моральної шкоди, не підлягають до задоволенню, оскільки такі вимоги розглядаються не в порядку позовного провадження, а в порядку наказного провадження, згідно з правилами Розділу ІІ ЦПК України. Позовні вимоги про зміну способу та порядку виконання судових рішень (наказів) також не підлягають до задоволення, оскільки стосуються здійснення судом провадження у зв'язку з виконанням судових рішень у цивільних справах, та підлягають розгляду в порядку Розділу VI ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки при подачі позову позивачем судовий збір не сплачувався, враховуючи те, що в задоволені позову відмовлено в повному обсязі, з позивача в дохід держави слід стягнути 511 грн. 98 коп. - за позовні вимоги майнового характеру, та 243 грн. 60 коп. - за позовні вимоги немайнового характеру, а разом - 755,58 грн.

Outcome: approved