Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежний інститут судових експертиз" на користь [PERSON] матеріальних збитків в сумі 10 681 грн. В обгрунтування позовних вимог вказує, що є власницею 14/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 08 квітня 1999 року за №184 їй надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,126 га в межах згідно з планом. 07 серпня 2005 року позивач уклала угоду з [PERSON] про порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, що розташована за вищезгаданою адресою. У березні 2007 року [PERSON] самовільно встановила нову браму і цегляний стовп, який закрив прохід між будинком та брамою, а хвіртку обладнала замком і закрила на ключ. В травні 2016 року [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира (справа №296/11956/15-ц) із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільної земельної ділянки в розмірі 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] забезпечити їй вільний доступ до земельної ділянки спільного користування. 11 травня 2016 року Корольовський районний суд міста Житомира на підставі її клопотання призначив будівельно-технічну товарознавчу експертизу у справі з покладенням витрат на проведення експертизи на [PERSON] , яку згідно рахунку-фактури №СФ-3110173 оплатила 8 листопада 2017 року в сумі 10609 грн разом з комісією банку в сумі 75 грн. 18 жовтня 2018 року Корольовський районний суд міста Житомира в задоволенні позову у справі №296/11956/15-ц відмовив. 16 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд виніс ухвалу по справі, якою рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 18 жовтня 2018 року скасував та ухвалив нове судове рішення, та задовільнив позов частково. Вказує, що в зв`язку з тим, що відповідач не виконав ухвал Корольовського районного суду міста Житомира в частині проведення експертизи, їй заподіяні матеріальні збитки в сумі 10681 гривні. 21 лютого 2020 року позивач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежний інститут судових експертиз" із листом, в якому просила повернути суму в розмірі 10681 грн в добровільному порядку, проте 10 березня 2020 року отримала відмову, мотивовану тим, що ухвала Корольовського районного суду міста Житомира виконана, а підстав для повернення коштів немає. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача 10681 грн в судовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежний інститут судових експертиз" на ухвалу про відкриття провадження у справі, - повернуто скаржнику. 18.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз", в якому представник відповідача просить закрити провадження у справі на підставі відсутності предмету спору. Вказує, що 12.01.2018 складено висновок №8968 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №296/11956/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушених прав власника. 15.01.2018 вказаний висновок №8968 надіслано разом з матеріалами справи (вих. № 19 від 15.01.2018) на адресу суду. Оскільки позивачка не заперечувала та не оскаржувала: ухвалу про призначення додаткової експертизи у цивільній справі №296/11956/15-ц, відтак експертиза призначена у визначений законом спосіб; направлення матеріалів до ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» для призначення додаткової експертизи у цивільній справі №296/11956/15-ц, відтак експертну установу призначено судом у визначений законом спосіб. Додаткова експертиза була проведена у повній відповідності до методики проведення експертних досліджень визначених Інструкцією №53/5, тому відповідач у повному обсязі виконав вимоги ухвали суду (якою була призначена експертиза). Оскільки витрати по проведенню експертизи ухвалою суду у цивільній справі №296/11956/15-ц у відповідності до частини 4 ст.139 ЦПК покладено на позивачку, що не було оскаржено нею, то такі витрати відносяться до судових витрат, і аж ніяк не можуть бути віднесеними до збитків. На підставі викладеного відсутні будь-які порушення прав позивачки з боку відповідача, а тому відсутній предмет спору. Крім того, у відзиві представник зазначив, що позовна заява є необґрунтованою, завідомо безпідставною, предмет спору має штучний характер, а дії позивачки мають ознаки зловживання правом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, зазначених у ньому, просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив розглянути позов без його участі, позовні вимоги вважає надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира суду з позовом, в якому просила зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою в розмірі 0,0008 га, що розташована вздовж її стіни за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] забезпечити їй вільний доступ до земельної ділянки спільного користування в розмірі 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку та стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 5000 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн (справа №296/11956/15-ц). При цьому, під час розгляду справи №296/11956/15-ц ухвалою суду від 27.09.2017 клопотання [PERSON] про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи було задоволено: призначено по справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу; виконання експертизи доручено експертам ТОВ «Незалежного інституту судових експертиз» (м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21 корп.3 оф.7); оплату за виконання експертизи покладено на [PERSON] ( [ADDRESS] ). 8 листопада 2017 року, згідно рахунку-фактури №СФ-3110173 від 31.10.2017, [PERSON] оплатила проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи на суму 10 609 грн разом з комісією банку в сумі 75 грн, що підтверджується квитанцією від 08.11.2017. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18 жовтня 2018 року у справі №296/11956/15-ц у задоволенні вказаного позову [PERSON] відмовлено. Постановою Житомирського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення: зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язати [PERSON] забезпечити вільний доступ [PERSON] до земельної ділянки спільного користування площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку [PERSON] ; у відшкодування моральної шкоди стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 грн та 1 461,60 грн судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 21.02.2020 [PERSON] сформовано заяву, в якій просила ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» в добровільному порядку перерахувати на її адресу 10 609 грн разом з комісією банку в сумі 75 грн, оскільки ухвала про проведення експертизи у справі №296/11956/15-ц відповідачем не виконана, внаслідок чого Корольовським районним судом м.Житомира рішення по суті не прийнято, чим заподіяно їй матеріальні збитки. Листом від 05.03.2020 вих.№ 104, ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» повідомило позивача про те, що ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27.09.2017 в справі №296/11956/15-ц призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу та 01.12.2017 в присутності сторін судовим експертом проведено виїзне натурне обстеження та огляд об`єктів дослідження, огляд в квартирі [ADDRESS] проводився в присутності [PERSON] 12.01.2018 складено висновок №8968 додаткової судової будівельно-технічної експертизи, який надіслано разом з матеріалами справи до суду. Таким чином, оскільки ухвала суду виконана, підстав для повернення коштів немає. Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулась до суду із цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено у статті 16 Цивільного кодексу України. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] звернулася до суду із вимогою про стягнення з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» 10 681 грн матеріальних збитків, на підставі статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням, на її думку, відповідачем ухвали суду від 27.09.2017 про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в справі №296/11956/15-ц, яка оплачена позивачем в сумі 10 681 грн. Разом з тим, як вбачається із мотивувальної частини рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 жовтня 2018 року у справі №296/11956/15-ц та постанови Житомирського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, наведені рішення були обґрунтовані/мотивовані також і з урахуванням висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 12.01.2018 №8968. Суд зауважує, що за змістом позовної заяви позивач ототожнює розмір матеріальних збитків із витратами на оплату проведення експертизи. Водночас згідно з процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, витрати, пов`язані із проведенням експертизи належать до судових витрат пов`язаних із розглядом справи. За змістом ст.141, ст.264, ст.265 ЦПК України, питання про розподіл між сторонами судових витрат вирішується під час ухвалення рішення у справі. При цьому, у відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати на проведення експертизи, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Отже, витрати, пов`язані з оплатою на проведення експертизи є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Ураховуючи зазначене, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Також, на підставі викладених мотивів суду, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю предмету спору задоволенню не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір на користь позивача стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed