Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

31.07.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», в якому просить скасувати наказ ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» №136-к від 21 червня 2019 року "Про припинення трудового договору", поновити на посаді головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та стягнути з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. В подальшому позивач [PERSON] подав до суду клопотання про залучення співвідповідача у справі ДП «Старицький військовий лісгосп». 10.02.2020 [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просив скасувати наказ ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» №136-к від 21 червня 2019 року "Про припинення трудового договору", поновити на посаді головного інженера Державного підприємства «Старицький військовий лісгосп» та стягнути з ДП "Старицький військовий лісгосп" на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.06.2019. 21.08.2020 позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив скасувати наказ ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» №136-к від 21 червня 2019 року "Про припнинення трудового договору", поновити на посаді головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та стягнути з ДП "Старицький військовий лісгосп" на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.06.2019. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що10.04.2014 наказом №26-к був прийнятий на посаду начальника виробничого відділу Старицького військового лісгоспу. В подальшому, наказом №63-к від 01 вересня 2014 року його переведено на посаду головного інженера Старицького військового лісгоспа. 04 квітня 2019 року ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» направив повідомлення, згідно якого у відповідності до ст.49-2 КЗпП України, його попереджено про вивільнення із посади головного інженера Старицького військового лісгоспа ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та про подальше звільнення з роботи, яке має відбутись 02 липня 2019 року. Одночасно із попередженням про звільнення йому було запропоновано іншу роботу на підприємстві, враховуючи усі наявні посади, які були вакантними, у тому числі декретні посади. З даним попередженням його було ознайомлено 12 квітня 2019 року під розписку. 10 травня 2019 року відбулось засідання профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкобінат» на якому розглядалось питання про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору. 21 червня 2019 року згідно з наказом №136-к «Про розірвання трудового договору» його було звільнено з посади головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 02 липня 2019 року, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Копію даного наказу та трудову книжку він отримав 02 липня 2019 року під розписку. Вважає, що при його звільненні роботодавцем було допущено ряд порушень, зокрема не отримано згоду профспілкового органу на його звільнення, не розроблено жодних документів, які підтверджують необхідність скорочення штату та чисельності працівників, не складено нового штатного розпису підприємства чи внесено зміни до старого, де б була відсутня посада, з якої його скоротили. Крім цього, його не ознайомлювали із наказом про попередження про його звільнення, відповідачем не вжито конкретних заходів для його працевлаштування, оскільки не запропоновано усіх вакансій для працевлаштування, зокрема у реорганізованому (виділеному) підприємстві, де була вакантна посада в штатному розписі. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.01.2020 залучено співвідповідачем Державне підприємство "Старицький військовий лісгосп". 24.10.2019 представник відповідача ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 04 квітня 2019 року було видано письмове попередження [PERSON] про наступне вивільнення із займаної посади головного інженера Старицького військового лісгоспу державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» і про подальше звільнення з роботи 02 липня 2019 року. З даним попередженням позивач ознайомився 12.04.2019. Із даного документу також слідує, що одночасно із попередженням про звільнення [PERSON] пропонувалась інша робота на підприємстві, враховуючи всі наявні вакантні посади, у тому числі «декретні», проте позивач не прийняв пропозицію щодо переведення на будь-яку із запропонованих посад та не подав по день звільнення включно відповідну письмову заяву до служби управління персоналом чи керівнику підприємства безпосередньо, що не заперечується останнім і є законним правом працівника, котре не підлягає обмеженню. Окрім цього, 11 квітня 2019 року Головою ліквідаційної комісії ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» видано розпорядження щодо необхідності підготовки до 16 квітня 2019 року техніко-економічного обґрунтування скорочення посад у підприємстві, викликаного його реорганізацією. 16 квітня 2019 року було отримано відповідний письмовий документ із якого встановлено, що з 01 липня 2019 року припиняється попереднє відрахування відокремленими структурними підрозділами адміністративних витрат на утримання працівників підприємства і останнє фактично позбавляється джерел фінансування, а також зважаючи на відсутність власного лісосічного фонду та самостійних обсягів виробництва товарної продукції, подальше утримання наявного штату працівників був об`єктивно і реально неможливим. 24 квітня 2019 року було скеровано голові профспілки апарату управління державного підприємства Свіщовій М.К. письмове подання про надання згоди на розірвання трудового договору із 02 липня 2019 року з працівниками підприємства, зокрема із [PERSON] . Із витягу з протоколу від 10 травня 2019 року №40 засідання профспілкового комітету апарату управління державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» слідує, що у наданні згоди на розірвання трудового договору із [PERSON] відмовлено. Після вивчення відмови профспілкового комітету встановлено, що дана відмова відображає винятково суб`єктивні, поверхневі, абсолютно жодним чином не підтверджені, надумані висновки, власні твердження та судження голів і членів цих профспілок, не містить належного обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, що суперечить вимогам ст.43 КЗпП України. У зв`язку із тим, що в рішенні профспілки відсутні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, [PERSON] звільнено з роботи без згоди профспілки. В день звільнення, [PERSON] видано копію наказу про звільнення, належно оформлену трудову книжку. Переведення працівника на інше самостійне підприємство без згоди його керівника, чинним законодавством не регламентовано, а тому твердження [PERSON] з даного приводу є надуманими. Просить відмовити у задоволенні позову. 13.03.2020 представник відповідача ДП «Старицький військовий лісгосп» скерував відзив на позовну заяву, в якому просив виключити ДП «Старицький військовий лісгосп» з числа відповідачів у даній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Галько Р.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Галько Р.В. уточнив, що нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід рахувати з 03.07.2019. Представник відповідача Державного підприємства «Старицький військовий лісгосп» Мацелюх Г.З. позов заперечила, просила відмовити в його задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вирішив розгляд справи по суті проводити у відсутності представника відповідача, оскільки неявка останнього не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що [PERSON] 01.09.2014 переведений на посаду головного інженера Старицького військового лісгоспу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». Відповідно до наказу № 94 від 04.03.2019 «Про реорганізацію ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» реорганізовано ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» шляхом виділу з його складу відокремлених підрозділів, а саме: Мостиського та Чернівецького військового лісництва, Прикарпатського, Сколівського, Старицького, Шепетівського військового лісгоспу, та створено державні підприємства «Мостиське військове лісництво», «Прикарпатський військовий лісгосп», «Сколівський військовий лісгосп», «Старицький військовий лісгосп», «Шепетівський військовий лісгосп», «Чернівецьке військове лісництво», до яких переходять за розподільчим балансом у відповідній частини майно, права та обов`язки, у тому числі щодо здійснення охорони, захисту, використання та відтворення лісів на закріплених лісових земельних ділянках. Згідно з наказом № 47-в від 13 березня 2019 року «Про порядок реорганізації державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» начальника служби управління персоналом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» зобов`язано забезпечити вивільнення працівників структурних підрозділів підприємства з додержанням вимог трудового законодавства України. Відповідно до листа від 01 квітня 2019 року за №284 адміністрацією Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» надано голові профспілки апарату управління Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Свіщовій М.К. інформацію щодо скорочення чисельності і штату працівників Старицького військового лісгоспу та Чернівецького військового лісництва. Згідно з листом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 04 квітня 2019 року за № 330 [PERSON] попереджено про наступне вивільнення з посади головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та про подальше звільнення з роботи, яке має відбутись 02.07.2019, та запропоновано іншу роботу на підприємстві, враховуючи усі наявні посади, які є вакантними, у тому числі і декретні. 12.04.2019 [PERSON] ознайомлений із вказаним листом. Відомостей про підстави попередження про наступне вивільнення [PERSON] з посади головного інженера не зазначено роботодавцем. Відповідно до протоколу №40 від 10.05.2019 засідання профспілкового комітету апарату управління ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», профком не дав попередню згоду на звільнення головного інженера «Старицького військового лісгоспу» [PERSON] , покликаючись на відсутність правових підстав звільнення його із займаної посади. Згідно з наказому № 136-к від 21.06.2019 «Про розірвання трудового договору» у зв`язку із проведенням скорочення чисельності та штату працівників Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] - головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» звільнено з роботи 02.07.2019 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з наказом тво директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Рибачука В.С. №133-в від 17.09.2019 припинено структурні підрозділи Старицький військовий лісгосп та Шепетівський військовий лісгосп. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та працював на посаді головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». 02.07.2019 [PERSON] звільнено з роботи, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 136-к від 21.06.2019. Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Відповідно до ч.4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідо до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд з`ясовує, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд виходить з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. Згідно з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Посилання т.в.о. директора ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» на наказ Міністерства оборони України № 94 від 04.03.2019 «Про реорганізацію державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» є безпідставним та необгрунтованим, оскільки текст наказу містить в собі інформацію про виділення зі складу підприємства структурних підрозділів підприємства (без кінцевої дати проведення реорганізації), і в той же час не містить даних про те, що в результаті цього виділення будь-які працівники повинні бути звільнені, оскільки поняття реорганізації шляхом виділу не є підставою для припинення трудових правовідносин та не тягне за собою ліквідації юридичної особи. [PERSON] попереджався про наступне вивільнення з посади головного інженера Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та про подальше звільнення з роботи, яке має відбутись 02.07.2019, однак відповідного наказу про скорочення чисельності чи штату працівників відповідачем суду не надано, в попередженні не зазначено підстави звільнення [PERSON] з роботи. Що стосується посилань, наведених відповідачем у відзиві, про те, що позивачу було запропоновано всі вакантні посади, проте [PERSON] від таких відмовився, то таке судом оцінюється критично, оскільки мало місце саме виділення з підприємства кількох нових підприємств, яке не супроводжувалось скороченням чисельності або штату працівників. Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» реорганізовувалось шляхом виділення зі складу структурних підрозділів підприємства, а відтак дія трудових договорів із працівниками мала продовжуватись відповідно до ч.4 ст. 36 КЗпП України. Всупереч вимогам частин першої, сьомої статті 43 КЗпП України звільнення відбулось без попередньої згоди виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є позивач, а рішенням профспілкового комітету від 10 травня 2019 року (протокол № 40) відмовлено в наданні згоди на розірвання трудового договору з головним інженером Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За таких обставин суд дійшов переконливого висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ст.ст. 36, 40, 43, 49-2 КЗпП України, що є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення [PERSON] на роботі. За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Оскільки звільнення позивача відбулось 02.07.2019, відтак для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, за основу береться заробітна плата за фактично відпрацьовані позивачем повних два календарні місяці, що передували дню звільнення, а саме: червень та травень 2019 року. Згідно з довідкою про доходи заробітна плата [PERSON] у травні 2019 року становила 6875,00 грн., у червні 2019 року - 6875,00 грн. Кількість робочих днів у травні 2019 року становить 10,5 днів, у червні 2019 року - 9 днів. Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає: (6875,00 грн. + 6875,00 грн.) : (10,5 днів + 9 днів) = 705,13 грн. Кількість днів вимушеного прогулу з дня звільнення 02.07.2019 по день поновлення на роботі 23.09.2020 становить 308 днів. З урахуванням викладеного з відповідача ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 217180,04 грн. (705,13 грн. * 308 днів). Разом з тим, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір. Також суд вважає за необхідне відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial