Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся 06.09.2017р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 5120,49 грн. В обґрунтування заявленого позову Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості зазначає, що відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час проведення перевірки було встановлено факт, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості були укладені договори цивільно - правового характеру від 13.01.2014 року; від 03.02.2014 р.; від 03.03.2014 р.; від 01.04.2014 р.; від 05.05.2014 р.; від 02.06.2014; від 01.07.2014 р. про надання послуг Державному підприємству «Завод хімічних реактивів» Науково - технологічного комплексу «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» та згідно актів виконаних робіт від 31.01.2014 року; від 28.02.2014 року; від 31.03.2014 року; від 30.04.2014 року; від 30.05.2014 року; від 30.06.2014 року та від 31.07.2014 року відповідач отримував дохід, а отже відносився до категорії зайнятого населення та не мав права перебувати на обліку як безробітній та отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Незаконно отримана допомога по безробіттю у сумі 5120,49 грн. [PERSON] до теперішнього часу не сплачена. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 5120,49 грн. Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 01.08.2107р. вищевказані постанови скасовано, провадження по справі відкрите в порядку адміністративного судочинства закрито, роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні представник Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості Нескородєв С.В. позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити. Просив звернути увагу на те, щ відповідають нормам чинного законодавства, тому що відповідно до вимог п. 4 ст. 38 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , строк давності в разі стягнення заборгованості не застосовується. Крім того, зазначив про те, що вини в діях позивача щодо перевірки даних стосовно особи відповідача не вбачається, тому що обов"язок надання достовірної інформації ( відомостей) покладено саме на [PERSON] , чого ним не було виконано. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Крім того, відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся та подавав заяви про відкладення слухання справи з причин виробничої необхідності, за станом здоров`я або у зв`язку із сімейними обставинами, однак жодного разу документи, які б підтверджували поважність причин відсутності в судових засіданнях відповідача надано не було. Слід зазначити, що відповідачем 30.01.2018 року подано заяву, в якій він просить застосувати строк позовної давності та на цій підставі відмовити позивачу у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 09.01.2014 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де і був зареєстрований , як такий що шукає роботу з відкриттям персональної картки №203914010900067. Згідно поданої особистої заяви [PERSON] від 09.01.2014 року, відповідачу надано статус безробітного згідно з наказом від 09.01.2014 року № НТ140109 і відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю, як застрахованій особі, з урахуванням страхового стажу з 16.01.2014 року по 25.07.2014 року. Відповідача знято з обліку у центрі зайнятості на підставі наказу Харківського міського центу зайнятості №НТ140417 від 17.04.2014 року та припинена виплата допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням безробітнім письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ відповідно до п.п.10 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. Згідно отриманої інформації від Державної фіскальної служби України, Харківському міському центру зайнятості стало відомо, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] . Під час проведення перевірки встановлено, що [PERSON] виконував роботи товарознавця для ДП "Завод хімічних реактивів" НТК "Інститут монокристалів" НАН України" за договорами цивільно-правового характеру від 13.01.2014 року; від 03.02.2014 р.; від 03.03.2014 р.; від 01.04.2014 р.; від 05.05.2014 р.; від 02.06.2014 р.; від 01.07.2014 р. та відповідно до актів прийому - здачі від 31.01.2014 року; від 28.02.2014 року; від 31.03.2014 року; від 30.04.2014 року; від 30.05.2014 року; від 30.06.2014 року та від 31.07.2014 року отримував дохід за перший квартал 2014 року у сумі 8240,0 грн., за другий квартал 2014 р. у сумі 9660,0 грн., які підприємство відобразило в формі №1ДФ до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. На підставі виявленого факту позивачем складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 19.09.2014 р. за № 1450-МД за підписом директора підприємства та скріплений печаткою. Харківським міським центром зайнятості виданий наказ від 23.09.2014 року за №1464 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] », в якому зазначалась сума, яка підлягає поверненню, а саме 5120,49 грн. Згідно з наказом від 23.09.2014 року №1464, у відповідності до ч.2 п.18 ст.22 Закону України "Про зайнятість населення", пунктами 6,7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної Податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62 необхідно вжити заходів по поверненню коштів виплачених [PERSON] , як допомоги по безробіттю, за період з 16.01.2014р. по 16.04.2014р. З наданої до матеріалів справи довідки Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення [PERSON] , встановлено, що за період з 16.01.2014 р. по 16.04.2014 р. відповідачу виплачено допомогу в розмірі 5120,49 грн. На виконання зазначеного наказу позивачем відповідачу направлено лист - претензію від 24.09.2014 р. за №ХМЦЗ-02-25908-22/14, в якому поінформовано про необхідність повернення зазначених коштів, що підтверджується матеріалами справи. На момент розгляду справи сума отриманої допомоги по безробіттю відповідачем не повернута. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно п.п.1, 2, 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. У відповідності до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення", безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Статтею ч.1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно п. 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 219 встановлено, що для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер. Частиною 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виконавча дирекція Фонду та її робочі органи контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, а також витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Як свідчать письмові докази, Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] , в ході якої встановлено, що відповідач виконував роботи товарознавця для ДП "Завод хімічних реактивів" НТК "Інститут монокристалів" НАН України" за договорами цивільно-правового характеру від 13.01.2014 року; від 03.02.2014 р.; від 03.03.2014 р.; від 01.04.2014 р.; від 05.05.2014 р.; від 02.06.2014 р.; від 01.07.2014 р. та відповідно до актів прийому - здачі від 31.01.2014 року; від 28.02.2014 року; від 31.03.2014 року; від 30.04.2014 року; від 30.05.2014 року; від 30.06.2014 року та від 31.07.2014 року отримував дохід за перший квартал 2014 року у сумі 8240,0 грн., за другий квартал 2014 р. у сумі 9660,0 грн., які підприємство відобразило в формі №1ДФ до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. Вказані договори та акти прийому - задачі виконаних робіт долучені до матеріалів справи. Харківським міським центром зайнятості виданий наказ від 23.09.2014 року за №1464 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] , в якому зазначено суму, яка підлягає поверненню, а саме 5120,49 грн. На виконання зазначеного наказу позивачем на адресу відповідача направлено лист - претензію від 24.09.2014р., яким проінформовано про необхідність повернення зазначених коштів, що підтверджується матеріалами справи. Також даним листом доведено до відома відповідача про необхідність позивача звернення до суду з відповідним позовом, у разі відмови повернення вказаних коштів в добровільному порядку. Станом на час розгляду справи відповідачем сума сплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 5120,49 грн. не відшкодована. Тобто, суд приходить до висновку, що відповідач не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, у зв`язку з чим, згідно із вимогами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" він не мав права на отримування допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. З приводу звернення відповідача щодо застосування строку позовної давності, з посиланням на ст.257 ЦК України, суд зазначає наступне. При цьому суд виходить з того, [PERSON] при подачі документів на адресу позивача було приховано відомості про його працевлаштування. З пояснень представника позивача вбачається, що єдиної бази для перевірки достовірності даних, поданих особами при постановці на облік як безробітних, станом на 2014 рік не було, тому керувались відомостями, наданими особами, які стають на облік як безробітні. В межах вимог ст.. 257 ЦК України позивачем було подано позов в порядку адміністративного судочинства, та рішенням суду від 17.12.2014 року вимоги було задоволено. 01.08.2017 року вказане рішення суду було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України та провадження у справі закрито. Після чого 06.09.2017 року позивач з дійсним позовом звернувся до суду в порядку цивільного судочинства. За вказаних обставин, строк позовної давності позивачем не пропущений. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved