Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № CSIPG100000114 від 30.05.2007 року [PERSON] 30.05.2007 року отримала кредит у розмірі 92750.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.05.2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 30.05.2007 року уклали договір іпотеки № CSIPG100000114 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 178,5 кв.м. який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 06 грудня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок загальною площею 178,5 кв.м. який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Звернути стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» не вдалося, так як існуює обтяження Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міського управління юстиції. 04.12.2015 року постановою Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міського управління юстиції (виконавче провадження №49545655) було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Обтяження 11.12.2015 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 49632224. ПАТ КБ "ПриватБанк" не погоджується з вказаними постановами та вважає їх безпідставними та протиправними, оскільки вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" мають вищий пріоритет, так як договір іпотеки укладено 30.05.2007 року, а арешт було накладено 04.12.2015 року, та на сьогоднішній день заборгованість по вищевказаному кредитному договору [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не погашена. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив звільнити майно з-під арешту, оскільки, державний виконавець не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Представник позивача Васьковський Р.М., в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив суд справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі представник Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області та [PERSON], які належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання до суду не з'явилися, причини неявки в судове засідання суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 30.05.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладеного договір № CSIPG100000114, згідно якого [PERSON] 30.05.2007 року отримала кредит у розмірі 92750.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.05.2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 30.05.2007 року уклали договір іпотеки № CSIPG100000114 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 178,5 кв.м. який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 06 грудня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок загальною площею 178,5 кв.м. який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). 04.12.2015 року постановою Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міського управління юстиції (виконавче провадження №49545655) було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Обтяження 11.12.2015 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №49632224. Відповідно до 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладання договору. В даному випадку - вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" мають вищий пріоритет, так як договір іпотеки укладено 30.05.2007 року, а арешт було накладено 04.12.2015 року; - на сьогоднішній день заборгованість по вищевказаному кредитному договору [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не погашена. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» відчуження предмету іпотеки здійснюється виключно на підставі згоди іпотекодержателя. ПАТ КБ «ПриватБанк» такої згоди не давав. Пунктом 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у незавершеного виконавчого провадженнях арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки державний виконавець не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved