Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Ліс Сервіс" (далі - ТзОВ "Волинь Ліс Сервіс") про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 14.08.2011 року по 01.08.2012 року [PERSON] працював на посаді інженера з охорони праці ТзОВ "Волинь Ліс Сервіс". Однак, відповідач при звільненні [PERSON] не провів повний розрахунок та не виплатив заробітну плату в розмірі - 7400 грн. 00 коп. 04.10.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ТзЗВ «Волинь Ліс Сервіс» заборгованість по заробітній платі, однак, до даного часу відповідач не повернув позивачу заборговані кошти. Посилаючись на ст. 117 КЗпП України, позивач вважає, що підприємство повинно сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який становить 42 892 грн. 50 коп. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Волинь Ліс Сервіс» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 02.08.2012 року по 28.02.2014 рік в сумі 42 892,50 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоч був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, про що свідчать письмові матеріали справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін, що не з'явилися, по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно наказу директора ТзОВ «Волинь Ліс Сервіс» Судніцина О.О. № 66-к від 14.06.2011 р. [PERSON] був прийнятий на постійну роботу з 14.06.2011 р. на посаду інженера з охорони праці з випробувальним терміном 3 місяці, з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 6). Згідно наказу №202-к від 01.08.2012 року позивач звільнився з ТзОВ «Волинь Ліс Сервіс» за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 8), про що у трудовій книжці було зроблено відповідну відмітку. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідачем не було проведено розрахунок по заборгованості по заробітній пласті на суму 7400 грн. (а.с. 9). 04.10.2013 року Луцьким міськрайонним судом за заявою позивача видано судовий наказ, який вступив в законну силу, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 7400 грн. (а.с. 10). Отже, вина відповідача у невиплаті зазначених сум позивачу при звільненні не підлягає доказуванню згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Суд вважає, що відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середній заробіток позивача підлягає визначенню, виходячи з його заробітної плати за два останні календарні місяці роботи перед звільненням (тобто червень, липень 2012 року), розмір якої становив 4407,56 грн. (2301,82+2105,74), тобто середній заробіток позивача складав 2203,78 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача за зазначені вище два місяці (червень, липень 2012 року) складала (4407,56 грн. : 41 робочі дні) = 107,50 грн., а тому сума коштів за весь час затримки у виплаті позивачу розрахункових сум, починаючи з 02.08.2012 року по 28.02.2014 р., становить 42 892,50 грн. (107,50*399 роб. дні). Таким чином, позов підставний та підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача з дохід держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 428 грн. 92 коп.

Outcome: approved