Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилась після батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є сином померлого, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме 1\\2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом. З 2002 року проживає постійно у Канаді, тривалий час не мав права покидати територію вказаної держави, та спілкування з батьком відбувалось лише в мережі інтернет-ресурсу. З січня 2016 року в Канаді на переоформленні знаходились документи про надання громадянства, та лише 08.02.2017 року видано паспорт громадянина Канади. Через скрутне матеріальне положення не міг своєчасно оформити спадщину. Лише 17.02.2020 року звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, однак 04.03.2020 року приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Поліщук Л.В. Постановою відмовлено у видачі свідоцтва, так як пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. За вказаних обставин, а також зважаючи на поважність причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в строки, встановлені чинним законодавством України, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу від 10.03.2020 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П. Ухвалою суду від 13.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 25.05.20210 року [PERSON] надала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду від 17.06.2020 року витребувано від приватного нотаріуса Поліщук Л.В. копію спадкової справи № 4\\2020 від 18.02.2020 року в спадковому реєстрі № 59477985 після смерті [PERSON] . Закрито підготовче судове засідання. 18.08.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Поліщук Л.В. надійшла копія спадкової справи № 4\\2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Із-за неявки відповідача, слухання справи неодноразово відкладалось, зважаючи на приписи ст. 223 ЦПК України. Позивач та його адвокат у судове засідання не з`явились, представником позивача адвокатом Родіоновою В.Є. надана заява у про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Поліщук Л.В. просила про розгляд справи у її відсутності. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом, та належні їм правовідносини. [PERSON] є сином [PERSON] , померлого [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08.12.2016 року. За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.12.2009 року [PERSON] спадкує після дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , 1\\2 частку житлового будинку [ADDRESS] (реєстровий 4-1560). 30.01.2010 року зареєстровано право власності на 1\\2 частку будинку ( номер запису 13944). 29.03.2011 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Стадніченком С.А. (реєстровий 179), яким 1\\2 частину житлового будинку [ADDRESS] , а також усе майно заповідав [PERSON] , [INFO] . 18.02.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ММНО Поліщук Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак постановою № 17\\02-31 від 04.03.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском передбаченого чинним законодавством шестимісячного строку на звернення із такою заявою. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено матеріалами справи, позивач від прийняття спадщини не відмовлявся, є єдиним спадкоємцем. Однак, у зв`язку з тим, що на момент смерті батька знаходився у Канаді, документи знаходились на оформленні громадянства Канади, що підтверджується наданими документами від 08.02.2017 року, внаслідок чого і, отримав від нотаріуса постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2020 року в зв`язку з пропуском встановленому чинним законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Частиною третьою статті 3\~ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене на\~підставі повно\~і всебічно\~з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223\~ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними\~положеннями про\~спадкування право\~на спадщину\~виникає в\~день відкриття\~спадщини;\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34\~Закону України\~"Про\~нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті свого батька, будучи його спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63\~Закону України\~"Про\~нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року N\~296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за\~змістом висновки\~викладені у\~постановах Верховного\~Суду України\~від 23\~серпня 2017\~року у\~справі N\~6-1320цс17,\~від 06\~вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними\~висновками погодився\~Верховний Суд\~у постановах від\~12\~вересня 2018\~року у\~справі N\~484/3221/17\~(провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuitinom nibu srebus praecipuumes seiustitiaeae quitatis quequam strictiiurisrationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Враховуючи обставини\~справи,\~наявності заповіту\~на користь\~позивача як\~спадкоємця майна\~ [PERSON] ,\~а також\~наведені позивачем\~причини,\~які є\~об`єктивними\~та істотними\~труднощами,\~суд відповідно\~до положень\~частини третьої статті 1272 ЦК України\~дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України",\~заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вище наведені положення законодавства, а також зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу і суд визнає їх поважними. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved