Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] починаючи з 04.03.2005 року по 04.09.2013 року перебувала в трудових відносинах в ДП «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» та обіймала посаду економіста. 05.09.2013 року знову була працевлаштована та працювала у відповідача до 23.02.2015 року на посаді інженера другої категорії. Трудові обов'язки на займаних посадах позивачка виконувала належним чином до часу її звільнення. Однак роботодавцем нарахована [PERSON] заробітна плата за 2012 рік виплаченою не була з причин відсутності належного фінансування. Розмір такої заборгованості складає 21338,82грн. В подальшому, з метою вирішення питання щодо погашення вказаної заборгованості неодноразово роботодавцем було обіцяно її виплату частинами. 21.01.2013 року між [PERSON] та ДП «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» підписано Угоду про реструктуризацію заборгованості по заробітній платі, якою передбачалось повне погашення такої заборгованості частинами до червня 2014 року. З зафіксованої суми заборгованості, що підлягала реструктуризації - 22653,23 грн. в порушення умов угоди в зазначеному періоді проведено виплату тільки 1314,41грн. 17.12.2014 року між сторонами було підписано нову Угоду про реструктуризацію заборгованості по заробітній платі, якою передбачалось повне погашення такої заборгованості частинами до квітня 2015 року, яку ДП „ЗАКАРПАТСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" не виконана взагалі. Оскільки, до сьогоднішнього дня зазначену заборгованість так і не погашено, у зв'язку з чим розмір заборгованості по заробітній платі становить 21338,82 грн., просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з ДП „ЗАКАРПАТСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати, що виникла на день звільнення 04.09.2013 року за відпрацьований 2012 рік в розмірі 21338,82грн., а також компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні за весь період затримки в розмірі 47779,74грн. та з розрахунку 1769,62грн. в місяць за період розгляду справи судом до вступу рішення суду в законну силу. Представник позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився. Однак, в попередніх судовий засіданнях збільшив позовні вимоги. А саме, просив суд винести рішення, яким стягнути з ДП „ЗАКАРПАТСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати, що виникла на день звільнення 04.09.2013 року за відпрацьований 2012 рік в розмірі 21338,82грн., компенсації середньомісячного заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні за весь період затримки в розмірі 47779,74грн. та з розрахунку 1769,62грн. в місяць за період розгляду справи судом до вступу рішення суду в законну силу, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 16782,98грн. Надав суду заяву, в якій збільшені збільшенні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить розглянути таку за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, надав суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середньомісячного заробітку за період затримки та компенсації втрати частини заробітної плати, так як позивачем порушено строк звернення до суду із даними позовними вимогами. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч.1 ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що [PERSON] починаючи з 04.03.2005 року по 04.09.2013 року перебувала в трудових відносинах в ДП «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою», а саме: 1.Наказом №12-к від 04.03.2005 року з 04.03.2005 року прийнята на посаду економіста; 2.Наказом №75-к від 15.09.2013 року [PERSON] з 05.09.2013 року прийнято на посаду інженера ІІ категорії у відділі по виконання робіт із землеустрою; 3.Наказом №10-к від 23.02.2015 року [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін. За приписами ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В даному випадку днем звільнення [PERSON] є 23.02.2015 року. Однак, судом встановлено, що на день звільнення ДП «Закарпатський науково - дослідний інститут та проектний інститут землеустрою» нарахована, але не виплачена заробітна плата за 2012 рік в сумі 21338,82грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою №1591 від 18.11.2015 року. Відповідно до ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року N13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно ст. 117 КЗпП України, якою регулюється питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що такий розрахунок в день звільнення [PERSON] не проводився. Як зазначає Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 16.01.2008 року «Про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правову допомогу» вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідає нормам діючого законодавства, а саме положенню ст. 117 КЗпП України. Виходячи із нарахувань заробітної плати проведених [PERSON] перед звільненням розмір середньої заробітної плати становить 1769,62грн. Кількість календарних місяців за період невиплати з 04.09.2013 року (день звільнення) по 04.12.2015 року (період звернення до суду з позовом) становить 27 місяців. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виплати належних сум становить 47779,74грн. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності до ст.34 ЗУ «Про оплату праці» Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У відповідності до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, дія якого поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (пункт 1), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Розмір помісячної заробітної плати за 2012 рік [PERSON] підтверджується Довідкою ДП „ЗАКАРПАТСЬКИЙ НАУКОВО - ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" від 08.12.2015 року №1690. Заборгованість, що є непогашеною виникла починаючи з червня 2012 року. Таким чином [PERSON] має право на компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в розмірі 16782,98 грн. Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням гр. [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України вирішено в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що з ДП „ЗАКАРПАТСЬКИЙ НАУКОВО - ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ЗЕМЛЕУСТРОЮ" підлягає стягненню на користь [PERSON] нараховану але не виплачену заробітну плату, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, а також на користь держави судовий збір в розмірі 859,01грн.

Outcome: approved