Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти на період навчання у Пряшівському університеті Словаччини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною 23 років. Мотивує заяву тим, що добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. До початку розгляду по суті до участі у справі залучено в якості третьої особи [PERSON]. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити в його відсутність, позов підтримує. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви, сторони з 1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який у 2016 році рішенням Чорнобаївського районного суду розірвано. Згідно свідоцтва про народження (а.с.7) відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до вимог статтей 199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання i у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолiтнiх дочку, сина у твердій грошовій сумі i (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. [PERSON] не надав суду жодних доказів про неможливість надання допомоги сину. Згідно довідки Прешовського університету в м. Прешов № 1,081 від 17.11.2017 року [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання підготовки бакалавра зі спеціальності фізична інженерія сучасних матеріалів, закінчує універститет 06.2019 року (а.с.10). Про вартість навчання в позові не зазначено, відповідних документів суду не надано, відповідно суд приходить до висновку, що позивач оплату навчання не здійснює. Доказів на підтвердження понесення інших витрат, пов"язаних з навчанням, позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, обов"язок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з наведеного, суд визначає розмір матеріальної допомоги (аліментів), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина на період навчання [PERSON] з 12 лютого 2018 року (момент подачі позову) по червень 2019 року у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Outcome: partial