Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. У 1999 році за власні кошти вона виконала роботи з проектування, прокладання та монтажу газопроводу низького тиску діаметром 133 мм довжиною 203 м по вул. Л. Українки в с. Городище Рівненського району. Загальна вартість робіт згідно кошторису становила 9864 грн. Після завершення будівництва газопровід був переданий на баланс ПАТ "Рівнегаз". Протягом 2007-2013 років до даного газопроводу без узгодження з позивачкою та оплати дольової вартості будівництва газопроводу були підключені житлові будинки [PERSON] та [PERSON]. З того часу відповідачі неправомірно користуються газопроводом, відмовляються відшкодувати долю вартості будівництва газопроводу. Зважаючи на це позивачка просить суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача ПАТ "Рівнегаз" відключити житловий будинок [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] від вуличного газопроводу низького тиску діаметром 133 мм; та зобов'язати відповідача ПАТ "Рівнегаз" не вчиняти дій щодо підключення інших споживачів газу до цього вуличного газопроводу без попереднього узгодження з позивачкою. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Представник ПАТ "Рівнегаз" вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Подав до суду заперечення, в яких обґрунтовується його правова позиція. Відповідачка [PERSON] не з'явилася в судове засідання. Подала до суду заперечення, в яких обґрунтовується її правова позиція. Зазначає, що заявлений позов є безпідставним. Також зазначає, що позивачка дізналася про підключення будинку відповідачки до газопостачання ще в 2007 році, і з того часу ніякі претензії не були пред'явлені. Отже, просить застосувати положення ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що проведення підключення свого будинку до газопостачання він провів з дозволу сільської ради на підставі відповідного рішення. Вважає свої дії правомірними та просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Як зазначає позивачка, в 1999 році вона за власні кошти виконала роботи з проектування, прокладання та монтажу газопроводу низького тиску діаметром 133 мм довжиною 203 м по вул. Л. Українки в с. Городище Рівненського району. Загальна вартість робіт згідно кошторису становила 9864 грн. Проте в судове засідання були надані докази понесених витрат на суму 2565, 45 грн. Після завершення будівництва газопровід був переданий на баланс ПАТ "Рівнегаз". Надалі позивачка зазначає, що протягом 2007-2013 років до даного газопроводу без узгодження з нею та оплати дольової вартості будівництва газопроводу були підключені житлові будинки [PERSON] та [PERSON]. Отже, як наслідок з того часу відповідачі неправомірно користуються газопроводом, відмовляються відшкодувати долю вартості будівництва, чим порушують права позивачки як власника газопроводу. Позивачка покликається на ст. 319 Цивільного кодексу України (власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону), і зазначає що таким чином власник газопроводу має право використовувати його для здійснення своєї господарської діяльності, зокрема передавати його за плату у володіння і користування, вчиняти щодо нього будь-які інші дії, які не суперечать закону. Крім того, покликаючись на Положення про будівництво розподільних газових мереж за рахунок коштів населення Української РСР (далі Положення), затвердженого наказом Міністра житлово-комунального господарства від 31 грудня 1987 року (пункт 30), до побудованих дворових та тупикових вуличних розподільчих газопроводів можуть під'єднуватися інші абоненти, при здійсненні наступних умов: погодження місця підключення з підприємством газового господарства; оплати дольової участі вартості монтажу ділянки газопроводу загального користування. Таким чином вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Однак дані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, після завершення будівництва газопровід був переданий на баланс ПАТ "Рівнегаз" і перебуває на даний час на балансі даного підприємства, про що зазначає як сама позивачка, та ї представник ПАТ "Рівнегаз". Позивачка не є власником даного газопроводу, і не могла бути його власником в силу положень діючого законодавства за яким, в тому числі, експлуатацію газопроводів можуть здійснювати лише спеціалізовані організації, які в установленому порядку отримали відповідні дозволи, сертифікати та ліцензії. Житлові будинки [ADDRESS] (власники [PERSON] та [PERSON]) [ADDRESS] були підключені до розподільчих газових мереж відповідно до технічної документації, а також рішень Городищенської сільської ради №216 від 27.09.2007 року та № 90 від 26.07.2013 року «Про дозвіл на виготовлення проектної документації на газифікацію житлового будинку». Дані рішення ніким не оспорені та не втратили чинності станом на час розгляду справи. Підключення зазначених будинків було проведено правомірно та без порушень прав позивачки. Необхідно зазначити, що Положення про будівництво розподільних газових мереж за рахунок коштів населення УРСР, яке затверджено наказом Мінжитлокомунгоспом УРСР 31.12.1987 року, на яке покликається позивачка в обґрунтування свого позову, було скасовано наказом Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 18.03.1993 року №17. Таким чином у ПАТ «Рівнегаз» не було правових підстав відмовляти [PERSON] та [PERSON] у підключенні їх будинків до газової мережі за місцем проживання. Тому доводи позивачки про те, що ПАТ «Рівнегаз» порушив вимоги норм вищезазначеного спеціального законодавства, не можуть бути прийняті до уваги. Крім того, видача технічних умов на газифікацію житлового будинку [PERSON] в 2007 році була проведена відповідно до Правил підключення до газорозподільчих мереж ВАТ «Рівнегаз», затверджених головою правління ВАТ «Рівнегаз» 05.03.2007 року, та не залежить від сплати дольової частки вартості будівництва газопроводу. З 2013 року приєднання до газових мереж проводиться відповідно до Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою НКРЕ 19.04.2012 року №420, згідно якого і надавалися технічні умови на газифікацію житлового будинку [PERSON] Вирішення фінансових питань та питань оплати дольової вартості будівництва газопроводу вищезазначеними нормативними актами не передбачається. Отже, позивачка не довела тих обставин, що відповідачі порушили її права шляхом підключення житлових будинків до газопроводу. Оскільки права позивачки не були порушені, то в суду немає підстав застосовувати ст. 267 ЦК України по відношенню до заявлених позовних вимог до [PERSON], оскільки відмовити в задоволенні позову за спливом строків позовної давності можливо за умови порушення прав позивачки. Таким чином заявлений позов є безпідставним, а тому не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed