Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач у січні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № NKVPAK00090064 від 26.05.2006 року у розмірі 12500,74 дол. США; з ПАТ "Акцент - банк", [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.; з [PERSON] стягнути на свою користь витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн.; з [PERSON] на свою користь стягнути судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена частково. Ухвалою суду від 12 лютого 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до № NKVPAK00090064 від 26.05.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 31767,17 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.05.2013 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. При новому розгляді справи відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про захист прав споживачів, дострокове розірвання кредитного договору та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що нею, як позичальником належно виконувалися умови договору і своєчасно сплачувалися щомісячні платежі відповідно графіку платежів по кредитному договору № NKVPAK00090064, що підтверджується квитанціями про погашення кредиту за кредитним договором та актом звірки, складеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею. Також нею сплачено суми, які не зараховані Банком до погашення даного кредиту: 09.02.2009 року -445,15 дол. США; 10.03.2009 року -433,42 дол. США; а всього 578,57 дол. США, а направлені на погашення заборгованості по картці [NUMBER]. Між тим Банк зазначені платежі перерахував на інші рахунки, не встановлені кредитним договором, проте законних або договірних підстав на це не мав. В обґрунтування зазначених дій не надав жодних пояснень та допустимих доказів, які б свідчили про правові підстави Банку на вільне розпорядження грошима призначених на погашення конкретних зобов'язань. Зазначені обставини призвели до віднесення зобов'язань [PERSON] на прострочку, збільшення Банком процентної ставки, нарахування договірної неустойки про що вона повідомлялася письмовою вимогою, а в подальшому звернення Банку до суду. При здійсненні позивачем погашення кредиту, Банк відмовляв у прийнятті платежів, що відображено у листах - зверненнях від 07.12.09 вх. № 7945, від 09.08.10 вх. № 5707 до ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення перешкод у виконані умов договору та прийняття платежів, передбачений п.1.1. Договору, які залишені без уваги та порушення Банком не усунуті. Своїми незаконними діями працівники ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Миколаївського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» позбавили Позичальника можливості виконувати зобов'язання за договором, термін дії якого ще не закінчився. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської обл. від 17.04.2010 року по справі № 22ц-7999/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором - відмовлено з тих підстав, що умови договору виконувались належним чином і заборгованість відсутня. Вказала, що Відповідно до Кредитного договору № NKVPAK00090064 від 26.05.2006р. Банк зобов'язався надати кредит у розмірі 31767,17 доларів США із яких на оплату Договорів страхування Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - 9571,17 доларів США. Видача кредиту на оплату договорів страхування з ЗАТ «Страхова компанія «Інгострах» відповідно до умов кредитних договорів документально не підтверджується. Просила суд: визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» щодо порушення прав споживачів неправомірними в частині: розірвати кредитний договір № NKVPAK00090064, укладений 26.05.2006 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON], в порядку визначення наслідків розірвання вказаного договору та розподілу понесених сторонами витрать за цим договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява. Відповідно до якої вона просила суд розглядати справу в її відсутності та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволені позову та просила суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Третя особа Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, та позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKVPAK00090064 від 26.05.2006 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит 31767,17 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 10,56 % річних з кінцевим терміном повернення 25.05.2013 року. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п.4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ « ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 25.12.2012 р. виникла заборгованість в розмірі 13752,30дол. США, яка складається з 13720,08 дол. США - заборгованість за кредитом; 32,22 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно до ч.3 ст.652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виканням цього договору. Позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги про розірвання кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи ПАТ КБ « ПриватБанк» листом №1133 від 03.08.2009 року звернувся до [PERSON] з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором №NKVPAK00090064 від 26.05.2006 року у розмірі 15613,63 дол. США та дострокової сплати заборгованості залишку кредиту до 10.08.2009 року. А в подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк» скорилася своїм правом на дострокове стягнення заборгованості і у вересні 2009 року звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва (цивільна справа №Ц-12-507/10) з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKVPAK00090064 від 26.05.2006 року станом на 27.08.2009 року в розмірі 15181,61 доларів США, що еквівалентно 121285,88 грн., заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 120,29 доларів США, заборгованості по простроченої комісії 55,49 доларів США, пені по кредиту і відсоткам 0,09 доларів США. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.07.2010 року - відмовлено у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17.04.2010 року по справі № 22ц-7999/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором - відмовлено з тих підстав, що умови договору виконувались належним чином і заборгованість відсутня. Рішення набрало законної сили. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач в порушення вимог ст. 131 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, що також було встановлено і Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17.04.2010 року по справі № 22ц-7999/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги за основним позовом є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні позовні вимоги позивача за зустрічним позовом, оскільки не надано жодного належного доказу в підтвердження позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу за основним позовом відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються. При подачі зустрічної позовної заяви позивачем [PERSON] судовий збір не оплачувався, а оскільки позивачу за зустрічним позовом відмовлено в задоволені позовних вимог, то з нього підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved