Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

14 травня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 08 квітня 2014 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON], посвідчено договір дарування земельної ділянки, який укладено між [PERSON] та [PERSON] і даний договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 386. Вважає, що вказаний договір укладено в порушення норм цивільного законодавства України, а тому є недійсним з наступних підстав: Даний договір укладено в момент розгляду в Коломийському міськрайонному суді 22 квітня 2014 року справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину будинку. В процесі судового провадження суддею розглянуто його заяву про забезпечення позову і винесено ухвалу 04.04.2014 р. про накладення арешту на земельну ділянку в [ADDRESS]. Дану ухвалу направлено сторонам по справі, в тому числі і [PERSON] [PERSON] теж отримала відомості, що дана земельна ділянка є спірною. Про це засвідчує те, що приватний нотаріус [PERSON], до якої звернулась продавець будинку та землі [PERSON] і покупець [PERSON] на вчинення нотаріальних дій з купівлі-продажу, відмовила в нотаріальних діях з вищевказаних підстав. Адже приватному нотаріусу було вручено ухвалу суду з даного спору. Крім того, продавець [PERSON] отримала від суду ухвалу про призначення до розгляду справи на 22.04.2014 р. та ухвалу про накладення арешту. Однак, проігнорувавши даною ухвалою та відмовою про вчинення нотаріальних дій, [PERSON] обманним шляхом, за попереднім зговором з покупцем, в порушення ст. 230 ЦК України, звертаються до іншого приватного нотаріуса [PERSON] і укладають договір дарування, реєстраційний номер 386, на оспорювану та арештовану земельну ділянку. Умисел обману сторонами відображено і в тому, що п.5 договору вказує, що дарувальник [PERSON] засвідчила про те, що земельна ділянка, яка дарується, на момент підписання договору не перебуває у спорі і не арештована. В порушення законодавства України, дарування земельної ділянки вчинялось 08.04.2014р., в момент розгляду справи, яка 04.04.2014 р. була призначена до розгляду на 22.04.2014р. і 04.04.2014р. винесено ухвалу про арешт спірної земельної ділянки. Крім того, даний правочин вчинено сторонами із метою приховання іншого правочину, який сторони договору насправді вчинили. Так, при вчиненні договору дарування земельної ділянки та будинку [PERSON] отримала кошти. Це видно із того, що наміри продавця були направлені на отримання прибутку [PERSON], про що засвідчує заява від приватного нотаріуса реєстраційний №319 від 28.02.2014 р, де чітко вказано, що [PERSON] продає частку житлового будинку та земельну ділянку за 20 тис. доларів США. Отже в дійсності відбулось відчуження земельної ділянки шляхом купівлі-продажу, а договір укладено як дарування майна. Через неправомірні дії відповідачів він не може користуватись належним йому приміщенням в будинку по [ADDRESS] - на власний розсуд, тобто його право власності є порушеним, а тому просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, що за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 386 від 08.04.2014 р. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Однак, у попередніх судових засіданнях були дослідженні докази по справі, позивач давав пояснення, а сторони не заперечують проти розгляду справи за відсутності позивача, а тому суд вважає за можливе слухати справу за відсутності позивача. [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову та пояснили, що приватний нотаріус [PERSON] посвідчила договір дарування земельної ділянки у відповідності до вимог діючого законодавства. Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 04.04.2014 року про арешт спірної земельної ділянки не була направлена до виконання відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції і в реєстр обтяжень не була внесена. Приватний нотаріус [PERSON] посвідчила спірний договір дарування у відповідності до вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом МЮ України № 396/5 від 22.02.2012 року, в тому числі нотаріус виготовила витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де перевірила відсутність (наявність) заборони відчуження або арешту, відсутність (наявність) реєстрації іпотеки. В дійсності по справі за позовом [PERSON] до неї, Корницької сільської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину будинку 04.04.2014 року суддею Димашком В.П. була постановлена ухвала про забезпечення позову [PERSON] шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Постановлена дана ухвала в її відсутності і копію даної ухвали разом з ухвалою суду про відкриття провадження по вищевказаній справі, копією позовної заяви і доданими до неї документами вона отримала з Коломийського міськрайонного суду 11.04.2014 року, тобто вже після того, як вона подарувала [PERSON] спірну земельну ділянку. Отже, вона нікого не вводила оману про наявність спору та арешту земельної ділянки, оскільки станом на 08.04.2014 року їй ці обставини не були відомі і тому спірні правовідносини не регулюються вимогами ст. 230 ЦК України. Не відповідає дійсності і твердження позивача, що приватний нотаріус [PERSON] повідомила її та [PERSON] про ухвалу суду про арешт спірної земельної ділянки, в зв'язку з чим відмовила у вчиненні спірної нотаріальної дії. В офісі приватного нотаріуса [PERSON] після 04.04.2014 року вона не була і з нею не зустрічалася. Будь-якої зловмисної домовленості з [PERSON] на вчинення протиправних дій і незаконних правочинів в неї не було і спірні правовідносини не регулюються вимогами ст. 232 ЦК України, оскільки спірний договір дарування укладений між нею та [PERSON], а вказаною нормою права передбачено укладення правочину між представником однієї сторони з іншою стороною. Вона була власником спірної земельної ділянки, її право власником було непорушним і вона вправі була нею розпорядитися на свій розсуд, в тому числі укласти і спірний правочин. Посилання позивача на заяву приватного нотаріуса [PERSON] від 28.02.2014 року про її намір продати спірну земельну ділянку не може бути доказом про укладення 08.04.2014 року удаваного правочину, оскільки в даній заяві зазначено лише про її наміри продати вказане майно і вона вправі була змінити свої плани. Отже, при визнанні правочину удаваним, суд визнає укладеним той договір, який сторони насправді вчинили. Однак договір купівлі-продажу земельної ділянки чи договір дарування не порушує будь-яких прав позивача, а тому просять суд у задоволенні позову відмовити. [PERSON] в судовому засіданні теж заперечила проти позову та просить суд в його задоволенні відмовити. Нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала до суду письмове пояснення на позов, згідно якого повідомляє, що нею 08.04.2014р. по реєстру № 386 посвідчено договір дарування земельної ділянки площею 0,0616 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2623282801:02:002:0112, яка розташована в [ADDRESS], за яким дарувальником є [PERSON], а обдарованою [PERSON]. При посвідченні цього договору нею було встановлено: належність земельної ділянки дарувальнику, дійсні наміри сторін укласти договір дарування, відсутність заборони відчуження (арешту) на земельну ділянку. Сторони не заявляли про те, що дана земельна ділянка є спірною, та про те, що між ними існують якісь інші домовленості і вони приховують інший правочин. Підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії встановлено не було. Проти позову заперечує та просить суд розглядати справу без її участі. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування земельної ділянки площею 0,0616 га, кадастровий номер 2623282801:02:002:0112, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір укладено між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець). Вказаний правочин зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №386. Правочин викладено на спеціальному бланку нотаріального документу (ВТТ №687713), про що, у відповідності до п.1 Глави 9 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), зроблено відповідну відмітку на примірнику правочину. При посвідченні цього договору нотаріусом було встановлено: належність земельної ділянки дарувальнику, дійсні наміри сторін укласти договір дарування, відсутність заборони відчуження (арешту) на земельну ділянку. На виконання пп. 2.1. та 2.4. Глави 2 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусом [PERSON] проведено перевірки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності (відсутності) заборон на майно та обтяження нерухомого майна, що виступає предметом договору, іпотекою, про що свідчать витяги, які долучені до примірника правочину, що зберігається у справах нотаріуса. Крім того, на виконання п. 2.2. Глави 2 Розділу II Порядку до примірника правочину долучено Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, за яким встановлено відсутність обтяжень за громадянкою [PERSON], податковий номер [NUMBER]. (витяг №43933212 від 08.04.2014 р.). Згідно довідки про результати проведеної позапланової перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил ведення нотаріального діловодства приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] від 05.11.2014 р. грубих порушень в частині дотримання нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства не встановлено. По справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Корницької сільської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину будинку 04.04.2014 року суддею Димашком В.П. була постановлена ухвала про забезпечення позову [PERSON] шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Статтею 152 ЦПК України передбачено, що ухвали суду про вжиття заходів до забезпечення позову виконуються в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" ухвали судів у випадках, передбачених законом є виконавчими документами та підлягають виконанню органами державної виконавчої служби. Відносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", нова редакція якого набрала чинності з 01.01.2013 року. Відповідно до цього Закону державна реєстрація обтяжень нерухомого майна здійснюється в Державному реєстрі прав органами державної реєстрації прав. В частині другій ст. 28-2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вказано, що державний виконавець під час примусового виконання рішень відповідно до закону подає до органу державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій або електронній формі. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703. В спірному випадку ухвала Коломийського міськрайонного суду від 04.04.2014 року про арешт даної земельної ділянки не була направлена до виконання відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції і в реєстр обтяжень не була внесена. Ухвала про забезпечення позову була ухвалена у відсутності [PERSON], копію даної ухвали разом з ухвалою суду про відкриття провадження по вищевказаній справі, копією позовної заяви і доданими до неї документами вона отримала з Коломийського міськрайонного суду 11.04.2014 року, тобто вже після того, як вона подарувала [PERSON] спірну земельну ділянку. Отже, [PERSON] нікого не вводила оману про наявність спору та арешту земельної ділянки, оскільки станом на 08.04.2014 року їй ці обставини не були відомі і тому спірні правовідносини не регулюються вимогами ст. 230 ЦК України. Не відповідає дійсності і твердження позивача, що приватний нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON] та [PERSON] про ухвалу суду про арешт спірної земельної ділянки, в зв'язку з чим відмовила у вчиненні спірної нотаріальної дії. В офісі даного приватного нотаріуса після 04.04.2014 року відповідачка не була і з нею не зустрічалася, крім того жодних правочинів нотаріусом не реєструвалось, що в судовому засіданні і підтвердила свідок [PERSON]. Будь-якої зловмисної домовленості на вчинення протиправних дій і незаконних правочинів у відповідачів не було і дані спірні правовідносини не регулюються вимогами ст. 232 ЦК України, оскільки спірний договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON], а вказаною нормою права передбачено укладення правочину між представником однієї сторони з іншою стороною. Не ґрунтується на доказах і твердження позивача про порушення вимог ст. 235 ЦК України, що сторони, укладаючи спірний договір дарування, приховали укладення іншого договору (договору купівлі-продажу) і відповідно укладений договір є удаваним. Однак, оскільки [PERSON] була власником спірної земельної ділянки, її право власності було непорушним і вона вправі була нею розпорядитися на свій розсуд, в тому числі укласти і даний правочин. Посилання позивача на заяву приватного нотаріуса [PERSON] від 28.02.2014 року про намір [PERSON] продати спірну земельну ділянку не може бути доказом про укладення 08.04.2014 року удаваного правочину, оскільки в даній заяві зазначено лише про її наміри продати вказане майно і вона вправі була змінити свої плани. Згідно вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили і якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Також, в судовому засіданні не було доведено факту вчинення іншого правочину при посвідченні договору дарування сторонами правочину, а тому суд приходить до висновку, що необхідно у задоволенні позову відмовити. Наведене стверджується:копією договору дарування земельної ділянки /а.с.5/, копією заяви [PERSON] /а.с.6/, копією ухвали Коломийського міськрайонного суду від 04.04.2014р. /а.с.9-10/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 22.04.2014р. /а.с.11-15/, копією довідки про результати проведеної позапланової перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил ведення нотаріального діловодства /а.с.64-66/. На підставі ст.,ст. 16, 230, 232, 235, 316, 319, 321, 386, 391 ЦК України та

Outcome: dismissed