Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

19.11.2018 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява від [PERSON], в якій вона просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що її чоловік [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2012 року позивач фактично виховує дітей сам, оскільки їхній батько не приймає жодної участі у їх вихованні та утриманні, не виконує своїх батьківських обов'язків. За час навчання дітей у школі, їхній батько декілька разів приходив до школи в нетверезому стані, навчанням та вихованням дітей не цікавився. На засіданні комісії опікунської ради Шполянської міської ради об'єднаної територіальної громади від 07.11.2018 відбувся розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. Встановлено, що батько життям дітей та станом їх здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з дітьми майже не спілкується. Враховуючи інтереси дітей комісія склала Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. Тому позивач і звернувся до суду. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав. В судове засідання представник третьої особи з'явився, позов підтримав. Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперчував, вказуючи що не спілкувався з дітьми щоб не створювати конфлікти з позивачем та її батьками, аліменти сплачувати не може, так як не працює. Відзив до суду не подав. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.11.2018 позовну заяву було залишено без руху у звязку з необхідністю усунення недоліків. Позивач усунув недоліки у визначений термін та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.12.2018 було відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2019 було закрито підготовче засідання в справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] народилася [INFO] актовий запис № 3, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.01.2007, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.17). [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 60, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.04.2012, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.18). Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб №13203 від 29.10.2018, виданої [PERSON], за адресою [ADDRESS] до складу сім'ї входять: власник - [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] року народження, внучка - [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно з характеристикою [PERSON], учениці 1-6 класу Шполянської загальноосвітньої школи І - III ступенів № 1 Шполянської міської ради, виданою класним керівником [PERSON] та ствердженої підписом директора [PERSON], [PERSON] навчається в першому класі. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Має довільну пам'ять, добре запам'ятовує програмовий матеріал. На уроках уважна, активна. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Бере активну участь у громадському житті класу. Скромна, товариська, весела, дисциплінована. Має багато друзів. Мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню [PERSON] (а.с. 11). Згідно з довідкою, виданою закладом дошкільної освіти №4 «Сонечко» Шполянської міської ради батько дитини [PERSON] - [PERSON] не брав участі у вихованні доньки: за час перебування дитини в закладі, батько не відвідував батьківські збори, родинні свята та інші форми роботи з батьками. Батько не цікавився дитиною, не спілкувався з вихователями з приводу її розвитку та виховання, не забирав дитину з закладу (а.с. 12). Згідно з інформацією, наданою дирекцією Шполянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Шполянської міської ради об'єднаної територіальної громади Черкаської області [PERSON], батько [PERSON], учениці 6-Б класу Шполянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, в період часу з 01.09.2017 по 01.10.2018 на батьківські збори не з'являвся та не звертався до класного керівника з питання навчання та виховання дочки (а.с. 13). Відповідно до характеристики [PERSON], який проживає [ADDRESS], виданої головою вуличного комітету [PERSON], [PERSON] на даний момент ніде не працює, з дітьми не спілкується. Зловживає спиртними напоями, з сусідами конфліктує (а.с. 14). Відповідно до рішення Шполянського районного суду від 20.04.2012 шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 05.08.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №77 було розірвано (а.с. 19). Згідно з довідкою-розрахунком Шполянського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.11.2018 становить 77242,72 грн. (а.с. 8-9). Згідно з інформацією, наданою лікарем-психіатром Шполянської центральної районної лікарні [PERSON] - [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], перебуває на «Д» обліку у лікаря - психіатра (а.с. 20). Відповідно до акту обстеження умов проживання, квартири [ADDRESS], житло розміщене на 5 поверсі, складається з 6 кімнат. Квартира в належному стані, продуктами харчування, одягом діти забезпечені. Для виховання та розвитку дітей створені всі належні умови (а.с. 15). Відповідно до висновку комісії Шполянської міської ради об'єднаної територіальної громади як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради об'єднаної територіальної громади від 08.11.2018 № 406, батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків щодо малолітніх дітей: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, нехтує своїми батьківськими обов'язками, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не дає доступу до культурних так інших духовних цінностей; не забезпечує необхідним харчуванням, не відвідує шкільні заходи за їх участю та не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку. Тому Комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей (а.с. 5-6). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов'язку по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак оскільки наявне рішення про стягнення аліментів, тому суд вважає що відсутні підстави для прийняття рішення про стягнення аліментів. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 704,8 на користь позивача. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved