Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

07 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом. В позові зазначив, що починаючи з 03.07.1979 року по 01.06.1994 року він - [PERSON] працював на різних посадах у ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" на шахті імені Фрунзе. При виконанні покладених на нього трудових обов'язків, він займав такі посади: з 03.07.1979 року - підземний машиніст електровозу по 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, з 01.11.1987 року - гірничий робітник 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, 01.06.1990 року - підземний машиніст електровозу по 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах. 01.06.1994 року - звільнений у зв'язку із інвалідністю 2 групи. Загальний стаж моєї роботи склав 18 років. 08 лютого 1994 року о 23 годині 10 хв. на шахті ім. Фрунзе, дільниці внутрішньо шахтного транспорту, клітьовому руддворі горизонту 755 м. трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме при зчепленні вагону та електровозу в момент вводу зчіпного пристрою в спеціальний отвір буферу електровозу, зчіпний пристрій різко змістився в сторону від осі вагону, а його праву ногу було зажато між буферами вагону та електровозу. В результаті нещасного випадку на виробництві йому було поставлено діагноз роздрібнення правої голені з тотальним ураженням нервово-судинного пучка. Ампутаційна культя правої голені на рівні верхньої треті. Свіщ культі. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено Акт про нещасний випадок №7 від 21 лютого 1994 року, який в подальшому відповідачем було втрачено. У зв'язку із цим ним було ініційовано звернення до суду, задля встановлення факту нещасного випадку на виробництві, яким було встановлено факт нещасного випадку, який стався 08.02.1994 року з ним на виробництві при виконанні трудових обов'язків. Згідно ч.З ст.61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, у зв'язку із набранням рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2002 року законної сили, обставини визнані даним рішенням не підлягають доказуванню. За результатами висновку медико-соціальної експертної комісії 01.06.1994 року йому було встановлено 80% втрати професійної працездатності. Даний факт підтверджується Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2002 року, та Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2005 року, копія яких додаються. Нещасний випадок стався внаслідок незадовільної організації робіт, що виявилось у ліквідації несправних стрілочних переводів рельсового шляху горизонту 755 метрів. Особами, відповідальними за нещасний випадок визнано: - начальника дільниці ВШТ [PERSON], - гірничого майстра дільниці ВШТ [PERSON] та машиніста електровозу [PERSON] Внаслідок цього нещасного випадку він втратив ногу та був змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити протезування, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, тренування культі. Його було визнано інвалідом 2 групи. У зв'язку з каліцтвом було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі із пересуванням, оскільки він змушений використовувати допоміжні засоби, або допомогу інших людей. Він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обгрунтовану важкістю травми, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані. Відсутність ноги спотворює його зовнішній вигляд, порушено опорно-рухливі функції, що підтверджується письмовими висновками лікарів. Дані обставини пригнічують його. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана виробничою травмою. Беручи до уваги тяжкість захворювання та її наслідки, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму, яка дорівнює 100 000,00 (сто тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди отриманої у зв'язку із каліцтвом, пов'язаним з роботою на виробництві Відповідача. В судове засідання позивач та його представник не з'явився, надавши заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи за їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Таким чином, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити по справі заочне рішення відповідно до ч.4 ст.169 та ст.ст.224-225 ЦПК України. Позивач, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач дійсно працював з 03.07.1979 року по 01.06.1994 року він - [PERSON] працював на різних посадах у ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" на шахті імені Фрунзе. При виконанні покладених на нього трудових обов'язків, він займав такі посади: з 03.07.1979 року - підземний машиніст електровозу по 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, з 01.11.1987 року - гірничий робітник 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, 01.06.1990 року - підземний машиніст електровозу по 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах. 01.06.1994 року - звільнений у зв'язку із інвалідністю 2 групи. Загальний стаж моєї роботи склав 18 років а.с.3-4. 08 лютого 1994 року о 23 годині 10 хв. на шахті ім. Фрунзе, дільниці внутрішньо шахтного транспорту, клітьовому руддворі горизонту 755 м. трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме при зчепленні вагону та електровозу в момент вводу зчіпного пристрою в спеціальний отвір буферу електровозу, зчіпний пристрій різко змістився в сторону від осі вагону, а його праву ногу було зажато між буферами вагону та електровозу. В результаті нещасного випадку на виробництві йому було поставлено діагноз роздрібнення правої голені з тотальним ураженням нервово-судинного пучка. Ампутаційна культя правої голені на рівні верхньої треті. Свіщ культі. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено Акт про нещасний випадок №7 від 21 лютого 1994 року, який в подальшому відповідачем було втрачено. У зв'язку із цим ним було ініційовано звернення до суду, задля встановлення факту нещасного випадку на виробництві, яким було встановлено факт нещасного випадку, який стався 08.02.1994 року з ним на виробництві при виконанні трудових обов'язків - а.с. 5-7. У зв'язку із набранням рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2002 року законної сили, обставини визнані даним рішенням не підлягають доказуванню - а.с. 5. За результатами висновку медико-соціальної експертної комісії 01.06.1994 року йому було встановлено 80% втрати професійної працездатності. Даний факт підтверджується Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2002 року, та Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2005 року - 6-7 , Нещасний випадок стався внаслідок незадовільної організації робіт, що виявилось у ліквідації несправних стрілочних переводів рельсового шляху горизонту 755 метрів. Особами, відповідальними за нещасний випадок визнано: - начальника дільниці ВШТ [PERSON], - гірничого майстра дільниці ВШТ [PERSON] та машиніста електровозу [PERSON] Внаслідок цього нещасного випадку він втратив ногу та був змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити протезування, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, тренування культі. Його було визнано інвалідом 2 групи - а.с.8-9. У зв'язку з каліцтвом було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі із пересуванням, оскільки він змушений використовувати допоміжні засоби, або допомогу інших людей. Він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обгрунтовану важкістю травми, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані. Відсутність ноги спотворює його зовнішній вигляд, порушено опорно-рухливі функції, що підтверджується письмовими висновками лікарів. Дані обставини пригнічують його. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону праці" в редакції 1992 року N 2694-ХІІ від 14 жовтня 1992 року відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що "забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган". Відповідно до ст.173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин (в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 80% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 55 000 грн. та судові витрати по справі. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.10,11, 60, 88, 169, 209 ч.З, 212, 213-214, 218, 224,225 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial