Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Регіональної філії Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі відповідач), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 26.03.2021 № НОК -38/22 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника служби воєнізованої охорони [PERSON] " (далі Наказ). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Наказ є незаконним, оскільки він не містить конкретизації вчиненого позивачем проступка, відсутня попередня згода виборного органу, членом якої є позивач та на момент подій, що стали підставою для прийняття спірного Наказу позивач перебував у щорічній відпустці. При цьому позивач зазначав, що в Наказі не конкретизовано коли мали місце випадки порушення позивачем посадових обов`язків, не зазначено часу відсутності на місцях оперативних груп, відповідачем не зазначено розміру заподіяної шкоди вчиненими діями позивача, що призвели до застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 02.08.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позовну заяву, з урахуванням його уточнення, відповідач вказує на безпідставність позовних вимог та на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові. Відповідач зазначає, що позивач з Наказом був ознайомлений 31.03.2021, у зв`язку з чим тримісячний термін для звернення до суду, який встановлений статтею 233 КЗпП України сплив 31.06.2021, тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом лише 27.07.2021, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача та відмовити у позові. 30.09.2021 протокольною ухвалою суду здійснено заміну неналежного відповідача Регіональної філії Акціонерного товариства "Українська залізниця" на належного Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця". Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, заслухавши доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про відмову в позові, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно з наказом відповідача від 04.02.2019 № 78/ос «Про прийняття на роботу [PERSON] " позивача прийнято на роботу з 05.02.2019 заступником начальника служби воєнізованої охорони відповідача. Наказом відповідача від 26.03.2021 № НОК-38/22 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника служби воєнізованої охорони [PERSON] ", за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених вимогами пп. 2.1, 2.5, 2.10 посадової інструкції у частині планування, організації та реалізації заходів щодо профілактики, попередження, викриття припинення злочинних прямувань до майна філії, об`єктів залізничної інфраструктури, вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, забезпечення координації роботи та участі у відпрацюванні оперативними підрозділами воєнізованої охорони місць, де такі випадки відбулись та контролю за виконанням службових обов`язків працівниками оперативних груп воєнізованої охорони, заступнику начальника служби воєнізованої охорони [PERSON] оголошено догану. Згідно з абзацом другим вказаного Наказу під час проведення оперативно-профілактичних заходів по станції Одеса-Застава І, які проводились на підставі затвердженого 09.03.2021 заступником начальника служби [PERSON] графіку, причетними працівниками загону було виявлено сторонніх осіб, при спробі їх затримання та переслідування у порушення вимог п.п. 1.2, 8.8 Положення про придбання, перевезення, облік, зберігання та застосування вогнепальної зброї, боєприпасів до неї підрозділами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.12.2009 № 1336, було застосовано власну вогнепальну зброю. В подальшому, після виявлення під вагонами підозрілого предмету металевого ящику (сейфу) його у порушення вимог п. 1 розділу 2 «Інструкції щодо заходів з попередження терористичних проявів на об`єктах філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та дій працівників у разі загрози вчинення або вчинення терористичних актів», затвердженої наказом від 05.02.2016 № 095-Н/од., був доставлений в кабінет начальника стрілецької команди, де його було відчинено (він виявився порожнім) абзац 4 Наказу. Акт про відкриття металевого ящика (сейфу) із залученням інших осіб, що перебували в команді не складався, а в подальшому його було винесено за територію команди (абзац 5 Наказу). Зазначене свідчить про порушення заступником начальника служби [PERSON] вимог п.п. 2.1, 2.5, 2.10 посадової інструкції у частині планування, організації та реалізації комплексу заходів щодо профілактики, попередження, викриття та припинення злочинних прямувань до майна філії, об`єктів залізничної інфраструктури, вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, забезпечення координації роботи та участі у відпрацюванні оперативними підрозділами воєнізованої охорони місць, де такі випадки відбувались та контролю за виконанням службових обов`язків працівниками оперативних груп воєнізованої охорони (абзац 6 Наказу). Відповідно до вимог п. 4.1 посадової інструкції заступник начальника служби [PERSON] несе відповідальність за невиконання чи неякісне виконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. [PERSON] 18.03.2021 надано особисте письмове пояснення, але не по суті, про що складено акт (абзаци 7, 8 Наказу). З Наказом [PERSON] ознайомився 31.03.2021 про що свідчить його підпис на наказі та не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. При цьому на Наказі [PERSON] зазначено про його незгоду з викладеними в Наказі обставинами. Наказами відповідача від 02.04.2021 № НОК-38/25 та від 29.06.2021 № НОК-38/68 були внесені зміни до Наказу, а саме: у другому абзаці дату "09.03.2021" замінено на "09.02.2021". 02.07.2021 службою воєнізованої охорони відповідача складено акт про відмову позивача від підпису про ознайомлення з наказами від 02.04.2021 № НОК-38/25 та від 29.06.2021 №\~НОК-38/68. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 147 наведеного Кодексу передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149\~КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 Кодексу правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17, який враховується судом під час розгляду даного спору. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що приймаючи Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, відповідачем не було зазначено в чому саме полягає неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, опис та конкретизація його дій, не встановлена його вина, як один із елементів складу правопорушення, а також відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про заподіяння позивачем шкоди внаслідок вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який йому інкримінується. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки він не містить усіх необхідних елементів для складу правопорушення, що виключає правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. За таких обставин, суд вважає, що право позивача є порушеним внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного Наказу. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву та під час розгляду справи, представник відповідача неодноразово наголошував на застосуванні судом наслідків спливу строку позовної давності, який є самостійною підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що Наказ прийнятий відповідачем 26.03.2021, з яким позивач ознайомився 31.03.2021, що підтверджується його підписом в цьому Наказі та викладеними на ньому запереченнями. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Враховуючи наведену норму закону та дату ознайомлення позивача з Наказом, останнім днем для подачі позову є 31.06.2021, тоді як позивач звернувся до суду з даним позовом лише 23.07.2021, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 466/10419/19 зазначив, що встановлені статтею 233 Кодексу строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Натомість позивачем не наведено будь-яких мотивувань належності підстав пропуску ним встановленого законом строку для звернення до суду з даним позовом та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, проте у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У позовній заяві представник позивача помилково посилається на вказану норму права, як на підставу для звільнення його від сплати судового збору, оскільки предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування Наказу, а не стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За таких обставин, позивач повинен був сплатити судовий збір за подачу даного позову на загальних підставах, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з нього 908,00 грн судового збору в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved