Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до суду з позовом про виселення громадян з предмету іпотеки, стягнення судових витрат, в якому вказав, що 07 листопада 2007 року між Акціонерно - комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» та гр-м [PERSON] був укладений договір кредиту за № Ж 034/007, згідно якого позивач видав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1 212 00,00 грн. зі сплатою 13,25 відсотків річних та з датою повного повернення кредиту до 15 жовтня 2032 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 листопада 2007 року між АК Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» та гр-м [PERSON] був укладений іпотечний договір за № ЗЖ 034/007, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6050, відповідно до якого було забезпечено виконання іпотекодавцем зобов`язань у повному обсязі перед іпотекодержателем, що випливають із вищезазначеного договору кредиту. Предметом іпотеки є нерухоме майно іпотекодавця - відповідача [PERSON], а саме: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 454,9 кв.м., житловою площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1410136200:00:002:0026, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач просить виселити з вказаного житлового будинку всіх зареєстрованих осіб в ній, а саме: громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача за довіреністю Пильгун М.В. до суду не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, про те, що він повністю підтримує позов і просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їхній представник [PERSON], представник органу опіки та піклування Будьоннівської в м. Донецьку ради Флакона О.В. до суду не з'явились, але них до суду надійшли заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність та відмовити у задоволенні позову, про що вони надали суду свої заперечення. Дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов цього договору. До матеріалів справи приєднані договір кредиту за № Ж 034/007 від 07 листопада 2007 року, укладений між АК Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON], згідно до якого позивач видав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1 212 00,00 грн. зі сплатою 13,25 відсотків річних та з датою повного повернення кредиту до 15 жовтня 2032 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 07 листопада 2007 року між АК Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК», та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір за № ЗЖ 034/007, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6050, відповідно до якого було забезпечено виконання іпотекодавцем зобов`язань у повному обсязі перед іпотекодержателем, що випливають із вищезазначеного договору кредиту. Предметом іпотеки вказане нерухоме майно іпотекодавця - відповідача [PERSON], а саме: житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею 454,9 кв.м., житловою площею 117,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, та земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1410136200:00:002:0026, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. До матеріалів справи приєднане повідомлення позивача від 18 травня 2012 року за №2034 про необхідність виселення відповідача [PERSON] з вказаного житлового будинку з усіма громадянами, що мешкають в ньому, протягом 1-го місяця з дня отримання цього повідомлення. Відповідно до ст. 589 Цивільно процесуального кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Включаючи сплату процентів. Неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] суду надане рішення Будьоннівського райсуду м. Донецька від 07 червня 2011 року, що набрало законної сили, за яким з відповідачів на користь позивача ПАТ «УКРСОЦБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором № Ж 034/007 від 07 листопада 2007 року 2 541 981,15 грн. та відмовлено у задоволенні позову про стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що у вказаному житловому будинку відповідачі не значаться зареєстрованими, що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області, в тому числі не був там зареєстрований і відповідач [PERSON] на час укладання кредитного договору, але за даними позивача проживають в ньому разом із неповнолітньою дитиною [PERSON] Сергіївноюё2004 року народження, вік якої підтверджується доданим до справи свідоцтвом про її народження. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом 1 місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Але, згідно п. 43 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 31 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя. За ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено на підставі:1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд не приймає на увагу посилання позивача на те, що звернення стягнення на спірний житловий будинок відповідачів здійснено на підставі акту опису та арешту майна боржників відділом державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку від 27 січня 2012 року, оскільки таке звернення на предмет нерухомості може бути здійснене тільки за рішенням суду саме про це, про що Будьоннівським райсудом позивачу відмовлено за рішенням від 07 червня 2011 року. Крім того, державним виконавцем було здійснено опис та арешт майна відповідача [PERSON] за виконавчим документом, виданим на підставі вказаного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ( тобто шляхом позасудового врегулювання). Судом також встановлено, що за договором іпотеки за № ЗЖ 034/007 від 07 листопаду 2007 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] є предметом іпотеки, на який накладено заборону відчуження приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], тобто на цей житловий будинок державний виконавець на підставі ст.ст. 33, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 33ч.1, ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" не може звернути стягнення при виконанні рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, на що вказав Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 15 лютого 2012 року № 6-94 цс11. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що вказаний позивачем відповідач [PERSON] є дитиною, [INFO]. Згідно до ч.3 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування відмовлятись від належних дитині майнових прав, в тому числі щодо відчуження житла, а за вказаним позовом орган опіки та піклування не згоден на виселення цієї дитини з займаного нею житла. Таким чином, суд приходить до висновку, що на предмет іпотеки, тобто житловий будинок за адресою: [ADDRESS], до цього часу не звернуто стягнення за рішенням суду, порушені вимоги Закону України "Про охорону дитинства", а тому у позивача відсутні підстави для виселення їх із вказаної адреси. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов позивача не підлягає задоволенню, то на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачів сплаченого судового збору в розмірі 114,70 грн. при поданні позову до суду, розмір якого підтверджується доданою до справи квитанцією від 14 серпня 2013 року. На підставі ст.ст. 591, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 9,40 ЗУ «Про іпотеку», та

Outcome: dismissed