Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 116210, 08 грн. заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2007 року № 1907/0907/88-010 та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1907/0907/88-010, згідно умов якого позичальник отримала кредит у сумі 15000 доларів США строком до 12 вересня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 відсотків річних. 28 листопада 2012 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15, відповідно до якого право вимоги за зобов»язаннями, які виникли у відповідача [PERSON] за кредитним договором ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Того ж дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги за зобов»язаннями, які виникли у відповідача [PERSON] за кредитним договором відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконувала зобов»язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 1 квітня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 9841,92 доларів США, що еквівалентно 78666, 47 грн., по відсоткам у розмірі 1509,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 12061, 92 грн., та пеня у розмірі 3188, 00 доларів США, що становить 25481,69 грн., а всього 116201, 08 грн., позивач просить стягнути суму заборгованості з відповідача на свою користь. Представник позивача за довіреністю Овчарук А.С. в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без присутності представника позивача, на підставі наявних доказів та матеріалів. Також останнім від імені позивача подано письмове пояснення, в якому зазначає, що неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Проте відповідач не проводив погашення ні ПАТ «Сведбанк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи». Зазначає, що повідомлення від 8 грудня 2011 року, на яке звертає увагу суд касаційної інстанції, не було отримано позичальником та відсутні докази направлення, що унеможливлює застосування 30-денного строку як зазначено в п.3.9, п.3.10 кредитного договору. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, подали письмове заперечення, а також пояснили, що відповідачем не заперечуються обставини укладення із АКБ "ТАС-Комерцбанк" кредитного договору та отримання кредиту на суму 15000 доларів США на строк до 12 вересня 2017 року. Однак, відповідача, як боржника, не було повідомлено про переуступлення банком-кредитором права вимоги за кредитним договором від 13 вересня 2007 року, не надано реквізитів рахунків для сплати заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, будь-яких роз'яснень щодо подальшого виконання умов договорів відповідачу ніхто не надавав. Звертають увагу на те, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ПАТ «Сведбанк» дійсно було правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», в тому числі, і щодо прав і обов'язків за кредитним договором від 13 вересня 2007 року, а відтак мало право укладати договір факторингу від 28 листопада 2012 року з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Посилаючись на вимоги договорів факторингу та ст.517 ЦК України, обоє вказують, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо переходу до останнього права вимоги, а тому вважають ТОВ "Кредитні ініціативи" неналежним позивачем. Зокрема, позивачем не надано доказів зарахування коштів на рахунок Клієнта - ТОВ "ФК "Вектор плюс" відповідно до п.3.3 договору факторингу, що може стати підставою для визнання договору неукладеним, доказів передачі документації за п.4.1, 4.4 того ж договору з огляду на те, що усі оригінали документів знаходяться у неї. Крім того, зазначають, що за умовами договору факторингу новий кредитор зобов'язувався надіслати письмові повідомлення про відступлення прав вимоги, однак цього не зробив, а тому боржник, відповідно до вимог ч.2 ст.517 ЦК має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу прав у зобов'язанні. Відповідач не погоджується із сумою заборгованості, а позивач не довів існування саме такої суми заборгованості. Беручи до уваги письмові пояснення позивача, вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та відповідачем [PERSON] 13 вересня 2007 року укладений кредитний договір №1907/0907/88-010 про надання кредиту на споживчі цілі у готівковій формі через касу банку у розмірі 15000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, на строк з 13 вересня 2007 року по 12 вересня 2017 року (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечує факт укладення вищевказаного кредитного договору із акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", отримання кредиту в сумі 15000 доларів США та, відповідно, існування договірних стосунків із акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк". Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними, відповідно до ст.58 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з копій документів, долучених до позовної заяви, 28 листопада 2012 року за договором Факторингу № 15 публічне акціонерне товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", відступила факторинговій компанії "Вектор Плюс", а остання того ж дня теж за договором факторингу відступила товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", кожен свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. Докази прав нового кредитора у зобов'язанні передбачені ст.517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За умовами договорів факторингу, п.2.1 договору, клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Отже, внаслідок укладення вказаних вище договорів факторингу мала б відбутися заміна кредитора і ТОВ "Кредитні ініціативи", набувши статусу нового кредитора за договором 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року, мало б право звертатися до суду за захистом порушених прав. Однак, позивач ТОВ "Кредитні ініціативи", звертаючись до суду із позовом, не надав суду усіх належних доказів набуття ним, як фактором, права на стягнення заборгованості саме за зобов'язаннями відповідача. Так, позивачем на підтвердження права вимоги за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року не надано доказів на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство «Сведбанк» дійсно було правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», зокрема, щодо прав і обов'язків за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року, а відтак мало право укладати договір факторингу від 28 листопада 2012 року з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Не надано позивачем належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи». Відсутні у справі і реєстри заборгованості боржників, переліки кредитних договорів та договорів забезпечення чи витяги з них щодо зобов'язань відповідача у справі. Суд не бере до уваги як доказ витяг з додатку № 1 договору факторингу від 28 листопада 2012 року з наступних підстав. Відповідно до копії договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, додатками договору є, додатки №№ 1-А, 1-Б, 2,3,4,5,6,7,8 та 9. До позовної заяви позивачем долучено витяг з додатку № 1 "перелік кредитних договорів", - такого додатку в договорі факторингу не вбачається. Відповідач [PERSON] не одержала від фактора належного письмового повідомлення про відступлення ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги, де повинна була бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За таких обставин, суд вважає, що боржник був позбавлений права вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. При цьому, слід врахувати, що відповідач не мав можливості і здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку, оскільки Борщівське відділення ПАТ "Сведбанк" припинило свою діяльність, рахунки закриті. Суд в ході розгляду спору по суті задовольнив клопотання відповідача, в порядку ст.169 ЦПК України, зобов'язав позивача забезпечити явку в судове засідання свого представника для дачі особистих пояснень, в тому числі, з приводу наявності у позивача законних прав на звернення до суду. Однак позивач проігнорував виконання ухвали суду, чим позбавив суд можливості належним чином перевірити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а тому суд не може надати належної оцінки наявним доказам у справі. Окрім того, позивачем не враховано вимоги постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зокрема п.5, за яким позовна заява про вирішення спору, що виникає з кредитних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам, встановленим статтею 119 ЦПК, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві. Суд був позбавлений можливості врегулювати будь-яке питання, що виникало в ході розгляду спору, у зв'язку з неявкою представника позивача у судові засідання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed