Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ НАСК "ОРАНТА" про стягнення страхового відшкодування та фінансових санкцій (пені, інфляційних витрат) за наслідками невиконання зобов"язання щодо виплати страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 09 травня 2013 року на вул. Слави в с. Княжичі Київської області о 09 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Хюндай", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля "Нісан", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказана ДТП сталася й з вини водія автомобіля "Нісан", державний номерний знак [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 квітня 2013 року (поліс серії АС № 1327030), внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль Хюндай", державний номерний знак [NUMBER]. Матеріальні збитки відповідачем були оцінені в сумі 4 956 грн. 16 коп., відшкодування яких він до нині не отримав. Вважає, що внаслідок неналежного виконання чинного законодавства ВАТ НАСК "ОРАНТА" має сплатити йому: суму страхового відшкодування - 4 956 грн. 16 коп., пеню за весь час прострочення (з 23.09.2013 року по 14.07.2014 року) - 594 грн. 87 коп., інфляційних нарахувань за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - 634 грн. 39 коп., що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 08 липня 2014 року (а.с.22), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач ВАТ НАСК "ОРАНТА" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд спрви за відсутності його представника з частковм визнанням позовних вимог (а.с.35-36, 37, 38). Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення відповідача, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 09 травня 2013 року на вул. Слави в с. Княжичі Київської області о 09 год. 00 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Хюндай", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля "Нісан", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с.6). Вказана ДТП сталася й з вини водія автомобіля "Нісан", державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2013 року про притягнення останнього до відповідальності за ст. 124 КпАП України із накладенням штрафу (а.с.6), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК "ОРАНТА" згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 квітня 2013 року (поліс серії АС № 1327030) (а.с.5), внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль "Хюндай", державний номерний знак [NUMBER] (а.с.18, 19). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до пункту першого статті 22 Закону «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Матеріальні збитки, завдані автомобілю позивача, ВАТ НАСК "ОРАНТА" оцінені в сумі 4 956 грн. 16 коп., відшкодування яких позивач й до нині не отримав, проте визнані відповідачем (а.с.7, 35). Згідно ст.37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Позивач, як постраждалий надав страховику винної в ДТП особи всі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, проте відповідачем не вчасно прийнято рішення про виплату страхового відшкодування без обґрунтованих підстав. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Таким чином, підлягає стягненню з ВАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача 4 956 грн. 16 коп. - страхового відшкодування. Проте, не всі вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" пені немає. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Вимоги про стягнення інфляційних витрат також не підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника відповідача у справі й відповідачем не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак й наслідки невиконання зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні. За правилами ст. 5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач не є суб"єктом договірних правовідносин з ВАТ НАСК "Оранта", а тому правових підстав щодо стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" індексу інфляції за весь час прострочення немає. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати (судовий збір) в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4,

Outcome: partial