Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У квітні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначеним вироком суду встановлено, що [PERSON] 16.08.2018р. приблизно о 22.30год., керуючи технічно несправним автомобілем марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак [NUMBER] , перебуваючи під впливом наркотичних речовин рухаючись по проспекту Леся Курбаса в місті Києві, зі швидкістю щонайменше 70 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 40 км/год., не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на бетонну огорожу мосту, розташованого навпроти АЗС "ОККО" за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 1-А, внаслідок чого пасажир автомобіля [PERSON] загинула. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» полісом АК/9425282, з лімітом відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю потерпілого - 200 000,00 грн. На підставі страхового акту №01344/07/720 від 12.02.2020 року та страхового акту №01371/07/720 від 12.02.2020 року АТ «СГ «ТАС» виплатило потерпілим особам страхове відшкодування в розмірі 149 530, 50 грн. Позивач вказує, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані наркотичного сп`яніння, а автомобіль, яким він керував, був технічно несправним, тому АТ «СГ «ТАС» на підставі п.а) та п.г) п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не повертає сплачені за нього кошти, тому просить в судовому порядку стягнути з останнього на свою користь 149 530, 50 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 26). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2021 року змінено порядок розгляду справи, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 31). Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Зазначеним вироком суду встановлено, що [PERSON] 16.08.2018р. приблизно о 22.30год., керуючи технічно несправним автомобілем марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак [NUMBER] , перебуваючи під впливом наркотичних речовин, рухався зі швидкістю щонайменше 70 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 40 км/год., згідно розташованого по ходу його руху дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, зі сторони вулиці Академіка Корольова в напрямку бульвару Вацлава Гавела, розташовуючись в процесі руху в другій смузі проїзної частині проспекту Леся Курбаса в місті Києві. В салоні вказаного автомобіля на задньому пасажирському сидінні знаходилась пасажир [PERSON] , яка не була пристебнута ременем безпеки. Рухаючись у вказаному напрямку, водій [PERSON] наближався до АЗС "ОККО", яка розташована за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 1-А. Під час руху [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункти «б, в», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 12.9 підпункт «б» Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на бетонну огорожу мосту, розташованого навпроти АЗС "ОККО" за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 1-А. В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир [PERSON] загинула (а.с. 5-9) Судом також встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» на підставі страхового полісу АК/9425282 (а.с.4) Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема розділ ІІІ Закону встановлює саме порядок здійснення відшкодування шкоди, завданої потерпілій (третій) особі. Згідно 1167 ЦК України, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 1187 ЦК України, 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1200 ЦК України, 1. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. 14.02.2020 року АТ «СГ «ТАС» на підставі страхового акту №01344/07/720 від 12.02.2020 року здійснило виплату потерпілій особі - [PERSON] , страхове відшкодування в розмірі 147 589, 00 грн. та на підставі страхового акту №01371/07/720 від 12.02.2020 року здійснило виплату потерпілій особі - [PERSON] , страхове відшкодування в розмірі 1 941,50 грн (а.с. 19,20). Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно п.27.2 та п.27.3 ст.27 цього Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно п. а) та п. г) п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції або якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.08.2018 року з вини водія [PERSON] , АТ «СГ «ТАС» сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 147 589, 00 грн та на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1 941,50 грн. Однак, враховуючи, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував в стані наркотичного сп`яніння та керував технічно несправним транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, тому АТ «СГ «ТАС» на підставі п.а) та п.г) п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 149 530,50 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ «СГ «ТАС» слід стягнути в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 149 530,50 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved