Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Служба в справах дітей Підгаєцької РДА звернулась в суд з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, обґрунтовує його обставинами викладеними у позовній заяві та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та згідна щодо її позбавлення батьківських прав по відношення до дітей [PERSON] та [PERSON] Крім того, додала, що у зв'язку зі важким матеріальним становищем вона зверталась до служби у справах дітей Підгаєцької РДА із заявами про поміщення дітей у будинок дитини. Дітей по сьогоднішній день вона з дитячого будинку не забрала, оскільки в неї і надалі важке матеріальне становище, для покращення якого вона не зробила нічого. Умови її проживання залишаються попередніми, тобто незадовільними. Коли вона відвідувала своїх дітей, то привозила їм солодощі. Які у неї плани на майбутнє, стосовно її дітей, вона незнає. Біологічний батько дітей [PERSON] взагалі ними не цікавиться. Прокурор Нагірна Н.П. в судовому засіданні вважає, що при таких обставинах, які склались є всі підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ч.ч.1,4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності із п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю двох дітей, а саме: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідач є одинокою матір'ю стосовно своїх дітей і у свідоцтвах про їх народження в графі "батько" запис про останнього виконано з її слів, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що вбачається із копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 07 жовтня 2015 року та 03 січня 2018 року наданих Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Розпорядженням голови Підгаєцької РДА №192-од від 02 вересня 2015 року "Про влаштування малолітньої дитини [PERSON]" в інтересах дитини, на підставі заяви відповідачки [PERSON] у зв'язку з її важким матеріальним становищем, було вирішено влаштувати [PERSON], [INFO], в комунальну установу Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини" на повне державне утримання. В подальшому розпорядженнями голови Підгаєцької РДА за №№88-од, 6-од, 275-од відповідно від 07 квітня 2016 року, 15 січня 2018 року та 27 серпня 2018 року "Про продовження терміну перебування малолітнього [PERSON]" та "Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в Тернопільському спеціалізованому будинку дитини" на підставі заяв відповідачки та рішень комісії з питань захисту прав дитини Підгаєцької РДА №№4, 13 від 10 січня і 17 серпня 2018 року, неодноразово продовжувались терміни перебування вказаної дитини у комунальній установі Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини" на повному державному утриманні, на термін шість місяців. Встановлено, що розпорядженням голови Підгаєцької РДА №5-од від 15 січня 2018 року "Про влаштування малолітньої дитини [PERSON], [INFO]" в інтересах дитини, на підставі заяви відповідачки [PERSON] у зв'язку з її важким матеріальним становищем, було вирішено влаштувати [PERSON], [INFO], в комунальну установу Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини" на повне державне утримання. Надалі розпорядженням голови Підгаєцької РДА №275-од від 27 серпня 2018 року "Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в Тернопільському спеціалізованому будинку дитини" було продовжено термін перебування [PERSON] у комунальній установі Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини" на повному державному утриманні, на шість місяців. Із інформації провідного інспектора Підгаєцького районного сектору з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" в Тернопільській області від 08 серпня 2018 року, видно, що відповідач з 23 лютого 2018 року перебувала на обліку, як засуджена вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 січня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3-ох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Із інформації Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області від 21 грудня 2018 року, вбачається, що відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, у тому числі за ч.2 ст.184 КУпАП, тобто невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей. Факт незадовільних матеріально-побутових умов проживання відповідачки, крім особистого її визнання, підтверджується також комісійними актами матеріально-побутових умов проживання від 13 грудня 2017 року, 03 та 09 січня 2018 року і 14 серпня 2018 року. Обставини викладені у висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей від 10 вересня 2018 року, стосовного того, що відповідачка невжила жодних заходів для покращення житлових умов, не знайшла роботи, по відношенню до своїх дітей не проявляє жодних материнських почуттів, до виконання своїх батьківських обов'язків ставиться вкрай безвідповідально, не цікавиться їх станом здоров'я, розвитком та не бере участі у вихованні і утриманні дітей, підтверджуються вищезазначеним, а також наступним. Як вбачається із інформації адміністрації Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитини від 31 липня 2018 року за вих.№208, [PERSON] відвідувала своїх малолітніх дітей у вказаному закладі лише 29 листопада 2017 року та 21 квітня 2018 року. Після 21 квітня 2018 року відповідачка не відвідувала своїх дітей жодного разу, станом їх здоров'я та вихованням не цікавилась, матеріальну допомогу на їх виховання не надавала. Вказане спростовує твердження відповідачки про те, що вона кожного місяця відвідувала свого сина [PERSON] у дитячому будинку, при цьому останній раз відвідувала його у серпні 2016 року. Такі твердження відповідачки є голослівними, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Поясненнями представника позивача, самої відповідачки, а також матеріалами справи, доведено в судовому засіданні факт свідомого ухилення [PERSON] від виховання своїх дітей. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. В силу ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та має право на піклування батьків. Виховання в сім'ї, відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, є першоосновою розвитку особистості дитини. У п.п. 49-50 рішення у справі "Савіни проти України" (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) за заявою №39948/06 Європейський суд з прав людини наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (дивіться, наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore V.France), заява № 40031/98, п. 59, ECHR2000 - IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (дивіться, наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" (Scozzari&Giuntav.ltaly), [GC], заяви №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ2000 -VIII). Окрім визнання позову відповідачем, представником служби у справах дітей надано достатньо переконливих та звужених аргументів на захист інтересів дітей відповідачки, які свідчать про необхідність їх відібрання від матері та позбавлення останньої батьківських прав. В силу ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне зобов'язати комунальну установу Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини" у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити особистий рахунок дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, для подальшого перерахування на нього відповідачем, аліментів. Положеннями ст.ст.58, 60 ч.3 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З поданням про встановлення опікуна над малолітніми дітьми відповідача, орган опіки та піклування до суду не звертався і в матеріалах справи відсутні дані про встановлення такої опіки безпосередньо органом опіки та піклування. Згідно ст.61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Частиною 1 ст.66 ЦК України передбачено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Також суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, відсутність у неї постійної роботи, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дітей, їх вік та стан здоров'я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, прийшов до переконання, що із відповідача на користь неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти в розмірі по 813 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 17 жовтня 2018 року і до досягнення ними повноліття, шляхом їх перерахування на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. За наведених вище обставин, суд вважає, що позов служби у справах дітей Підгаєцької РДА підставний, а тому підлягає до задоволення. Судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1409,60 грн. стягнути із відповідача в доход держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved