Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, в якій просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на його утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідачка по справі його рідна дочка. Йому 51 рік, він є інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 4 399,00 грн., він має проблеми зі здоров'ям та потребує хірургічного втручання. Його дочка, відповідачка по справі, матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідачка має можливість йому допомагати, бо є працездатною та має самостійний заробіток (дохід). У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, в своїх поясненнях спирався на доводи, викладені в позові, також додав, що крім пенсії він отримує регресні виплати біля 4000,00 грн. щомісячно. Його дочка працює в Комунальному закладі освіти "Павлоградський навчально-реабілітаційний центр Дніпропетровської обласної ради" та її середньомісячна заробітна плата складає приблизно від 3 000,00 грн. до 4 000,00 грн. Відповідачка в судове засіданні не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідачка суду не надала. Враховуючи думку позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідачки, суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом по справі встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Позивачу 51 рік. Відповідно до довідки Обласної МСЕК № 2 від 24.10.2007 року [PERSON] є інвалідом третьої групи безстроково. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлогралському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком у розмірі 4 399,70 грн. щомісячно (а.с. 5). Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив, що він отримує щомісячно регресні виплати в розмірі близько 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до роз'яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі й (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Позивачем у судовому засіданні не заперечувався той факт, що відповідачка [PERSON] працює в Комунальному закладі освіти "Павлоградський навчально-реабілітаційний центр Дніпропетровської обласної ради". Однак, позивачем у судовому засіданні не було доведено, що він має тяжке матеріальне становище, так як середньомісячний дохід позивача складає приблизно 8 399,70 грн., крім того, доказів в підтвердження розміру доходу відповідачки, суду надано не було, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed