Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство "Укрсоцбанк" звернувся до суду 03.12.2014 року з вищевказаним позовом. В обгрунтування позову зазначили, що відповідно до укладеного договору № 123/07-ІК/019 від 09.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 55\~000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2017 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором №123/07-ІК/019 від 09.08.2007 року між позивачем\~ \~ та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № 123/07-ІЗ/019 від 09.08.2007 року, відповідно до якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований на земельній ділянці, загальною площею 235,3 кв.м. та житловою 121,6 кв.м., що знаходиться за адресою : України, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Липецька, буд. 21 а. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2007 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 353500 грн. 00 коп. Відповідно до Умов Кредитного договору відповідач зобов'язується повернути кредит, виплачувати проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак [PERSON] та відповідач\~взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконали,\~ \~ у зв'язку з чим станом на\~ \~ 07.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 92491,34 доларів США, що за курсом НБУ складає\~ \~ 1073001,52 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 48130, 00 доларів США (558361,04 грн.); заборгованість по відсоткам за користування кредитом 35789,36 доларів США(415195,99 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3663, 63 доларів США(42502,16 грн.); пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4908,36 доларів США (56942,33 грн.). Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно), шляхом надання йому права продажу будинку, який розташований за адресою : Дніпропетровська обл. м. Кривий Ріг, вул. Липецька, 21а в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 123/07-ІК/019 від 09.08.2007 року . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала , дала пояснення відповідно позовних вимог, вказала, що третя особа кредит отримав, в іпотеку відповідач передала будинок, що розташований в м. Кривий Ріг, вул. Липецька, 21а, позов не визнала, але просить відмовити посилаючись тільки на те, що не буде де жити дітям, які зареєстровані в будинку, але діти там прописані після того як будинок переданий в іпотеку, тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, так як вони залишаться на вулиці та дітям не буде де жити. Коли брали такий кредит, то думали, що будуть виплачувати та мали змогу платити, а тепер не мають змоги. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що коли брав кредит , була можливість його сплачувати, а тепер ситуація змінилася , сплачувати може лише з пенсії 10 %. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснила, що заперечує проти задоволення позову так як в будинку прописані діти, які можливо не мають іншого житла та на момент укладення договору кредиту старша донька відповідача проживала разом з нею тому , це вважаєлося місце її проживання і без реєстрації, оскільки місцем проживання дитини є місце проживання її матері. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами було укладено договір № 123/07-ІК/019 від 09.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 55\~000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2017 року. (а.с. 10-12). З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором №123/07-ІК/019 від 09.08.2007 року між позивачем\~ \~ та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № 123/07-ІЗ/019 від 09.08.2007 року, відповідно до якого банку в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований на земельній ділянці, загальною площею 235,3 кв.м. та житловою 121,6 кв.м., що знаходиться за адресою : України, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Липецька, буд. 21 а. (а.с. 13-14). Майно належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2007 року. (а.с. 18). Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 353500 грн. 00 коп. (а.с. 13). Відповідно до Умов Кредитного договору відповідач зобов'язується повернути кредит, виплачувати проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак [PERSON] та відповідач\~взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконали,\~ \~ у зв'язку з чим станом на\~ \~ 07.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 92491,34 доларів США, що за курсом НБУ складає\~ \~ 1073001,52 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 48130, 00 доларів США (558361,04 грн.); заборгованість по відсоткам за користування кредитом 35789,36 доларів США(415195,99 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3663, 63 доларів США(42502,16 грн.); пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4908,36 доларів США (56942,33 грн.). (а.с. 4-9). Згідно з п.1\~ ст. 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно п.2\~ ст. 590 ЦК України\~ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно положення кредитного договору та договору іпотеки, передбачено, що в разі невиконання боржником відповідних положень вказаних вище договорів, іпотекодержатель (Банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків простроченням виконання, включаючи пеню і інші штрафні санкції, а також витрати відносно звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією. Згідно з п.1\~ ст. 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно п.2\~ ст. 590 ЦК України\~ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 12 ЗУ „ Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку за рішенням суду. Статтею 38 ЗУ „Про іпотеку" передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу. У відповідності з п. 61, п. 63 розділу 3 „Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України" при нотаріальному посвідченні договору купівлю-продажу нерухомості крім правоустановчих документів, необхідні документи, право на отримання яких має тільки власник майна, його спадкоємці, правонаступники та уповноважені особи. Таким чином необхідно надати банку право на отримання будь-яких документів, щоб фактично не спричинити не уможливлення виконання рішення суду. Також відповідно до ст. 34 ЗУ „Про іпотеку" необхідно передати іпотекодержателю в управління предмет іпотеки на період його реалізації, оскільки не передача в управління предмета іпотеки може суттєво ускладнити його реалізацію. Статтею 38 ЗУ „Про іпотеку" передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу. Отже коли [PERSON] брав кредит в банку, а відповідач передавала банку в забезпечення виконання цього кредитного зобовязання в іпотеку свій будинок, то вони мали передбачити можливі ризики, тим більше зважаючи на суму кредиту. Відповідач чітко розуміла, що такий варіант небажаний але можливий. Тим більше кредит брався не під житло, в тому числі житло для дітей, а під відкриття своєї справи (бізнесу). Крім того як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим відповідачем та третьою особою, до моменту укладення кредитного договору та передачі будинку № 21а в іпотеку, відповідач та діти були зареєстровані за адресою місця проживання відповідача м. Кривий Ріг, буд. 16 а. та під час укладення договору іпотеки [PERSON] гарантувала банку, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб. Згідно п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин" суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь які дії вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку , народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. За таких обставин, вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та доведені матеріалами справи. Однак 07.06.2014 року набрав чинності ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті № 1304-VII від 03.06.2014 року. Протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~ Закону України "Про заставу"\~ та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~ Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. 2. Протягом двох тижнів з дня набрання чинності цим Законом: 1) Кабінет Міністрів України за погодженням з Національним банком України подає на розгляд Верховної Ради України проект закону, який врегульовує питання, зазначені у пункті 3 цього Закону; 2) Національний банк України приводить свої нормативні акти у відповідність із нормами цього Закону та здійснює належні заходи як кредитор останньої інстанції для підтримки адекватного рівня платоспроможності банків, які підпадають під дію цього Закону як кредитори. 3. [PERSON] набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. 4. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. 5. [PERSON] не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до\~ Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". 6. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами\~ Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". В постанові № 6-46цс 15 від 15.04.2015 року Верховний Суд України дійшов такої правової позиції, що мораторій не звільняє від виконання зобовязання, а є відстроченням виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акту. Встановлений Законом № 1304- VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобовязань за кредитами в іноземній валюті , не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором , а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії даного закону. Крім того, відповідно до ч.1\~ ст. 88 ЦПК України\~ на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved