Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.10.2008 року [PERSON] 28 жовтня 2008 року отримала кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вказує представник позивача, ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим змінено найменування позивача ( рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, 17.07.2009 року державна реєстрація вказаних змін, № запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідачкою була підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті та складають договір. Згідно обставин вказаного позову, представник позивача вказує, що при отриманні кредиту сторонами було передбачено зміну кредитного ліміту картки, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Сторонами також було погоджено, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік ( п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою»). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В обґрунтування позовних вимог посилаються на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 615, 628, 629, 634, 1054 ЦК України, на п.п. 4.6, 5.2, 5.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7, 9.12\~ «Умов та правил надання банківських послуг», п.п. 5.5.1, 5.6, 5.7,\~ «Правил користування платіжною карткою», ст. 3 ЦПК України. Вказує, що відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм діючого законодавства, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 2796.12 грн., яка складається з : 494.4 грн. - заборгованість за кредитом; 1692.38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина),\~ 109.34 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 2796.12 грн. за кредитним договором № б/н від 28.10.2008 року, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задовольнити. В його обґрунтування додатково пояснила, що 28.10.2008 року відповідач уклав з банком кредитну угоду відповідно до якої йому видана кредитна картка з початковим встановленим лімітом 700 грн., відповідно до її заяви про видачу кредитної карти. В процесі користування карткою, кредитний ліміт по даній кредитній карті був зменшений до 500 гривень, що підтверджується випискою. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по карті, відповідач почав нею активно користуватися знімаючи кошти в банкоматах. Однак, починаючи з 2008 року і надалі, по кредитній карті\~ виникла прострочена заборгованість у вигляді пропуску обовязкових щомісячних платежів. За період з 2008 року по 2012 рік по карті було здійснено лише один платіж направлений на погашення заборгованості 30 липня 2012 року в розмірі 559 грн. 80 коп.. Після цього жодних спроб з боку відповідача закрити заборгованість не було і відповідно не було ніяких звернень до банку про розірвання договору, мирного врегулювання, реструктуризації боргу чи інше. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір був укладений на 12 місяців і пролонгується на такий самий строк, на тих самих умовах, якщо до закінчення терміну його дії не було заявлено про його розірвання. Станом на сьогодні договір чинний, рахунок відкритий та не закритий. Заборгованість зросла і станом на 30.06.2015 року\~ склала 2796 грн. 12 коп., з них 494 грн. 40 коп. тіло кредиту, які були використані по карті за весь період, нараховані проценти, а також відповідно до Умов та правил штрафні санкції. Договір не припинений та діючий і згідно ст. 599 ЦК України припиняється виконанням зобовязань. Оскільки заборгованість не погашена, відповідач не бажає добровільно погасити борг, що зумовило звернення до суду. Пластикова карта лише спосіб використання рахунку за номером карти. Коштами можна користуватися без картки, крім того картка могла бути втрачена, пошкоджена, але це не звільняє від закриття заборгованості. Крім того, картку можна пере випустити і вона буде мати новий строк. Визначальним є термін дії договору, а не термін дії карти. Вказує, що підпис відповідача на заяві та довідці про умови кредитування свідчить про ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування, а також наслідками порушення зобовязання. Також вказує, що підпис на умовах та правилах клієнта не передбачений, та вони є у вільному доступі на сайті банку, про що зазначено у відповідній довідці про умови кредитування. Банк керується тими умовами, які були чинні на момент отримання кредиту. На даний час позивач є Публічним акціонерним товариством і умови та правила зовсім інші.\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх вимог спочатку вказувала, що в 2008 році жодних договорів з позивачем вона не укладала, та відповідно ніяких платежів не робила. В подальшому в ході судового розгляду вказала, що із-за перенесеної хвороби не памятає точно чи брала кредит чи ні, також не памятає чи здійснювала платіж по кредитній картці в липня 2012 року, можливо вказаний платіж було здійснено її сином. При дослідженні оригіналу заяви анкети про отримання кредиту вказує, що підпис наявній у цій заяві їй не належить. Від проведення відповідно експертизи відмовляється. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову. Вважає, що позов не підлягає до задоволення оскільки: не згоден з наданим доказом "Умови та правила надання банківських послуг", на них не має дати їх затвердження та доказів, що вони були викладені на банківському сайті саме 28.10.2008 року - на момент підписання заяви (могли бути створені банком набагато пізніше ...), не згоден з «Розрахунком заборгованості за договором № б/н. від 28-10-2008» так як операції зі зняття грошей клієнтом не підтверджені банком первинними бухгалтерськими документами. Зазначає, що платіж в липня 2012 року в розмірі 559 грн. 80 коп., який перериває строк позовної давності, могли здійснити самі працівники банку з метою поновлення строку позовної давності. Просить суд у разі встановлення під час судового розгляду, що основну та/або додаткову вимогу було заявлено після спливу позовної давності, застосувати наслідки пропуску такого строку з посиланням на те, що його клієнтка вказаного платежу не здійснювала, вимоги про стягнення неустойки (штрафу,) було заявлено після спливу спеціальної позовної давності, що вимоги про стягнення окремих платежів кредитної розстрочки, заявлено після спливу позовної давності по кожному окремому платежу. В обґрунтування заперечень та заяви про застосування строків позовної давності посилається на\~ ст. ст. 252-258, 261, 262, 265-267, 651, 1048, 1050 ЦК України,\~ Постанову ВСУ\~ від 19.03.2014 року(справа № 6-14цс14), Постанову ВСУ від 18.06.2014 року ( справа № 6-61цс14), Постанову № 5\~ Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",\~ ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", Постанову ВСУ від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, ст. 360-7 ЦПК України, п. п. 5.2, 6.9, 9.6, 9.7, 9.12 «Умов та Правил надання банківських послуг», п.п. 5.3, 5.4 Правил користування платіжною карткою. Вказує, що відсутні обставини, які б свідчили про укладення кредитного та відсутні дані, які б свідчили про її бажання продовжити строк договору: позичальник після 2008 року не знімала гроші та не повертала їх банку, а банк більше не кредитував рахунок позичальника. Якщо у п.9.12 Договору встановлено строк виконання договору, то перебіг позовної давності починається з 28.10.2009 року, а трирічний строк позовної давності минув 28.10.2012 року, проте з позовом до суду банк звернувся лише 28.07.2015 року, а тому суд має застосувати наступні норми матеріального права:\~ Рішення КСУ від 10.11.2011 року № 15-рп/2011, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 Постанови Пленуму ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Розрахунком заборгованості, випискою по рахунку підтверджується, що прострочена заборгованість за кредитом виникла 28.10.2009 року. Добровільного перерахування особистих коштів позичальника на погашення кредитної заборгованості протягом вказаного строку не відбувалося. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з урахуванням їх недоведеності, а саме укладання кредитного договору, та просив застосувати позовну давність до вимог банку про стягнення заборгованості за договором № б/н від 28.10.2008 року, Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 28.10.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 700,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом. Факт укладення кредитного договору підтверджується копією заяви разом з копією Умов надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що являється Договором згідно ст.634 ЦК України. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 6.6 у випадку невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплаті винагороди Банку. Відповідно до п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Згідно п.3.17, п.5.2, п.6.9 вказаних умов та правил, при наявності у клієнта прострочення по кредитному ліміту, а також відсоткам за користування кредитним лімітом, банк має право: після закінчення строку вкладу, вклади та нараховані відсотки перечислити на відповідний картковий рахунок клієнта або розірвати даний договір. Також\~\~ у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком\~\~ частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши [PERSON] кредитну картку зі встановленим лімітом на ній у розмірі 700,00 грн.. Однак, відповідач не додержувалася належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її заборгованість перед позивачем станом на 30.06.2015 року становить 2796 грн. 12 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом 494.4грн.; - заборгованості по відсотках 1692.38 грн.; - штрафи на загальну суму 609.34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]\~\~ є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонгується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Щодо позиції відповідача, щодо того, що вказаний кредит вона не брала, та підпис наявній у заяві-анкеті їй не належить, та її представника про відсутність кредитного договору, судом критично сприймаються, оскільки вони належним чином не мотивовані і повністю спростовуються представником позивача наданими суду письмовими доказами: заявою позичальника [PERSON], Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, що не суперечить вимогам ч.1 ст. 207 ЦК України. Також підтверджується відміткою банку в заяві позичальника про отримання картки та Пін-коду, де значиться підпис [PERSON] Так відповідно до ст.. ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно ст.. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ ст.. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так в судовому засіданні [PERSON] та її представник, зазначаючи що підпис наявний в заяві-анкеті та підпис в отриманні картки та Пін-коду їй не належать, відмовилися від проведення відповідної експертизи, яка в силу ст.. 60 вказаного кодексу будучи належним доказом, могла б підтвердити чи спростувати її доводи. Крім того пояснення надані відповідачем в ході судового слідства суд також вважає суперечливим, оскільки остання спочатку вказувала на те, що жодного кредиту вона не оформлювала, а в подальшому пояснювала, що не памятає точно чи зверталася до позивача з відповідною заявою чи ні. Також судом критично сприймаються її пояснення щодо того, що платіж по заборгованості на картку здійснили невідомі особи з метою поновлення процесуального строку для звернення до суду, оскільки в ході судового слідства відповідач також неоднозначно давала пояснення з приводу вказаної обставини, спочатку ствердно вказуючи, що зарахування коштів на картку вона не здійснювала, а в подальшому вказуючи на те, що не памятає, чи сплачувала дані кошти чи ні, а також висловлювалася про можливість сплати цих коштів її сином. Що стосується застосування строків позовної давності, зробленою як відповідачем так і її представником в ході судового розгляду справи, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами,\~повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці. Згідно п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна картка видається банком саме шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. Доказів про отримання відповідачем нової карти за цим договором з продовження дії попередньої картки, чи взагалі повідомлення відповідача про цю обставину, суду не надано та в судовому засіданні встановлено, що картка [PERSON] не пере випускалася та нова не видавалася, про що вказує представник позивача. Разом з тим, перебіг позовної давності відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Як встановлено судом, [PERSON] 30 липня 2012 року здійснила переказ грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 559 грн. 80 коп., що в свою чергу свідчить про визнання нею свого боргу, при цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача по справі проти позову в частину того, що вказаного платежу вона не здійснювала, оскільки такі заперечення, будь - яким чином не підтвердженні, оскільки в первинних показах відповідач взагалі не визнала факт підписання заяви про отримання кредиту та відповідно ознайомлення з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою а також перерахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості, а в подальшому пояснювала, що не памятає чи здійснювала даний переказ коштів та вказувала, що можливо вказаний переказ коштів було зроблено її сином. При цьому суд вважає, що вчинення третьою особою сином відповідачки, перерахування коштів ніяким чином не впливає на її боргове зобов'язання перед кредитодавцем. Тобто відповідач по справі, отримавши картку та відомості що містять інформацію про відкритий рахунок на свій ризик передала інформацію третім особам, щодо своєї заборгованості, що не впливає на суть її правовідносин з Банком. Тобто судом встановлено, що ПАТ КБ\~"ПриватБанк"\~звернулось\~до суду\~з позовом\~ про\~\~ захист\~свого порушеного права\~\~28 липня 2015 року тобто\~\~в межах установленого\~\~ строку\~\~\~ позовної\~\~ давності, як по стягненню заборгованості по процентах, так і по основній сумі кредиту. Разом з тим, суд вважає, що вимога [PERSON]. щодо застосування позовної давності підлягає частковому задоволенню, а саме до вимоги ПАТ КБ «Приват Банк», щодо стягнення штрафу, передбаченого умовами договору. Так статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що останній платіж [PERSON] здійснила 20 липня 2012 року, та станом на день подачі позову жодних інших платежів не здійснювала. Тобто строк спеціальної позовної давності визначений ст.. 258 ЦК України закінчився відповідно 31.07.2013 року. Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом 28 липня 2015 року, банк пропустив встановлений законом\~\~строк спеціальної позовної давності, про застосування якої відповідачем в ході розгляду справи було подано заяву, що узгоджується з правовою позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року та з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якою визначено, що положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Суд, вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, але враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою, щодо стягнення штрафу та відсутності поважних причини такого пропуску, суд підстав для поновлення даного строку спеціальної позовної давності не вбачає, відповідач до ухвалення рішення у справі заявив про застосування строку позовної давності, а тому на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 88 ЦПК України. Відповідно до\~ст.. 88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які становлять 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial