Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] та грошові вклади у певних філіях ВАТ "Державний ощадний банк України", обґрунтовуючи вимоги тим, що вона у строк визначений законом подала до дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON], яку досі не може оформити, оскільки відповідач не визнаючи її право на вказану спадщину постійно цьому перешкоджає, шляхом подання безпідставних позовів до суду, що в свою чергу з 2005 року перешкоджає їй в оформленні свого права на спадкове майно. [PERSON] подав зустрічний позов, який уточнював в процесі його розгляду, до [PERSON] про визнання недійсною заяву, яку спадкоємець подала до нотаріальної контори, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що подана 16.08.2005 року [PERSON] заява до Дванадцятої нотаріальної контори є не заявою про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], а прийняття її майна на відповідальне зберігання, яка крім того, оформлена неналежним чином, оскільки ставлячи свій підпис на ній державний нотаріус не зазначила своє прізвище, місце роботи, дату вчинення посвідчувального напису, а також не скріпила цей документ печаткою. Зазначив і те, що така заява була підписана [PERSON] не 16.08.2005 року, як зазначено в лівому углу нотаріального бланку заяви, а 18.08.2005 року. Крім того, [PERSON] ввела в оману нотаріуса Дванадцятої нотаріальної контори, оскільки не повідомила, що спадковим майном померлої володіє та користується, управляє інший спадкоємець, тобто він, як цивільний чоловік померлої, а тому згідно п.1 ст. 230 ЦК України має бути визнана недійсною. Згідно ухвали суду від 05.11.2013 року зустрічний позов підлягає розгляду спільно із первісним. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд їх задовольнити. Вказав, що оформити свідоцтво про право на спадщину позивачка не має можливості, оскільки відповідач [PERSON] їй в цьому перешкоджає, подаючи з 2005 року різні позовні заяви до суду та заяви до нотаріальної контори про зупинення видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, що загалом вказує на не визнання ним відповідного права власності позивача на спадкове майно, яке вимушені визнавати в судовому порядку. Щодо зустрічного позову, то в його задовленні вказаний представник просив відмовити з підстав необгрунтованості, невідповідності нормам закону, зазначаючи, що наведені відповідачем факти не відповідають дійсності та спрямовані лише на затягування розгляду первісного позову та відповідно оформлення спадщини. [PERSON], як позивач за зустрічним позовом, у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, первісний залишити без задовлення, вказуючи, що [PERSON] не прийняла належним чином спадщину після померлої [PERSON], оскільки не подала вчасно до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття нею спадщини, а лишень заяву про прийняття майна на відповідальне зберігання, що позбавляє останню в утриманні спадкового мана у власність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, у позовних вимогах за зустрічним позовом слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], є рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами, наявними в матеріалах цивільної та спадкової справ. Спадкове майно [PERSON] складається з квартири [ADDRESS], яка їй належала згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого за розпорядженням Управління справами Національної академії наук України від 29 лютого 1996 року № 295 та грошових вкладів: у ТВБВ № 10026/0173 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку [NUMBER], на рахунку [NUMBER], на рахунку [NUMBER]; у ТВБВ № 10026/0183 філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку № [NUMBER] та у ТВБВ № 10026/0129 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку [NUMBER], на рахунку [NUMBER]; у ТВБВ № 10026/0140 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку [NUMBER], на рахунку [NUMBER], що підтверджується відповіддю уповноважених установ, яку надали на виконання ухвали суду від 24.09.2013 року щодо забезпечення доказів у справі, згідно якої також встановлено, що у ВАТ «Державний ощадний банку України» була проведена реорганізація і Шевченківське відділення № 5441 ВАТ «Державний ощадний банку України» реорганізовано у Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10026/0159 АТ «Ощадбанк» та приєднано до філії - Головного управління по м. Києву та Київській області /ТВ БВ № 10026/0159 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»/ і є правонаступником Шевченківського відділення № 5441, а Святошинське відділення ВАТ «Державного ощадного банку України» № 8069 реорганізовано в Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10026/0124 АТ «Ощадбанк» та приєднано до філії - Головного управління по м. Києву та Київській області /ТВ БВ № 10026/0124 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»/ і є правонаступником Святошинського відділення № 8069, що під час розгляду справи стало підставою уточнення позовних вимог в цій частині [PERSON] Так, відповідно до повідомлень ТВ БВ № 10026/0159 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунках померлої [PERSON] [NUMBER] /поточний/ залишок коштів складає 0.16 грн., на рахунку [NUMBER] /комп.1991р./ залишок коштів складає 0,12 грн., на рахунку [NUMBER] / комп. 1997 р./ залишок коштів складає 2 396, 10 грн., на рахунку [NUMBER] / комп.1997 р./ залишок коштів складає 8 751, 10 грн. Згідно повідомлень ТВ БВ № 10026/0124 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунку померлої [PERSON] у ТВБВ № 10026/0129 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку [NUMBER] - залишок 1,38 грн., на рахунку [NUMBER] - залишок 2 682,95 грн., у ТВБВ № 10026/0140 філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунку [NUMBER] - залишок 0,12 грн., на рахунку [NUMBER]- залишок 1 000 грн.. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статею 1259 цього Кодексу. Так, спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. У четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні з»ясовано та матеріалами спадкової справи підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої другої черги, оскільки спадкоємці першої черги відсутні, а [PERSON] віднесений до спадкоємців четвертої черги, оскільки рішеннням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.12.2005 року встановлено факт його проживання однією сім»єю з [PERSON] з 1984 року по 02.07.2005 року, яке в цій частині було залишено без змін рішенням Апеляційного суду м.Києва від 16.05.2006 року, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає повторному доказуванню. Встановлено, що [PERSON] в установленому законом порядку та строки звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті її сестри, на підставі чого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 1425/05 від 16.08.2005 року. Проте, [PERSON] так і не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] заперечуючи право останньої на неї, неодноразво звертався до суду з позовами, а до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про зупинення видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказане вбачається із рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26.12.2005 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.05.2006 року, ухвали Верховного Суду України від 28.09.2006 року, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28.02.2007 року, ухвали Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2007 року, ухвали Верховного Суду України від 14.02.2008 року, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 02.08.2007 року, ухвали Апеляційного суду м.Києва від 16.01.2008 року, постанови окрежного адміністративного суду м.Києва від 16.03.2010 року, ухвали Київського Апеляційного адміністративного суду від 23.11.2010 року, постанови Святошинського районного суду м.Києва від 30.06.2011 року, ухвали Київського Апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 року, ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 23.05.2012 року, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 17.01.2013 року, ухвали Апеляційного суду м.Києва від 26.03.2013 року та відповідно заяви [PERSON] до ноткантори від 20.06.2006 року, 18.01.2008 року, 02.04.2008 року, 05.05.2008 року, 17.06.2008 року, 20.06.2008 року, 29.05.2012 року, 12.11.2012 року, 12.11.2012 року, яка в свою чергу, у відповідності до ст 42 Закону України «Про нотаріат» не видає відповідне свідоцтво [PERSON], що підтерджується та вбачається із нотаріальної спарви та відповідей нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори на звернення щодо вказаного. З огляду на викладене вбачається, що право [PERSON] на спадщину після померлої [PERSON] не визнається та посійно оспорюється [PERSON], що є причиною неоформлення спадщини спадкоємцем з 2006 року. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, з огляду на вище зазначені норми, заявлений позивачкою первісний позов та факт наявності родинних відносин між нею та спадкодавцем, подання у визначений ст. 1270 ЦК України строк відповідної заяви до нотаріальної контори про прийняття нею спадщини після померлої свідчить про необхідність визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] в судовому порядку. Слід зазначити і те, що [PERSON] не набув права на спірну спадщину, оскільки віднесений до спадкоємців лише чевертої черги, при наявності спадкоємця другої та не подавав до відповідної нотаріальної контори заяви про прийняття ним такої спадщини у визначені цивільним кодексом України строки. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсною заяву, яку спадкоємець подала до нотаріальної контори, то такий задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Відповідно до ст. 215 ЦК України передбачені підстави недійсності правочину, якими є: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу; якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. [PERSON] свої зустрічні вимоги обгрунтовував тим, що ставлячи свій підпис, на оспорюваній ним заяві, державний нотаріус не зазначила своє прізвище, місце роботи, дату вчинення посвідчувального напису, а також не скріпила цей документ печаткою та, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 207, 230 ЦКУ, а також ст.61 Закону України «Про нотаріат» та, що [PERSON] ввела в оману нотаріуса Дванадцятої нотаріальної контори, оскільки не повідомила, що спадковим майном померлої володіє та користується, управляє інший спадкоємець, тобто він, як цивільний чоловік померлої. Так, посилання позивача за зустрічним позовом в частині неналежного оформлення поданої [PERSON] до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, заявлені до неналежного відповідача у справі, оскільки в даному випадку [PERSON] ставить під сумнів діяльність нотаріуса в частині правильності оформлення нею заяви [PERSON] Крім того, в судовому засіданні такі не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідають нормам Інструкції про порядок вчинення нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, в редакції 18.04.2005 року, що була чинна на момент подачі вказаної заяви, зокрема п. 207, яка передбачає право особи подавати таку заяву навіть поштою або телеграмою, з подальшим з»явленням до нотаріуса за посвідченням справжності її підпису, при якому нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса, що і мало місце в даному випадку 18.08.2005 року із зазначенням дати її надходження 16.08.2005 року, та присвоєнням реєстраційного номеру та номеру заведеної спадкової справи 1425/05. Щодо введення [PERSON] в оману нотаріуса, то слід зазначити, що про такі обставини сам нотаріус не заявляє, крім того, обман має значення, якщо сторона заперечує або замовчує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, коли в даному випадку при поданні заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини заявлена [PERSON] як замовчана інформація [PERSON] не має правового значення для її подання та відповідно прийняття нотаріальною конторою, з огляду на визначені законом права та обов»язки кожного з них. Щодо посилань на те, що подана [PERSON] заява до нотконтори є заявою прийняття майна на відповідальне зберігання, а не прийняття спадщини, то таке також не знайшло свого підтвердження, з огляду на те, що саме на підставі цієї заяви було заведено спадкову справу, що нотаріус вже давав відповідь [PERSON] з цього приводу, в якій зазначила, що ця заява є завою на прийняття спадщини, а не будь-якою іншою, що заява на прийняття майна на відповідальне зберігання оформлюється зовсім іншим чином, який передбачений Інструкції про порядок вчинення нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 та заноситься в інший реєстр вчинення нотаріальних дій та спростовується самою заявою із якої вбачається намір [PERSON] заявити свої парва на спадщину спадкодавця. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 2 500 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] та на користь держави у розмірі 941 грн. з урахуванням максимального розміру судового збору при вирішені спору майнового характеру, який існував на час подачі позову до суду у серпні 2013 року та який не було сплачено першочергово. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 126 грн. 24 коп. за оплату телеграм, які направлялись відповідачу про його виклик в судове засідання, то такі стягненню не підлягають, оскільки вказані витрати не відносяться до судових у розумінні ст. 79 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved