Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

У липні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з договором про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою №6808F65 від 18.06.2008 (далі - Кредитний договір), укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON], останньому було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням Картки з Лімітом заборгованості не більше 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок строком користування до 31 травня 2010 року, з оплатою процентів в розмірі 22,5 % річних. АТ «Укрексімбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. [PERSON] свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем в розмірі 91626,18 грн., яка складається: 44 290,42 грн. - заборгованість за відсотками за кредитом; 28 822,85 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочений основний борг; 18 512,91 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки, яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. У судовому засіданні представник АТ «Укрексімбанк» Кайдашов В.С. свої заявлені вимоги підтримав, посилаючись на вищезазначене. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані судові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково враховуючи наступні підстави. Згідно з договором про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою №6808F65 від 18.06.2008, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] (далі-Позичальник), останньому було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням Картки з Лімітом заборгованості не більше 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок строком користування до 31 травня 2010 року, з оплатою процентів в розмірі 22,5 % річних. Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 15.04.2009 назву позивача змінено з Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України". Кредитним договором передбачено надання Позивачем Відповідачу кредиту на певних умовах, а Відповідач зобов'язаний виконувати всі умови Кредитного договору, у тому числі здійснювати погашення Кредиту згідно з графіком погашення Кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору та сплачувати проценти за користування кредитом. Банк зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед Відповідачем виконав в повному обсязі, а саме відкрив Відповідачеві кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, що підтверджується підписом відповідача в договорі. У порушення умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.04.2010, яка станом на день пред'явлення позову становить 91626,18 грн. і складається: 44 290,42 грн. - заборгованість за відсотками за кредитом; 28 822,85 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочений основний борг; 18 512,91 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки. На підтвердження своїх вимог Позивач надав виписку з особового рахунку Відповідача, а також розрахунки пені за прострочений основний борг та прострочені відсотки за кредитом. Крім того, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2010 у справі № 2-3430/2010 р. було задоволено позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором за період по 31.03.2010, а саме: стягнуто 54576,81 грн., у т.ч. 46504,09 грн. - сума основного боргу за кредитом, 7001,80 грн. - заборгованість за відсотками за кредитом, 411,74 грн. - пеня. У подальшому, у межах виконавчого провадження вказана сума коштів була стягнута з Відповідача в повному обсязі та кредит (сума кредиту) сплачений 26.06.2014, що підтверджується наданими Позивачем письмовими доказами. Таким чином, факт виконання Позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а також чинність кредитних правовідносин між сторонами встановлені вказаним вище судовим рішенням. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні 08.09.2014 представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності, яка підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] підписав кредитний договір разом з усіма додатками, надавши згоду на виконання всіх зазначених умов. Відповідно до п.9.2 Кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Таким чином, позивач не обмежений будь-яким строком у своєму праві звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до Відповідача в частині повернення кредиту та відсотків, що підлягають до сплати за користування таким кредитом. За таких умов суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача заборгованості за відсотками за кредитом за період з 01.04.2010 по 15.07.2014 в сумі 44290,42 грн. При цьому клопотання представника Відповідача про застосування позовної давності в цій частині є таким, що не підлягає задоволенню. Щодо вимог Позивача про стягнення пені суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення. Згідно зі ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. До вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України). Таким чином, позовна давність щодо стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду. Проте у своїй позовній заяві Позивач просить суд стягнути пеню за період з 01.04.2010 по 26.07.2014, що не відповідає вимогам статті 258 ЦК України. Суд зазначає, що відповідно до наданих Позивачем документів вбачається, що погашення заборгованості за кредитом відбулось 26.06.2014, проте відсотки за користування кредитом за період до дня подання позовної заяви Відповідачем не сплачувались. Таким чином, нарахування пені за прострочені проценти має здійснюватися, з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України, за період з 27.07.2013 по 26.07.2013. З огляду на наведене, беручи до уваги надані Позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги Позивача про стягнення пені частково, а саме: стягнути пеню за прострочений основний борг за період з 27.07.2013 по 26.06.2014 (до дня фактичного повернення кредиту) в сумі 6154,05 грн.; стягнути пеню за прострочені відсотки за період з 27.07.2013 по 26.07.2014 (до дати звернення до суду) в сумі 6461,81 грн. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Беручи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд присуджує останньому судові витрати в сумі 916,27 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial