Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.03.2013 року між ПАТ "Дельта Банк", правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта" та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом акцептування банком пропозиції відповідача, викладеній ним у заяві № 002-01002-110313. Відповідно до умов даного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 13 300,00 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, однак відповідач станом на 23.06.2014 року не виконує належним чином свої зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 23.06.2014 року, [PERSON] по укладеному кредитному договору має заборгованість в сумі 16761,95 грн., яка складається з: 6822,50 грн. - тіло кредиту, 3399,00 грн. - прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, 6540,45 грн. - заборгованість за комісіями. В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. Представник позивача Духота І.В. в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак попередньо через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність у зв'язку із станом здоров'я. Крім того зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині основного боргу, а нараховані штрафні санкції та штраф не визнає та просить відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки вона тяжко хворіє, перенесла інсульт, доглядає за особою похилого віку, яка лежача та їй потрібно багато коштів на лікування, в підтвердження цього разом із заявою подала відповідні документи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2013 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом прийняття банком пропозиції відповідача, викладеній ним у заяві № 002-01002-110313 від 11.03.2013 року (а.с. 3). Відповідно до частини 2 вищевказаної заяви, позивач відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 10300,00 грн. Строк ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні. Тарифний пакет - "Нова Готівочка Старт". Згідно з п. 1. частини 3 заяви відповідача обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів банку, що є невід'ємною частиною договору. У відповідності до тарифів на обслуговування платіжних карток тарифного пакету "Нова Готівочка Старт", затверджених рішенням Тарифного комітету АТ "Дельта Банк" (протокол № 505 від 12.09.2012 року), держатель зобов'язаний щомісячно погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається з: частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафтом, штраф за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів (а.с. 4). Відповідно до п. 2.1. частини 3 заяви відповідача, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. Зі змісту заяви відповідача № 002-01002-110313 від 11.03.2013 року вбачається, що представник ПАТ "Дельта Банк" підписав дану пропозицію та скріпив її печаткою 11.03.2013 року. У відповідності до п. 2.5. частини 3 заяви відповідач, до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. За змістом п. 7.1. частини 3 заяви відповідач погодився, що складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є правила та тарифи банку, з якими він попередньо ознайомлений, повністю згодний, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язується дотримуватись. Згідно з п. 10 частини 3 заяви відповідач підтвердив, що отримав картку [NUMBER] та ПІН до картки їй відомий. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 002-01002-110313 від 11.03.2013 року, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 13 300,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 23.06.2014 року виникла заборгованість в сумі 16761,95 грн., яка складається з: 6822,50 грн. - тіло кредиту, 3399,00 грн. - прострочене тіло кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, 6540,45 грн. - заборгованість за комісіями, про суду надано розрахунок (а.с.10). Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе зобов'язань в повній мірі не виконала, а також враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача 6822,50 грн. - тіло кредиту, 3399,00 грн. - прострочене тіло кредиту підлягає задоволенню. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Проаналізувавши умови договору, судом встановлено, що комісія, про стягнення якої заявив позивач умовами договору не передбачена. За таких обставин, суд вважає, що позивач належним чином не довів обставини, на які посилався, доказів правомірності нарахування комісії, її розміру та заборгованості по комісії не надав, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісіями в сумі 6540,45 грн. є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial