Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з останнього кошти на користь : [PERSON] в розмірі 205639,46 грн., [PERSON] в розмірі 183470,00 грн., [PERSON] в розмірі 183470,00 грн.. В обґрунтування позову покликаються на те, що 25.01.2015 року [PERSON] уклала з ПАТ «Укрінбанк» в особі Дрогобицького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» договір банківського вкладу №10-2322060 на суму 20425,20 дол. США. Згідно довідки ПАТ « Укрінбанк» від 24.12.2015 року №0388, залишок коштів на день видачі даної довідки становить 20433,37 дол. США вкладу та 1420,64 доларів США процентів. ПАТ «Укрінбанк» листом від 02.09.2015 року погодив [PERSON] відступлення прав вимоги по вищевказаному договору вкладу. 21.12.2015 року [PERSON] уклала договори відступлення права вимоги по зобов'язаннях, що виходять з договору банківського вкладу №10-2322060 з [PERSON] на суму 7000 дол.США та з [PERSON] на суму 7000 дол. США. Про укладення таких договорів відповідач був повідомлений письмово 24.12.2015 року. При цьому відповідач на вимогу про отримання належних коштів відмовився від виконання зобов'язання по виплаті таких коштів. Представник позивачів - адвокат Фурик А.Я. підтримав в судовому засіданні позовні вимоги, та дав пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Копанський М.Т. проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні на позов. Додатково зазначив, що між позивачем 1 та позивачами 2 та 3 було укладено договір про відступлення частини вкладу в розмірі по 7000 дол. США кожному, тобто право вкладника не переходило. Поряд з цим, кошти на які відступлено частину вимоги перевищують 200 000 грн., яка гарантована Законом. Разом з тим, позивач 2 та 3 могли набути таких прав виключно шляхом переоформлення набутих прав на свою користь, завдяки укладенню з відповідачем відповідного договору банківського вкладу/банківського рахунку, та зарахування пропорційно набутої суми коштів на його рахунок. Таким чином, потрібно було : провести ідентифікацію, відкриття новим вкладником іншого рахунку; подання вкладником, що відступив право вимоги грошових коштів, іншій особі, відповідного платіжного доручення або заяви про перерахування відповідної суми коштів пропорційно відступленій частині на вкладний чи будь-який інший рахунок нового вкладника. Доказів цьому не надано. На сьогоднішній день кошти обліковуються на вкладному/депозитному рахунку позивача 1, що стверджується відповідною випискою з рахунку, а відповідач в зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрацію фактично позбавлений можливості проводити будь-які операції з вкладного рахунку позивача і не пов'язані з виплатою гарантованого відшкодування. Крім цього, з 04.04.2016 року ПАТ «Укрінбанк» здійснює виплату коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився 11.01.2016 року. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що 26.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» в особі Дрогобицького центрального відділення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» та [PERSON] укладено договір розміщення банківського вкладу №10-2322060 у доларах США на суму 20425 дол. США 20 центів на термін з 26.01.2015 року по 28.04.2015 року, з процентною ставкою 10,5 процентів річних (а.с.8). Згідно довідки ПАТ « Укрінбанк» від 24.12.2015 року №0388, виданій [PERSON] залишок коштів на день видачі даної довідки становить 20433,37 дол. США вкладу та 1420,64 доларів США процентів (а.с.4). Листом від 02.09.2015 року ПАТ «Укрінбанк» погодив [PERSON] відступлення прав вимоги по вищевказаному договору вкладу (а.с.5). 21.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги по зобов'язаннях, що виходять з заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-2322060 від 26.01.2015 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ « Укрінбанк» на кошти в розмірі 7000 дол. США. ( а.с. 6-7). Аналогічний договір був, укладений між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9-10). Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Судом не встановлено порушення вимог закону при укладенні договорів про відступлення права вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договори про відступлення права вимоги не оспорювались, не визнанні недійсними та є чинними в силу вимог ст. 204 ЦК України. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). 24.12.2015 року [PERSON] повідомила ПАТ «Укрінбанк» про те, що відступила свої вимоги за вищенаведених обставин [PERSON] та [PERSON], долучивши договір про відступлення прав від 21.12.2015 року (заяви за вх. №408 та №409 від 24.12.2015 року Дрогобицького ЦВ ПАТ « Укрінбанк»). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою. Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку. Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Посилання представника відповідача на відсутність зобов'язання про повернення вкладу на запровадження тимчасової адміністрації є безпідставним, оскільки порушення взятих на себе зобов'язань відбулось ще до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк», згідно з яким з 25 грудня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укрінбанк». Натомість строк договору закінчився ще 28.04.2015 року (а.с.8). Таким чином заявлена позивачами вимога про повернення вкладу відповідає умовам договору і строк виконання обов'язку банку повернути вклад наступили ще до введення тимчасової адміністрації. Крім того, згідно ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Таких же висновків дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справах № 6-13096св15 (ухвала від 21 травня 2015 року), № 6-17680ск15 (ухвала від 04 червня 2015 року) та ін. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції на час вирішення спору, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється у спосіб, визначений цим Законом. Частиною другою цієї статті встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Запровадження тимчасової адміністрації і ліквідація банку не позбавляє особу можливості реалізації права на судовий захист, Фонд набуває лише право кредитора банку на відшкодовані вкладником кошти та надану банку цільову позику, а за взятими на себе зобов'язаннями відповідає банк. При відсутності у Законі заборони на подання позову і його вирішення в суді відмова в задоволенні вимог до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація, до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи, є порушенням права особи на судовий захист. Такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у справі № 6-24769ск15 ( ухвала суду від 16 грудня 2015 року). Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим суд вважає, що вклад підлягає стягненню в грошовій одиниці України - гривні, переведення іноземної валюти в гривню здійснюється по курсу, встановленому Національним Банком України, на день ухвалення рішення. Національний банк України встановив на 04.03.2016 року офіційні курси валют на рівні 26,21 гривень за долар США. З огляду на викладе, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, та те, що на підставі договорів відступлення права вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] стали новими вкладниками за договором банківського вкладу, а отже мають всі права, які належать вкладникам, а також враховуючи наявний факт щодо порушення прав всіх позивачів на повернення суми вкладів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь суму вкладу в гривнях, що станом на день ухвалення рішення [PERSON] становить 205639,46 гривень ( виходячи з 7845,84 дол. США), [PERSON] - 183470 гривень( виходячи з 7000 дол. США), [PERSON] - 183470 гривень ( виходячи з 7000 дол. США). Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 5725,79гривень .

Outcome: approved