Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

ПАТ КБ "Надра" звернулося в суд з позовом до СФГ "Промінь", [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 156384 грн. 35 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з кредитним договором №15/АУ/2007-980 від 4 вересня 2007 року банк надав відповідачу по справі СФГ "Промінь" на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в розмірі 119200 грн., зі сплатою 17 відсотків річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 5 вересня 2011 року. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повертати необхідні платежі по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідачем по договору кредиту 4 вересня 2007 року було укладено договори поруки, за якими відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зобов'язалися відповідати за невиконання СФГ "Промінь" усіх його зобов'язань перед кредитором. Проте фермерське господарство не виконало свого зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 3 липня 2013 року склала 156384 грн. 35 коп., із яких заборгованість по тілу кредиту становить 69138 грн. 69 коп., нараховані відсотки - 54219 грн. 45 коп., плата за управління кредитом - 8606 грн. 63 коп., пеня за прострочення сплати кредиту - 18251 грн. 67 коп., штраф, нарахований згідно з пунктом 9.3. кредитного договору - 6167 грн. 91 коп. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні 23 грудня 2013 року представник [PERSON], котрий представляє інтереси відповідача СФГ «Промінь» та відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON], позов визнав частково. Так, він визнав позовні вимоги в частині стягнення з фермерського господарства заборгованості по тілу кредиту у розмірі 69138 грн. 69 коп. та заперечив щодо стягнення решти заборгованості, вважаючи такі вимоги необґрунтованими. Позовні ж вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] представник не визнав, посилаючись на пропуск позивачем позовної давності. Так, стверджує представник, згідно з укладеним кредитним договором останнім днем сплати відповідачем платежу є 5 вересня 2011 року, а вимогу до поручителів банк пред'явив лише 5 липня 2013 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тому представник просить в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. В судові засідання 3 і 21 березня 2014 року представник відповідачів не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Вислухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 4 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем по справі СФГ "Промінь" було укладено кредитний договір №15/АУ/2007-980, згідно з яким банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 119200 грн. для придбання основних засобів, зі сплатою 17 відсотків річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 5 вересня 2011 року. Згідно з договорами поруки від 4 вересня 2007 року відповідачі по спарві [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зобов'язалися відповідати за невиконання боржником СФГ "Промінь" усіх його зобов'язань перед кредитором. Відповідно до п.6.1.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках, передбачених договором, також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки. Згідно з п.1.3. кредитного договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 17 відсотків річних, що обчислюються, виходячи з 360 днів у році. Відповідно до умов укладеного між сторонами додаткового договору №13 ДО від 4 вересня 2007 року, яким, зокрема, було внесено зміни до розділу 9 кредитного договору, за несвоєчасне погашення кредиту чи відсотків по ньому позичальник зобов'язаний виплачувати банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення від суми непогашеної заборгованості. За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Судом встановлено, що станом на 3 липня 2013 року за відповідачем СФГ "Промінь" допущена заборгованість в розмірі 156384 грн. 35 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 69138 грн. 69 коп., нарахованих відсотків у розмірі 54219 грн. 45 коп., плати за управління кредитом в розмірі 8606 грн. 63 коп., пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 18251 грн. 67 коп., та нарахованого відповідно до п.9.3. кредитного договору штрафу в розмірі 6167 грн. 91 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦПК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідачів, наведені ним в заперечення позовних вимог в частині стягнення з СФГ «Промінь» заборгованості по відсотках, платі за управління кредитом, пені та штрафу, оскільки будь-яких доказів на їх підтвердження, які б заслуговували на увагу суду, ним не подано. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеними як факт неналежного виконання відповідачем СФГ «Промінь» своїх зобов'язань за кредитним договором, так і вимоги позивача в розмірах, що визначені в розрахунку заборгованості. Вирішуючи питання доведеності позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON], суд керується положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як з'ясовано судом, договорами поруки, укладеними між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON], не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України. Згідно ж із кредитним договором, строком виконання основного зобов'язання по ньому є 5 вересня 2011 року. Судом встановлено, що після вказаної дати будь-які вимоги на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] щодо виконання ними взятих на себе зобов'язань позивачем не направлялися, що підтвердив і представник позивача в судовому засіданні. Враховуючи наведене, а також те, що позов до суду пред'явлено 5 липня 2013 року, представником відповідачів заявлено про застосування строку позовної давності, а позивачем не надані докази, які свідчать про поважність причини пропуску строку звернення до суду, сторонами відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК Укораїни позовна давність, встановлена законом, не збільшена за домовленістю між ними, відповідного письмового договору суду не надано, суд вважає вірним застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителів як солідарних боржників.

Outcome: partial