Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Представник ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 07.03.2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1239SK, згідно якого банк надав [PERSON], а останній отримав суму кредиту у розмірі - 90 000,00 гривень зі сплатою 25,00 % річних, строком з 07.03.2013 року по 07.03.2018 року з погашенням суми кредиту та процентів у порядку та строки передбачені умовами кредитного договору ,згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконує. Письмову вимогу банку про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. [PERSON] порушував терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 22.04.2014 року перед позивачем по кредитному договору становить становить 104 226,32 грн. (сто чотири тисячі двісті двадцять шість гривень, 32 коп.) з яких : 4797,53 грн., - прострочена заборгованість по кредиту; 78598,39 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 109,26 грн. - інфляційні втрати; 37,19 грн. - 3% річних від простроченої суми; 7218,42 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за період з 10.12.2013 р. по 22.04.2014 р.; 332,16 грн. - інфляційні втрати; 46,51 грн. - 3% річних від простроченої суми; 6255,00 грн. - прострочена щомісячна комісійна винагорода за управління кредитом; 6831,86 грн. - пеня за несвоєчасність сплати відсотків за користування кредитом. З посиланням на викладене та на норми ст.ст. 526, 536,610,629,625,1049,1050,1054 ЦК України, позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість по кредитному договору №1239SK від 07.03.2013 року в сумі 104 226,32 гривень. В судовому засіданні представник позивача Медвідь В.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях надісланих на адресу суду 21.11.2014 року. Зокрема пояснив суду, що кредитні кошти згідно укладеного між ним та банком кредитного договору він не отримав до сьогоднішнього дня. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях надісланих на адресу суду 21.11.2014 року. Наголошуючи на тому, що меморіальний ордер № 25890 від 07.03.2013 року не свідчить про видачу відповідачу кредиту, а відображає проведення внутрішньобанківської операції з переказу [PERSON] коштів особисто собі, оскільки і платником і отримувачем коштів є одна особа . Вважає, що подана позивачем виписка з рахунку клієнта за 07.03.2013 року не є допустимим доказом, а в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем кредиту - первинні документі, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наявність меморіального ордеру не є доказом видачі відповідачу кредитних коштів, а лише підтверджує списання грошових коштів з одного рахунку ПАТ "ВТБ Банк" на інший рахунок цього ж банку. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 07.03.2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1239SK, згідно якого банк надав [PERSON], а останній отримав суму кредиту у розмірі - 90 000,00 гривень зі сплатою 25,00 % річних, строком з 07.03.2013 року до 07.03.2018 року з погашенням суми кредиту та процентів відповідно до графіка повернення кредиту і сплати відсотків, що стверджується кредитним договором №1239SK від 07.03.2013 р. , копія якого приєднана до матеріалів справи. / а.с. 12-22/. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору , кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі потреби. Відповідно до п. 3.9 кредитного договору - кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № [NUMBER] у відділенні Закарпатська регіональна дирекція ПАТ "ВТБ Банк" . Відповідно до меморіального ордеру від 07.03.2013 року №25890 кредитні кошти в сумі 90 000,00 грн. були перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] позичальника. /а.с.23/ Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримав кошти від ПАТ "ВТБ Банк" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач зобов'язався повернути банку кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку та на умовах передбачені договором. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком . Сума щомісячного ануїтетного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування , сума кредиту вказаного в п. 3.1 цього договору та нараховані проценти повертаються в повному обсязі рівними частинами. Відповідно до п.5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий Кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Надання Банком грошових коштів відповідачу позивач підтверджує меморіальним ордером від 07.03.2013 року №25890, виписками по поточному рахунку відповідача за період з 07.03.2013 р. по 07.03.2013 р. (копії виписок, а.с. 54,55). Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON], як стверджує позивач, належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків. Внаслідок цього, станом на 22.04.2014 року в нього утворилась заборгованість перед кредитором по кредитному договору №1239SK від 07.03.2013 р. в розмірі 104226,32 грн. (сто чотири тисячі двісті двадцять шість гривень, 32 коп.) з яких : 4797,53 грн., - прострочена заборгованість по кредиту; 78598,39 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 109,26 грн. - інфляційні втрати; 37,19 грн. - 3% річних від простроченої суми; 7218,42 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за період з 10.12.2013 р. по 22.04.2014 р.; 332,16 грн. - інфляційні втрати; 46,51 грн. - 3% річних від простроченої суми; 6255,00 грн. - прострочена щомісячна комісійна винагорода за управління кредитом, 6831,86 грн. - пеня за несвоєчасність сплати відсотків за користування кредитом. /а.с. 6 -11/ Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.04.2014 року в ньому відображено суми сплачених відповідачем платежів, а саме по погашенню кредиту , сплаті відсотків, комісії та пені. /а.с. 10-11/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003 № 254 з наступними змінами, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити. Операції , які здійснюють банки , мають бути належним чином задокументовані ( п.4.1. ) Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи ( п. 4.2. ) Пунктом 4.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року (далі - Положення), передбачено: Залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). Згідно п. 4.6 Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Положення, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Згідно п. 5.1. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Згідно пунктів 5.4, 5.6 Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України від 21.01.2004 р. № 22, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку. Меморіальний ордер №25890 від 07.03.2013 року, що наявний в матеріалах справи свідчить про надання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER], відповідно до умов договору /а.с.13/ Представник позивача надіслав на адресу суду виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 07.03.13 р. по 07.03.13 р., згідно якого відбулось зняття готівкових коштів в терміналі в сумі 90 000 гривень. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору №1239SK від 07.03.2013 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокове повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» згідно кредитного договору №1239SK від 07.03.2013 року заборгованість в сумі 104226,32 гривень, підлягають до задоволення, оскільки позивач довів в суді ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved