Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Укртранснафтопродукт" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 03.12.2015 він працював у ДП «Укртранснафтопродукт» на посаді провідного юрисконсульта, а з 01.04.2016 на посаді начальника юридичного відділу. Вказав, що відповідно до наказу ДП «Укртранснафтопродукт» від 11.04.2018 № 11-к його було звільнено із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП, у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, а саме: невчасної виплати заробітної плати. Посилався на те, що пунктом 3.1 Колективного договору від 01.04.2016 встановлено, що заробітна плата виплачується за місцем роботи у національній валюті України регулярно у період з 16-го по 21-ге число поточного місяця (аванс) і з 1-го по 7-ме число наступного місяця, а у випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним днем - напередодні цього дня. Заробітна за час чергової відпустки виплачується не менш ніж за три дні до початку відпустки. Зазначено, що станом на дату подання позову відповідач не здійснив виплату заробітної плати йому за період з грудня та до моменту звільнення, по 11.04.2018, а саме за (суми з відрахуванням податків): січень 2018 року -15 024,49 грн., лютий 2018 року -15 082,83 грн., березень 2018 року -15 027,34 грн., квітень 2018 року - 3 506,37 грн., а всього: 48 651,03 грн. Вказав, що крім цього, відповідно до пункту 8.2.7 Колективного договору, наказом відповідача від 14.12.2017 № 133, позивачу нараховано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячного заробітку, а саме - 15 052,19 грн. (враховуючи відрахування податків). Позивач посилався на те, що також, у зв`язку з одруженням, відповідно до пункту 8.2.2 Колективного договору, наказом ДП «Укртранснафтопродукт» від 19.02.2018 № 05-к, йому нараховано матеріальну допомогу у зв`язку з сімейними обставинами - нагоди шлюбу, в розмірі десяти мінімальних заробітних плат, а саме: 29 970,15 грн. (враховуючи відрахування податків). Позивач стверджував, що одна із вказаних матеріальних допомог, станом на дату подання позову, є невиплаченими. Крім того, вказав, що наказом ДП «Укртранснафтопродукт» від 11.04.2018 № 11-к, яким звільнено позивача, останньому нараховано компенсацію за невикористані 48 днів щорічної відпустки, а також вихідна допомога, в розмірі тримісячного заробітку, що складає 24 608,58 грн. та 42 908,37 грн. ( з урахуванням відрахувань податків), відповідно. Вказані кошти також не бути виплачені позивачу в день звільнення та є заборгованістю відповідача станом на теперішній час. Також позивачем зазначено, що відповідно до наданої ДП «Укртранснафтопродукт» довідки від 31.05.2018 №01/121, середньоденний заробіток позивача складає 935,13 грн. Таким чином, починаючи з 12.04.2018 року по 31.05.2018 (дату подання позову), пропущений строк розрахунку відповідача перед позивачем складає 50 днів, а тому враховуючи положення статті 117 КЗпП України, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки після звільнення у сумі 46 756,50 грн. (суми з відрахуванням податків). Таким чином, позивач стверджує, що загальна заборгованість відповідача перед ним складає 207 821,35 грн., яка має бути стягнена з відповідача на його користь. Крім того, позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день прийняття рішення у справі. Ухвалою суду від 05.06.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 23.07.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач підтвердив, що дійсно позивач працював у нього та був звільнений на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відзив обґрунтований тим, що ДП «Укртранснафтопродукт» створено у 2006 році, тривалий час взагалі не здійснювало жодної виробничої діяльності, не приносило прибутку, втім з 2015 року підприємство розпочало діяльність, спрямовану на отримання прибутку, частина з якого у встановленому законодавством порядку відраховується до Державного бюджету України, та інших державних цільових фондів. Однак, згідно Звіту про фінансові результати за 2017 рік, збиток підприємства склав 11,673 млн. грн. Грошових коштів не вистачає на впровадження всіх можливих заходів, направлених на відновлення виробничих потужностей підприємства, збільшення кількості робочих місць, виплату заробітної плати, погашення заборгованості перед бюджетом і суб`єктами господарювання, накопленої за попередні періоди. Зазначено, що протягом 2016-2018 років підприємство не отримувало державних капітальних вкладень, грошових коштів за державними цільовими програмами або кредитів з бюджету (бюджетних позичок, фінансової допомоги, тощо, оскільки не є бюджетною організацією), кредитів від банків або інших фінансових установ. Всі витрати підприємство здійснює за рахунок доходів, отриманих від здійснення власної господарської діяльності. Разом із цим, майже всі кошти ДП «Укртранснафтопродукт», відповідно до укладених з ПАТ «Фортуна-банк» договорів банківського вкладу від 18.11.2014 № 11ДПС/191/2113/ЮР, від 26.05.2015 № 11ДПС/250/2113/ЮР, від 30.10.2015 № 11ДПС/290/2113/ЮР, від 22.02.2016 № 11ДПС/20/2113/ЮР, від 14.03.2016 № 11ДПС/23/2113/ЮР, від 05.04.2016 № 11ДПС/32/2113/ЮР, перебували на рахунках АТ «Фортуна-банк», однак у зв`язку з ліквідацією вказаного банку - кошти державного підприємства заблоковані в ПАТ «Фортуна-банк». Крім того, постановами старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.11.2016, від 24.04.2017 та від 04.01.2018 у ВП № 51886479, та постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05.04.2017 № 49130979, накладено арешти на грошові кошти ДП «Укртранснафтопродукт», що містяться на рахунках Підприємства, що наразі також повністю блокує діяльність підприємства та призводить до неможливості вчасної виплати заробітної плати в повному обсязі. Відповідач посилається на те, що на даний час зусиллями керівництва підприємства вже вдалося частково погасити заборгованість по заробітній платі, зокрема і перед позивачем. Так, 05.06.2018 позивачу було виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячного заробітку, а саме -15 052,19 грн., відповідно до пункту 8.2.7 Колективного договору, що нарахована наказом ДП «Укртранснафтопродукт» від 14.12.2017 № 133. Крім цього. 05.06.2018 позивачу було виплачено заробітну плату за січень 2018 року в розмірі 15 024.49 грн., а також 26.06.2018 року позивачу було виплачено заробітну плату за лютий 2018 року, в розмірі 15 082.83 грн. Таким чином, відповідач вказав, що наразі у нього перед позивачем існує лише така заборгованість: заробітна плата за березень 2018 року - 15 027,34 грн., за квітень 2018 року - 3506,37 грн., матеріальна допомога у зв`язку з сімейними обставинами - нагоди шлюбу у розмірі 29 970,15 грн., що нарахована відповідно до наказу від 19.02.2018 №05-к, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (48 днів) - 24608,58 грн., вихідна допомога в розмірі тримісячного заробітку - 42 908,37 грн., іншої заборгованості немає. Відповідач зазначає, що загальна сума заборгованості складає 116 020,81 грн., які він планує погасити найближчим часом. Також відповідач просить врахувати, що він перебуває у скрутному фінансовому становищі, рахунки підприємства перебувають під арештом, тому можливе не застосування стягнення коштів на користь позивача, як компенсацію за невчасний розрахунок. 12.07.2018 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтвердив, що дійсно йому на картковий рахунок було зараховано частину заборгованості відповідача з оплати праці на загальну суму 45 159,51 грн., з яких: 15 052,19 грн. - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, 15 024,49 грн. - заробітна плата за січень 2018 року, а також 15 052,83 грн. - заробітна плата за лютий 2018 року, однак, станом на поточну дату, відповідач не здійснив виплату заробітної плати позивачу за період з березня та до моменту звільнення, тобто по 11.04.2018 року, а саме за (суми з відрахуванням податків): березень 2018 року у розмірі 15 027,34 грн. та за квітень 2018 року у розмірі 3506,37 грн. Крім того, вказав, що матеріальну допомогу у зв`язку з сімейними обставинами у розмірі 29 970,15 грн., компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки у розмірі 24 608,58 грн. та вихідну допомогу у розмірі 42 908,37 грн. також не виплачено. Позивач посилався на те, що починаючи з 12.04.2018 по 05.07.2018 (дату подання відповіді на відзив), пропущений строк розрахунку відповідача перед позивачем складає 91 день, тому з відповідача на користь позивача підлягає сплата у розмірі 85 096,83 грн. Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача на скрутне фінансове становище не може слугувати об`єктивною причиною для звільнення його від відповідальності за порушення законодавства про працю. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати праці у сумі 201 117,64 грн., з яких: 18 553,71 грн. основної та додаткової зарплати, 29 970,15 грн. матеріальної допомоги у зв`язку з сімейними обставинами, 42 908,37 грн. вихідної допомоги, 24 608,58 грн. компенсації за невикористану відпустку, 85 096,83 грн. середнього заробітку за весь час затримки після звільнення (91 день), при цьому, середній заробіток за весь час затримки просить стягнути з відповідача на свою користь по день прийняття рішення у справі. 20.07.2018 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що ним було сплачено 16.07.2018 позивачу заробітну плату за березень 2018 року у розмірі 15 027,34 грн., однак, всупереч вимогам ЦПК відповідачем не надано підтвердження направлення позивачу примірника заперечення. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ДП "Укртранснафтопродукт" № 60-к від 03.12.2015 [PERSON] призначений на посаду провідного юрисконсульта ДП "Укртранснафтопродукт". Наказом № 18/1-к від 31.03.2016 ДП "Укртранснафтопродукт" [PERSON] призначений виконуючим обов`язків начальника юридичного відділу ДП "Укртранснафтопродукт". Наказом № 33-к від 29.04.2016 ДП "Укртранснафтопродукт" [PERSON] призначений на посаду начальника юридичного відділу ДП "Укртранснафтопродукт". Наказом ДП "Укртранснафтопродукт" № 11-к від 11.04.2018 [PERSON] звільнений з посади начальника юридичного відділу ДП "Укртранснафтопродукт" 11.04.2018 на підставі абзацу 3 статті 38 КЗпП України, за власним бажанням. Даним наказом бухгалтерії підприємства вказано нараховувати та виплатити компенсацію позивачу за невикористані 48 днів щорічної відпустки, вихідну допомогу відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП України в розмірі тримісячного заробітку та провести інші необхідні розрахунки. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача від 14.12.2017 № 133, позивачу нараховано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати. Наказом ДП «Укртранснафтопродукт» від 19.02.2018 № 05-к, позивачу нараховано матеріальну допомогу у зв`язку з сімейними обставинами - нагоди шлюбу, в розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Пунктом 3.1 Колективного договору від 01.04.2016 встановлено, що заробітна плата виплачується за місцем роботи у національній валюті України регулярно у період з 16-го по 21-ге число поточного місяця (аванс) і з 1-го по 7-ме число наступного місяця, а у випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним днем - напередодні цього дня. Заробітна за час чергової відпустки виплачується не менш ніж за три дні до початку відпустки. Проте, при звільненні [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені. Так, згідно довідки №01/21 від 31.05.2018, виданої позивачу відповідачем, станом на 11.04.2018 заборгованість останнього перед позивачем складає 161 180,32 грн. (з усіма відрахуваннями податків), з яких: матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 15 052,19 грн., матеріальна допомога у зв`язку з сімейними обставинами -29 970,15 грн., заробітна плата за період з 01.01.2018 по 11.04.2018 у розмірі 48 641,03 грн.: вт.ч. січень 2018 року - 15 024,49 грн., лютий 2018 року - 15 082,83 грн., березень 2018 року - 15 027,34 грн., квітень 2018 року - 3506,37 грн., компенсація за невикористану відпустку - 24608,58 грн., вихідна допомога - 42 908,37 грн. Згідно вказаної довідки, середньоденна заробітна плата позивача станом на 11.04.2018 складає 935,13 грн. Разом з тим, встановлено та не заперечувалося сторонами, що після подачі позову до суду, відповідачем було сплачено позивачу заробітну плату за січень і лютий 2018 року та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати праці у сумі 201 117,64 грн., з яких: 18 553,71 грн. основної та додаткової зарплати, 29 970,15 грн. матеріальної допомоги у зв`язку з сімейними обставинами, 42 908,37 грн. вихідної допомоги, 24 608,58 грн. компенсації за невикористану відпустку, 85 096,83 грн. середнього заробітку за весь час затримки після звільнення (91 день), при цьому, середній заробіток за весь час затримки просить стягнути з відповідача на свою користь по день прийняття рішення у справі, на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 24 «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, відповідно до п. 3.1 колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом державного підприємства «Укртранснафтопродукт» на 2016-2018 р.р., від 01.04.2016 р. прийнятого на загальних зборах трудового колективу, заробітна плата виплачується за місцем роботи у національній валюті України регулярно у період з 16-го по 21 число поточного місяця (аванс) і щ 1-го по 7-ме число наступного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Із довідки ДП «Укртранснафтопродукт» від 31.05.2018 №01/21 вбачається, що середньоденна заробітна плата становить 935,13 грн. Позивач при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні використовував саме зазначену суму середньоденної заробітної плати. Розрахунок з позивачем ДП «Укртранснафтопродукт» не провело. Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 12.04.2018 по 28.12.2018 (день ухвалення рішення в справі) та складає 180 робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 168 323,40 грн. (935,13 х 180). Крім того, встановлено, що у зв`язку з одруженням, відповідно до пункту 8.2.2 Колективного договору, наказом ДП «Укртранснафтопродукт» від 19.02.2018 № 05-к, позивачу нараховано матеріальну допомогу у зв`язку з сімейними обставинами - нагоди шлюбу, в розмірі десяти мінімальних заробітних плат, а саме: 29 970,15 грн. (враховуючи відрахування податків), однак, зазначена матеріальна допомога позивачу не виплачена. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 18 533,71 грн. невиплаченої заробітної плати, 168 323,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсація за невикористану відпустку у розмірі 24 608,58 грн., вихідна допомога у розмірі 42 908,37 грн. та матеріальна допомога у зв`язку з сімейними обставинами у розмірі 29 970,15 грн., а всього разом: 284 334,21 грн. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 2843,44 грн. судового збору.

Outcome: approved