Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Фільварочна О.Б. пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малоходачківська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] , який складається із: житлового будинку «А», прибудови «а», тераси «а1», хліва «Б», літньої кухні «Г», прибудови «г», господарської будівлі «Д», підвалу «(Д)Пд», хліва «Ж» (1990 року побудови), компотної ями «З», сходів «л», погребу «М», вбиральні «Н», вимощення «І», криниці «к», огорожі «1», воріт «2» хвіртки «3», що включає 1/3 частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 1/3 частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та 1/3 частку, яка належить йому ( [PERSON] ) особисто як члену колишнього колгоспного двору, а також визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] всі права забудовника щодо будівництва, здачі в експлуатацію та реєстрації права власності літньої кухні з літніми кімнтами під літ. «Л» та підвалу під літ. «(Л)пд» за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він ( [PERSON] ) є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після померлого [INFO] батька - [PERSON] та померлої [INFO] матері - [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина на належні спадкодавцям частки у житловому будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок станом на 01 липня 1990 року належав до суспільної групи колгоспний двір, який складався із п`яти членів, відтак, кожному із них належало по 1/5 частині спірного колгоспного двору. Однак, звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих батьків: [PERSON] та [PERSON] , зокрема на належні їм частки у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. За вказаних обставин вважає, що за ним слід визнати право власності на 3/5 частин житлового будинку, з яких: 1/3 частка належала його батьку - [PERSON] , 1/3 частка - матері - [PERSON] та 1/3 частка, яка належить йому ( [PERSON] ) особисто як члену колишнього колгоспного двору. Крім цього, зазначає, що рішенням виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського район) Тернопільської області від 30.01.2008 року [PERSON] надано дозвіл на побудову літньої кухні з літніми кімнатами на його присадибній ділянці в [ADDRESS] . 24 березня 2008 року на його замовлення Тернопільським районним комунальним підприємством «Селопроектбудсервіс» виготовлено будівельний паспорт. Генплан забудови земельної ділянки індивідуального забудовника [PERSON] погоджено начальником відділу містобудування та архітектури Тернопільекої РДА 24.03.2008 року. На підставі зазначених документів у 2009 році відповідно до вищезгаданого будівельного паспорту спадкодавцем [PERSON] було збудовано літню кухню «Л» з підвалом «(Л) пд». Однак, за життя здати в експлуатацію та зареєструвати своє право власності на належне йому нерухоме майно [PERSON] не встиг. Будівництво проведено на наданій померлому у користування земельній ділянці, площею 0.24 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З цих підстав вважає, що літня кухня «Л» з підвалом «(Л)пд» збудовані на підставі відповідного дозволу та належного затвердженого проекту, на земельній ділянці, що відведена для цієї мети, без істотних порушень будівельних норм і правил, відтак не може вважатись самовільним будівництвом. Тому, просить визнати за ним ( [PERSON] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] всі права забудовника щодо будівництва, здачі в експлуатацію та реєстрації права власності літньої кухні з літніми кімнатами під літ. «Л» та підвалу під літ. «(Л)пд» за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Фільварочна О.Б. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просять позов задовольнити. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 30 листопада 1989 року виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №236 від 28 листопада 1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається із 5 членів, головою якого є [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 308 виданої 06 березня 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалося по [ADDRESS] . Дозвільні документи на будівництво літньої кухні з підвалом літ. «Л», гаража літ. «В» замовником не надано. Як убачається із Інформаційної довідки №354 виданої 15 березня 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 30 листопада 1989 року виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів виданого 30 листопада 1989 року та зареєстрованого в реєстровій книзі №4 за реєстровим №252. Згідно довідки №303 виданої 06 травня 2019 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року - колгоспний двір, голова двору - [PERSON] та члени двору: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук. [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис №02 Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яким 10 січня 2012 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Довідкою, виданою 09 липня 2012 року виконавчим комітетом Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що [PERSON] , який помер [INFO] перебував на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка. Як убачається із матеріалів спадкової справи №384/2012, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] [PERSON] , у встановлений законом строк позивач [PERSON] подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] та видачу свідоцтва на належний померлому [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходить у с. Малий Ходачків, Тернопільського району, Тернопільської області та земельної ділянки для ведення селянського господарства, яка розташована на території Малоходачківської сільської ради. Також, у матеріалах вказаної спадкової справи наявна заява дружини померлого [PERSON] - [PERSON] , згідно якої вона відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] у користь сина - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис №07 виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та 23 травня 2018 року виконавчим комітетом Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки №506 виданої 03 грудня 2018 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , яка була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , разом із нею були зареєстрованими і проживали: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка, [PERSON] - правнука. Із наявної у матеріалах копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. убачається, що в установлений законом строк позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Також, із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Олійник Ірина Тарасівна. 10 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна після померлої [PERSON] , за умовами якого сторони погодили, що сину померлої [PERSON] переходить частка у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та грошові вклади з нарахованими на них відсотками та компенсаціями в АТ «Ощадбанк». Дочці померлої [PERSON] переходить земельна ділянка, площею 1,9544 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Краець Т.В. При цьому, 28 березня 2018 року держаним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №839/0219, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , зокрема на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки було виявлено, що реєстрація права власності житлового будинку на ім`я померлих в бюро не проведена, житловий будинок належить колгоспному двору. 05 березня 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено [PERSON] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житлового будинку, 1960 року побудови, а - прибудови, 1986 року побудови, а1 - тераси, 1990 року побудови, Б - хліва, 1968 року побудови, В - гаража, 2009 року побудови, Г - літньої кухні, 1968 року побудови, г - прибудови, 1956 року побудови, Д - господарської будівлі, 1990 року побудови, (Д)Пд підвалу, 1990 року побудови, Ж - хліва, 1990 року побудови, З - компотної ями, 1990 року побудови, Л - літньої кухні, 2009 року побудови, (Л)Пд - підвалу, 2009 року побудови, л - сходів, М - погребу, 1968 року побудови, Н - вбиральні, 1968 року побудови, І - вимощення, к - криниці, 1 - огорожі, 2 ворота, 3 - хвіртки. Згідно експлікації приміщень до плану житлового будинку [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку складає 74,5 кв.м., житлова площа - 45,4 кв.м. В Інформаційній довідці про технічний стан нерухомого майна №308 виданій 06 березня 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, дозвільні документи на будівництво літньої кухні з підвалом літ «Л», гаража літ. «В» відсутні. Рішенням виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №5 від 30 січня 2008 року надано дозвіл [PERSON] на побудову літньої кухні з літніми кімнатами на його присадибній ділянці по [ADDRESS] . Вказаним рішенням також зобов`язано після закінчення будівництва літньої кухні, представити комісії призначеній сільською радою прийняти її в експлуатацію. На підставі рішенням виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №5 від 30 січня 2008 року Тернопільським районним комунальним підприємством «Селопроектбудсервіс» Відділу містобудування, архітектури і житлово-комунального господарства 24 березня 2008 року виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника [PERSON] на будівництво літньої кухні з літніми кімнатами по [ADDRESS] . Довідкою №453 виданою 03 червня 2019 року виданою Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що земельна ділянка, площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] була надана в користування [PERSON] . На даний час, перебуває в користуванні [PERSON] , цільове призначення не змінювалося. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 09 січня 1960 року у с. Малий Ходачків, Тернопільського району Тернопільської області. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістомст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Відтак, з огляду на те, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року належав до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та члени двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожному із них належало по 1/5 частині вказаного колгоспного двору. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем невірно визначено розмір часток у вказаному житловому будинку, які підлягають спадкуванню, зокрема позивач вказує на те, що частки спадкодавців у даному колгоспному дворі складають по 1/3 частині. Однак, з огляду на положення ст. 123 ЦК УРСР 1963 року та кількість членів спірного колгоспного двору, кожному члену колгоспного двору, в тому числі і спадкодавцям і позивачу належить по 1/5 частині. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Судом установлено, що за життя [PERSON] не було складено заповітного розпорядження, відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом установлено, що позивач [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , як такий, що був зареєстрований та проживав разом із спадкоємцем на час його смерті. Відтак, будучи спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] позивач [PERSON] набув право на спадкування 1/5 частини вказаного житлового будинку після померлого [PERSON] , оскільки дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини в користь позивача, дочка померлого [PERSON] спадщину не приймала після померлого [PERSON] про що свідчать матеріали спадкової справи. Разом ізцим, після померлої [INFO] [PERSON] , позивач набув право на спадкування 2/5 частин спірного житлового будинку [ADDRESS] , з яких 1/5 частина спадкується ним після померлого батька - [PERSON] та 1/5 частина - після смерті матері - [PERSON] . При цьому спадкуванню підлягає майно, яке було побудоване до 1990 року. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Щодо вимоги про визнання за позивачем права власності на належну йому частку у колгоспному дворі, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Натомість, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження порушення, або оспорювання будь-якими іншими особами його права на належну йому частку у майні колгоспного двору. За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання за ним права власності на належну йому, як члену колгоспного двору, частку у житловому будинку [ADDRESS] . Щодо вимоги позивача про визнання за ним, в порядку спадкування за законом всіх права забудовника щодо будівництва, здачі в експлуатацію та реєстрації права власності літньої кухні з літніми кімнатами під літ. «Л» та підвалу під літ. «(Л)пд» за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Вимогами частини 5 статті 376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року N 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з нормами статті 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За пунктом 8 роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Зазначену позицію, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», підтримав Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 року (справа №308/6102/16-ц). З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, оскільки дозвільна документація на вказані добудови, зокрема кухні з літніми кімнатами під літ. «Л» та підвалу під літ. «(Л)пд» виготовлена на ім`я спадкодавця [PERSON] , який за життя не встиг узаконити дані добудови, суд приходить до переконання, що до позивача, як спадкоємця після померлого [PERSON] , переходять права і обов`язки забудовника, в тому числі: право здачі та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію та реєстрації права власності. На підставі викладеного та

Outcome: partial