Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання оспорюваного договору недійсним та застосування до нього наслідків недійсності. В обґрунтування позову зазначив, що з кінця 2019 та протягом 2020 років йому почали надходити дзвінки від відповідача стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №433493 від 04.04.2019 року. Зокрема, вимагали повернення коштів за невідомі йому борги, які виникли на підставі невідомого договору, вчиненого (укладеного) через електрону систему Інтернет. У червні 2020 року позивачу стало відомо, що невідомою особою, з яким начебто у нього однакові персональні дані, а саме, прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по- батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що були використані для отримання кредиту готівкою у ТОВ «ФК «ВЕРОНА». ТОВ «ФК «ВЕРОНА» на запит адвоката було надано копії документів, які надала особа при оформленні кредиту, зокрема копії паспорту серія [NUMBER] , довідки РНОКПП. Також надано «Заявка-приєднання №433493 до Примірного договору про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.04.2019 року», «Примірний договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (публічна пропозиція (Оферта)) товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», Інформаційну довідку від ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №97/06 від 15.06.2020 року, копії паспорту [NUMBER] , та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, що свідчать про підтвердження факту отримання [PERSON] кредиту на суму 3600 гривень 00 копійок. Ознайомившись з вказаними документами, позивач зазначає, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.10.2004 року, який він ніколи не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з його, а саме ( [NUMBER] ) на відміну від його довідки з РНОКПП яку видано 14.01.2019 року, різниця датою видачі, а саме - 29.08.2001 року. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої позивачу особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серія [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 13.10.2004 року, та перебуває у розпорядженні відповідачів. З метою встановлення розповсюдження та використання персональних даних сторонніми особами, позивач звернувся до відповідних компетентних органів, а саме Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, з відповідей яких вбачається, що [PERSON] отримав 14.01.2019 свій РНОКПП. Крім того, вказані листи засвідчують, що РНОКПП [NUMBER] , присвоєний йому. Також вказано, що стосовно особи з паспортом серія [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. З відповіді, наданої Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вбачається, що паспорт серія [NUMBER] належав [PERSON] , [INFO] , який значиться як померла особа. Інші відомості у довідці не відображені. Також позивач зазначає, що під час оформлення кредиту невідомими йому особами були зазначені засоби зв`язку та місце роботи які позивачу не відомі та він ніколи не працював у ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД. 19 грудня 2018 року позивачем до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення злочину на підставі якої відкрите кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 року та № 12020045630000009 від 07.07.2020 року, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Таким чином, позивач вважає себе жертвою шахрайський дій з боку не відомих осіб. Посилаючись на вище викладене позивач просить суд визнати кредитний Договір №433493 від 04.04.2019 року, укладений між ТОВ Фінансова компанія «ВЕРОНА» код ЄДРПОУ 41602157 та [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] недійсним та застосувати до нього наслідки недійсності. 27 січня 2021 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «ВЕРОНА» є фінансовою установою, і надає кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, на підставі Порядку надання коштів, Внутрішніх правил про надання коштів у позику, примірного договору про надання коштів у позику (оферта), копії яких додаються до відзиву. Позика надається Товариством на підставі Договору, який відповідає вимогам статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статей 10-11, 15, 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», статей 203, 205, 207, 639, 1047, 1055 Цивільного кодексу України, інших законів з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, вимогам до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, визначеним Нацкомфінпослуг, та положенням цих Правил. Укладення договорів відбувається в електронній формі за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ВЕРОНА». ТОВ «ФК «ВЕРОНА» надала свою пропозицію позивачу укласти електронний договір про наданню коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту шляхом розміщення його у мережі інтернет, а саме на сайті Товариства. Так, для можливості отримання фінансових послуг позикодавця позичальник [PERSON] пройшов процедуру реєстрації на сайті ТОВ «ФК «ВЕРНОНА», в результаті чого створено особистий кабінет (особисту сторінку) позичальника. Позичальник ідентифікувався на сайті позикодавця, заповнив Заявку-приєднання до Публічної пропозиції (оферти) Товариства на укладання Договору про надання фінансового кредиту, вказуючи повні особисті дані та інформацію про бажані параметри кредиту. Про прийняте рішення про надання позивачу позики на вказаних ним істотних умовах, відповідач повідомив позивача за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, вказаний ним під час реєстрації на сайті, шляхом направлення відповідно пропозиції укласти та підписати договір, а також згенерованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором (коду підтвердження) 74236, для прийняття Публічно оферти та підписання акцепту (Заявку-приєднання до Публічної пропозиції) оферти Товариства на укладання Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту) електронним підписом одноразовим ідентифікатором в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України Про електронну комерцію". Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» свою відповідь про прийняття (акцепт) пропозиції Позикодавця укласти електронний договір, [PERSON] було надано 04 квітня 2019 року шляхом прийняття такої пропозиції в електронній формі, яка підписана шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором «74236» в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, що зазначено в Заявці-приєднання N433493 до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферт) ТОВ «ФК «ВЕРОНА» від 04 квітня 2019 року. 04 квітня 2019 року нами було здійснено безготівковий переказ грошових коштів у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) грн. на рахунок банківської платіжної картки позичальника, вказаний ним під час ідентифікації, що є підтвердженням виконання ТОВ «ФК «ВЕРОНА» своїх договірних зобов`язань. Цей факт підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №97/06 від 15 06.2020 р. При цьому, платіжна система за допомогою якої позичальник отримує кредитні кошти працює так, що повний номер карти відповідачу не надається, з метою збереження персональних даних. Якщо кредитні кошти фактично були отримані позивачем, незважаючи на використання під час отримання кредиту документів з неправдивими (викревлиними) даними, фактично договір позики був укладений саме з ним, позикодавець виконав свої обов`язки щодо надання кредиту, а тому відсутні будь-які підстави визнавати його недійсним. 02 липня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій останній зазначив, що відповідач надає документи, які є належним доказом того, що договір був укладений третьою особою, так як із фото особи, яка відображена у паспорті, не є схожим на позивача. Також зазначив, що ідентифікація/верифікація особи через незареєстрований номер стільникового телефону за конкретною особою не є достовірною інформацією в розумінні Закону України «Про довірчі послуги». Крім того, Українське Бюро кредитних історій, до якого відбувалися запити відповідача, не є державною установою, яка здійснює ідентифікацію, облік та (або) верифікацію осіб. Ця установа лише збирає та оброблює інформацію, яку надають їй фінансові установи в електронній формі. В уставі цієї організації навіть не задокументовано обов`язок перевірки отриманої від інших установ інформації. Тобто - інформація, яка отримана з Українського Бюро Кредитних Історії не є завідомо достовірною, і звіряти за нею анкетні дані, а тим більше - проводити ідентифікацію достовірно неможливо, та законодавством не передбачено. Позивач стверджує, що ТОВ «УБКІ» було зібрано недостовірну інформацію про нього з невідомих джерел. Це стосується як місця роботи, місця реєстрації, паспортних даних, сімейного стану. На його думку факт звернення відповідача до ТОВ «УБКІ» не свідчить про те, що особу, яка до них звернулася - було належним чином ідентифіковано. 20 липня 2021 року представником відповідача надано заперечення до відповіді на відзив, в яких зокрема зазначено, що невідповідності які вбачаються з документів не були та не могли бути відомі ТОВ «ФК «ВЕРОНА» на момент отримання заявки та видачі коштів. Обставини та документи, додані позивачем до відповіді, а саме довідка АТ "ОЩАДБАНК", довідка департаменту адміністративних послуг, довідка Міграційної служби України, підтверджують доводи позивача про те, що під час оформлення позики від 04.04.2019 р. нам було надано документи, які не належать позивачу. ТОВ "ФК "ВЕРОНА" не заперечує проти цих обставин, і вважає надані докази достатніми для того, щоб підтвердити, що оформлення позики, віл 04.04.2019 р. № 433493 відбулося за невірними даними позичальника. Також погоджуються з тим, що вказані обставини можуть свідчити про те що така заявка на отримання позики була оформлена шахрайським шляхом невідомими особами без відома позивача. Втім, всі вказані докази можуть підтвердити лише одну обставину - [PERSON] насправді не подавав заявку і не отримував позикових коштів. Але ця обставина, доведена належними та допустимими доказами, повністю виключає можливість задоволення позову про визнання недійсним договору та застосування наслідків такої недійсності. Оскільки сума позики була перерахована на банківську картку [NUMBER] видану АТ "ОЩАДБАНК", тоді як відповідно до довідки від 04.09.2020 р. в АТ "ОЩАДБАНК" немає рахунків, відкритих на ім`я позивача. Вказана обставина на думку відповідача свідчить про те, що позика не передавалася позивачу тобто договір позики не може вважатися укладеним в силу приписів ст.1046 Цивільного кодексу України. Таким чином, визнання недійсним неукладеного договору, а тим більше - застосування наслідків недійсності щодо неукладеного договору, є об`єктивно неможливим. Відповідач з огляду на вказані обставини, та враховуючи заявлені предмет і підстави позову, наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов [PERSON] до ТОВ "ФК "ВЕРОНА" не може бути задоволений, і просить його відхилити. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву в якій підтримали позовні вимоги та просили провести розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕРОНА» в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому\~засіданні встановлено,\~що з травня 2019 та протягом 2020 років [PERSON] почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №433493 від 04.04.2019 року укладеного в мережі Інтернет з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕРОНА» . ТОВ «ФК «ВЕРОНАна адвокатський запит було надано копії документів, які надала особа при оформленні кредиту, зокрема копії паспорту серія [NUMBER] , довідки РНОКПП. «Заявка-приєднання №433493 до Примірного договору про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.04.2019 року», «Примірний договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (публічна пропозиція (Оферта)) товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», Інформаційну довідку від ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №97/06 від 15.06.2020 року, копії паспорту [NUMBER] , та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, що свідчать про підтвердження факту отримання [PERSON] кредиту на суму 3600 гривень 00 копійок. Судом встановлено, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.10.2004 року, який позивач [PERSON] не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з позивача, РНОКПП [NUMBER] , однак відмінність від довідки з РНОКПП позивача полягає у даті видачі, а саме позивачу було видано 14.01.2019 року, що також підтверджено у відповіді Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, тоді як РНОКПП наданий, невідомою особою, відповідачам для оформлення кредитного договору видано 29.08.2001 року. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серія [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 13.10.2004 року. Також з відповіді Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України вбачається, що стосовно особи з паспортом серія [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. Відповідно до листа Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (вих. № 1201.4.1-5005/1201.4.3.1-20 від 07.05.2020) вбачається, що паспорт, який було надано для оформлення кредитного договору, серія АЕ№383591 належав [PERSON] , [INFO] , який значиться як померла особа. Крім того під час оформлення кредиту в ЗАЯВІ - ПРИЄДНАННЯ №312615 невідомі особи зазначили засоби зв`язку які не належать позивачу [PERSON] та місце роботи ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД де позивач ніколи не працював, що підтверджено трудовою книжкою. На даний час за заявою позивача [PERSON] від 19 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрите кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 року та № 12020045630000009 від 07.07.2020 року, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо), то такий правочин є оспорюваним. З огляду на викладене вище, договір позики (заявка приєднання), який [PERSON] не підписував та на підписання якого не уповноважував інших осіб може визнаватись недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, було укладено Електронний договір з урахуванням вимог Закону України «Про електрону комерцію», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з узгодженням статей 639-642 ЦК України, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Для ідентифікації особи, було використано та накладено електронний підпис одноразовим ідентифікатором «74236» в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якого було направлено на телефонний номер який позивачу не належить. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Оскільки укладено електронний договір - електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочини не можуть бути визнано недійними у зв`язку з його вчинення в електронній формі, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Крім того відповідачем визнано факт не укладання позивачем [PERSON] спірного кредитного договору. Враховуючи вище викладене суд вважає, що кредитний договір № 433493 від 04.04.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕРОНА» код ЄДРПОУ: 41602157 та [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] , слід визнати недійсним. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕРОНА» на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 840,80 грн., -

Outcome: approved