Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог послалися на те, що з 01.07.2013 року ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території по мікрорайонам Східний 1,2,3 в м. Кривому Розі. Позивач - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», надав [PERSON] житлово-комунальні послуги на суму 4536,92 грн. за період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить до приватної форми власності. Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу України (ЖКУ): «Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію». В свою чергу, відповідно до ст.ст. 151, 156 Житлового кодексу УРСР, ст. ст 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків споживач зобовязаний вчасно та у повному обсязі сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг, а також приймати участь у загальних витратах на обслуговування будинку пропорційно своїй частці у його майні (ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно ст. 360 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 10 ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, відповідач зобовязаний нести затрати по утриманню будинку, в якому знаходиться його квартира та прибудинкової території. Відповідач же, в порушення вимог ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 року, ст. 360 ЦК України не сплачує позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг. У звязку з цим, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року складає 4536,92 грн.. Сума інфляції станом на 01.07.2015 року становить 1815,95 грн. 02.09.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за заявою ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON]., який 30.10.2015 року був скасований. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги за період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року у сумі 4536,92 грн., інфляційні витрати станом на 01.07.2015 року в розмірі 1815,95 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 1218 грн. 08.09.2016 року представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність з урахуванням письмових пояснень та задовольнити позов повність ( а.с. 145 - заява). 08.09.2016 року відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи була повідомлена ( а.с. 139 розписка, а.с. 143 повістка, а.с. 144 повідомлення про вручення судової повістки). 29.02.2016 року відповідач [PERSON] до суду надала письмові заперечення на позовну заяву, в який послалася на те, що до позовної заяви не додані статутні та розпорядчі документи, що підтверджують повноваження юридичної особи та її керівників на здійснення діяльності по наданню житлово-комунальних послуг та додаток до договору з переліком робіт. Крім того, позивач не надав основний документ договір з споживачем про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до вимог ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Громадянин набуває статус споживача лише після того, як він підпише письмовій договір з комунальним підприємством. Підписавши договір споживач набуває зобовязання по сплаті за послуги. Договір про надання житлово-комунальних послуг ТОВ "Житлосервіс- КР" їй, як власнику, квартири всупереч п. 3 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не надавався та не укладався. Нарахування індексу інфляції є протизаконним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в неї не вбачається прострочення виконання грошового зобовязання, у звязку з відсутністю договірних відносин між позивачем та нею. Вказує, що стаття 625 ЦК України до правовідносин, що виникають на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" застосуванню не підлягає. Нею неодноразово були подані письмові звернення керівництву ТОВ "Житлосервіс-КР" про відсутність будь-яких послуг. Проте, їй не було надано перелік послуг, який надається будинку № 10 по бул. Кірова та акти виконаних робіт на підставі чого виконуються відповідні послуги. Вказує, що житлово-комунальні послуги позивачем фактично не надаються, при цьому на її звернення перерахунок не здійснюється в зв'язку з чим вона, як власник квартири дійсно не сплачує позивачеві нараховані суми за житлвоо-комунальні послуги, просилаь відмовити в задоволенні позовних вимог повністю ( а.с. 22-23 заперечення). Будучи присутньою в судовому засіданні 05.05.2016 року відповідач підтримала свої письмові заперечення. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: м. Кривий Ріг, бул. Кірова, 10/21, яка відноситься до приватної форми власності. За період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року відповідачем не сплачувалися\~\~за спожиті житлово-комунальні послуги в частині нарахувань\~\~за утримання будинку та прибудинкової території в зв'язку\~\~з чим за цей період виникла заборгованість у розмірі 4\~536,92\~ гривень та інфляційні витрати у розмірі 1\~815,95 гривень (а.с. 3-4 інформація про стан особового рахунку, а.с. 5- розрахунок інфляційних витрат).\~\~30 жовтня 2015 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судовий наказ від 02 вересня 2015 року, винесений за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4\~536,92 гривень, інфляційних витрат у розмірі 1\~815,95 гривень та судовий збір у розмірі 121,80 гривень, був скасований (а.с.6 - копія ухвали). Відповідно до\~ст.162 ЖК України\~плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. У відповідності до пункту 1\~статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII\~(з наступними змінами і доповненнями) утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно з пунктом 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, однак відповідач своїх обов`язків належним чином не виконувала, в результаті чого по оплаті за ці послуги утворилася заборгованість. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, їх врегулювання здійснюється на підставі\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. (надалі Закон) зі змінами та доповненнями, норми якого є спеціальними, з врахуванням загальних положень\~ЦК України\~щодо договірних зобов'язань. Частиною 1\~ст. 19 Закону\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями\~20,\~21 Закону\~визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. При цьому, п.1 ч. 3 ст. 20 Закону покладає на споживача обов'язок з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплату житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або\~законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 року. Відповідно до змісту зазначених вище положень\~Закону\~споживач може відмовитися від укладення договору надання житлово-комунальних послуг, зокрема договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Судом не встановлено, що відповідач та інші мешканці будинку надали до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»\~\~письмову заяву про відмову від користування послугами з утримання будинку та прибудинкової території, а її звернення про укладення договору на її умовах не може свідчити про бажання нею укладення саме типового договору. Позивачем надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачем вони споживалися. Такі дії свідчать про існування обов'язку відповідача здійснювати оплату таких послуг. Відповідно до ч. 2\~ст. 32 Закону\~розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку. Тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлені рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території\~\~для населення Довгинцівського району\~\~м. Кривого Рогу» від 14.12.2011 року № 417 залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Додатком № 2 до вищезазначеного рішення встановлюється Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які щомісячно сплачуються мешканцями (в тому числі: експлуатаційні послуги, користування ліфтом, водопостачання та водовідведення). Отже відповідач користується послугами з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач згідно вказаного Переліку, визначеного Додатком № 2 до рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території\~\~для населення Довгинцівського району\~\~м. Кривого Рогу» від 14.12.2011 року № 417, яке було чинним на час виникнення спірних відносин, нараховуючи оплату за їх споживання на підставі\~\~Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 « Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»\~і затвердженого нею Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, згідно вимог ст.\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості\~\~за період з 01.07.2013 року по 01.08.2015 року у розмірі 4\~536,92 грн., інфляційні витрати у розмірі 1\~815,95 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідно ст. ст.\~88,\~89 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved