Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

05.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом /а.с.3-5/, мотивуючи тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,0766 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:0972, 4825481800:01:000:0974, 4825481800:01:000:0972, 4825481800:01:000:0973, 4825481800:01:000:0971, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зазначені земельні ділянки перебувають в користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного між нею та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" строком на п`ятдесят років. За умовами п.9 договору орендна плата вноситься в грошовій фіксованій сумі та в натуральній формі відповідно до додатку №1 до договору. Орендна плата має сплачуватись до 20 грудня поточного року. Відповідно до п.12 договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та послуг. Так, відповідно до додатку № 1 орендар повинен сплачувати в грошовому виразі 1\~395 грн., у натуральній формі: пшениці 900 кг, ячменя 940 кг, соняшнику 55 кг, цукру 55 кг, кукурудзи 100 кг. Термін виплати після збору належної до видачі сільськогосподарської продукції, але не пізніше 26 грудня, за який здійснюється розрахунок. Посилаючись на те, що відповідач виплачує орендну плату в натуральній формі не в повному обсязі (пшениці 200 кг, ячменя 200 кг, соняшнику 100 кг, цукру 10 кг, кукурудзи 200 кг), то має місце факт систематичного неналежного виконання ТОВ "Агрофірма Корнацьких" обов`язку щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Просить достроково розірвати договір оренди землі та повернути їй земельні ділянки. Ухвалою суду від 06.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів /а.с.1/. На виконання вимог ухвали про витребування доказів від 06.07.2020 року відповідачем надано відомості про отримання [PERSON] орендної плати за 2017-2020 роки та належним чином завірену копію договору оренди земельної частки (паю) від 01.06.2005 року. Представник відповідача надав відзив на позов /а.с.26-36/, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог через необґрунтованість та безпідставність, посилаючись на те, що пунктом 2 договору передбачено, що за користування земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі трьох відсотків від грошової оцінки земельної частки (паю) в сумі 1\~211 грн. 77 коп. При цьому договір не містить відомостей про додаток № 1 та пункт 9 договору, на який посилається позивачка, щодо розміру та порядку виплати орендної плати. Форма розрахунку за договором (грошова або натуральна) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати. Проте, у будь-якому разі слід виходити з того, що податковий та бухгалтерський облік здійснюється не в мішках пшениці чи кукурудзи, а у національній грошовій одиниці. Отже, враховуючи побажання [PERSON] отримати орендну плату сільськогосподарською продукцією, їй в рахунок орендної плати здійснювався продаж сільськогосподарської продукції, тобто, видаткова операція з продажу товару на відповідну суму дорівнювала сумі нарахованої орендної плати. Товариство повністю та належним чином виконує умови договору, вчасно сплачує орендну плату, навіть і в більшому розмірі ніж передбачено договором. За 2017-2019 роки [PERSON] отримала орендну плату, проте у 2020 році нараховану їй орендну плату вона не отримала, хоча достеменно знала про порядок та строки отримання, фактично [PERSON] відмовилася від отримання орендної плати. Вважає, що позивачкою не доведено систематичного порушення товариством умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати, а відтак відсутні підстави для розірвання договору оренди землі. Викладені позивачкою в позовній заяві обставини свідчать про її недобросовісну поведінку, оскільки дії щодо розірвання договору та повернення земельних ділянок суперечать попередній поведінці позивачки щодо прийняття виконання за договором оренди, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки. Представник позивачки подала відповідь на відзив /а.с.67-68/, в якій зазначила, що доводи відповідача щодо отримання позивачкою орендної плати сільськогосподарською продукцією за її бажанням є надуманими, оскільки вона не надавала згоди на зміну умов договору і такі зміни не вносились сторонами до договору. Стверджує, що орендна плата за 2017-2020 роки в грошовій формі позивачці не виплачувалась, кошти вона не отримувала, а надані відповідачем докази не містять інформації про виплату грошей, дати, підпису, та призначення платежу. Крім того, доказів, що орендар запропонував отримати орендну плату, а орендодавець відмовився її прийняти за 2020 рік в строк до 26 грудня суду не надано, а відтак винної поведінки орендодавця в неотриманні орендної плати за 2020 рік не доведено. Також спірний договір не містить умов про те, що сторони досягли згоди про виплату орендної плати наперед. Вважає, що орендар систематично не сплачує орендну плату, тому наявні підстави для розірвання договору оренди землі. Заперечень проти відповіді на відзив суду не надано. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Вирішуючи справу на основі наявних доказів та викладених письмово позицій сторін, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 01.06.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з 01.01.2006 року до 31.12.2055 року, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 9 від 26.02.2009 року, що підтверджується копією вказаного договору /а.с.61/. Наведені обставини сторонами не оспорюються. Згідно договору позивачка передала відповідачу в оренду земельну частку (пай) розміром 4,78 га умовних кадастрових гектарів, вартістю 40\~392 грн. 33 коп., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв). В подальшому земельну частку (пай) було виділено в натурі (на місцевості), з присвоєнням кадастрових номерів кожній земельній ділянці, та позивачка отримала правовстановлюючі документи. Земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,0766 га мають кадастрові номера 4825481800:01:000:0972, 4825481800:01:000:0974, 4825481800:01:000:0972, 4825481800:01:000:0973, 4825481800:01:000:0971, розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності /а.с.7,9,11,13/. Позивачка стверджує, що товариство не в повному обсязі виплачує орендну плату, що свідчить про систематичне неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати, і дає підстави для дострокового розірвання договору оренди та повернення землі. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно пункту 1 частини першої ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору є також орендна плата. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтями 13,15,21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11.10.2017 року Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою. Відтак,\~систематична несплата\~орендної плати\~за користування\~земельною ділянкою,\~тобто систематичне\~порушення договору\~оренди земельної\~ділянки може\~бути підставою\~для розірвання\~такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Розглядаючи можливість дострокового розірвання договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору. Слід зазначити, що у спірному договорі п.9 відсутній, як і додаток № 1. Відповідно до ст. 626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Розділом 2 договору передбачено, що за користування земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку (не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок) орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі три відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю) в сумі 1 211 грн. 77 коп. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Розмір платежів за окремими формами оплати може щороку погоджуватися між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього договору. Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин. Як встановлено судом, відповідно до договору, орендна плата за користування землею визначена лише в грошовому еквіваленті (1\~211 грн. 77 коп.), і не передбачено виплати у натуральній формі сільськогосподарською продукцію. Договір також не містить відомостей про додаток № 1 щодо розміру та порядку виплати орендної плати сільськогосподарською продукцію, проте позивачка отримувала орендну плати саме в натуральній формі, про що зазначила в позові. Тобто, за домовленістю сторін договору [PERSON] отримувала орендну плату шляхом продажу їй сільськогосподарської продукції, тобто орендар виплачував орендну плату в натуральній формі на суму орендної плати в грошовому еквіваленті у визначеному в договорі розмірі, а позивачка тривалий час приймала таку оплату, тобто фактично погоджувалась на зміну умов договору. На підтвердження виконання своїх зобов`язань відповідач надав суду відомості щодо нарахування, виплати та отримання орендної плати позивачкою відповідно до умов договору оренди за 2017-2020 роки. Орендарем було сплачено орендну плату та отримано [PERSON] в грошовому еквіваленті: за 2017 рік 7\~752 грн., за 2018 рік 950 грн., за 2019 рік 2 430 грн.; в натуральній формі сільськогосподарською продукцією за 2017 рік: кукурудза 200 кг (859 грн. 99 коп.), соняшник 100 кг (1\~046 грн. 24 грн.), за 2018 рік: кукурудза 200 кг (880 грн. 01 коп.), ячмінь 400 кг (2\~299 грн. 97 коп.), пшениця 400 кг (2\~232 грн.), за 2019 рік: кукурудза 200 кг (799 грн. 99 коп.), пшениця 400 кг (1\~884 грн.). Такі обставини підтверджуються відомостями про виплату готівки від 16.08.2017 року /а.с.55/, від 23.10.2017 року /а.с.54/, від 05.11.2018 року /а.с.46/, від 21.10.2019 року /а.с.38/, від 09.08.2019 року /а.с.40/, відомостями про видачу сільськогосподарської продукції за 2017-2019 роки /а.с.42,44,48,50,52, 57,29/, видатковим касовим ордером від 22.11.2017 року /а.с.55/. Зазначена інформація позивачкою не спростована. Тобто, за 2017-2019 роки позивачка отримувала орендну плату, про що свідчать підписи у наданих відповідачем документах, і не мала претензій до орендаря по виплаті орендної платі. Виплата була здійснена у більшому розмірі, ніж передбачено договором. Посилання позивачки на те, що підпис у відомості про виплату грошей від 23.10.2017 року виконаний іншою особою, суд не бере до уваги, оскільки належних доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Позивачкою не спростовано та не надано доказів на підтвердження неотримання орендної плати, навпаки позивачка підтвердила отримання орендної плати сільськогосподарською продукцією. Крім того, спочатку позивачка лише стверджувала, що не погоджується з розміром орендної плати, отриманої сільськогосподарської продукції (без визначення періоду таких виплат), що і послугувало підставою звернення до суду і свідчило про систематичне неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати. Потім вона змінила свою позицію, і вказала, що не надавала згоди на зміну умов договору щодо виплати орендної плати в натуральній формі, а тому видача сільськогосподарської продукції на суму орендної плати в грошовому еквіваленті здійснена поза межами повноважень орендаря. При цьому у належному процесуальному порядку відповідна заява про зміну підстав позову [PERSON] не подана. Згідно довідки № 502 від 23.07.2021 року ТОВ "Агрофірма Корнацьких" [PERSON] нарахував за 2020 рік орендну плату в сумі 4\~148 грн. 85 коп., проте не виплатив, що не оспорюється сторонами. Позивачка зауважує, що доказів про те, що орендар запропонував отримати орендну плату, а орендодавець відмовилася її прийняти в строк до 26.12.2020 року суду не надано. Проте на думку суду така поведінка позивачки може свідчити про втрату інтересу на підтримання договірних правовідносин, скільки вона отримувала орендну плату за попередні роки. В даному випадку позивачка не зверталась до орендаря з вимогою про виплату їй орендної плати за 2020 рік. Орендна плата на момент розгляду справи позивачці не виплачена. Разом з тим, оскільки згідно договору орендар зобов`язаний був до 26.12.2020 року виплатити орендну плату, проте не зробив цього у визначений строк, суд вважає, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" порушило обов`язок по сплаті орендної плати за 2020 рік. Водночас, одноразове порушення орендарем обов`язку по сплаті орендної плати в межах строку не дає підстави для встановлення факту систематичного порушення такого обов`язку, що, у свою чергу, давало б підстави для розірвання договору оренди. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, судом не встановлено систематичного (два і більше) порушення орендарем обов`язку виплати орендної плати, а відтак підстави для розірвання договору оренди відсутні, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Оскільки вимога про повернення земельних ділянок пов`язана з вимогою про розірвання договору оренди, судом не встановлено підстав для розірвання договору, тому слід відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивачки по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed