Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ СК "Український страховий дім", [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить: - стягнути з ПАТ СК "Український страховий дім" на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 3261грн.; - стягнути з ПАТ СК "Український страховий дім" на користь позивача пеню у розмірі 969,60 грн.; - стягнути з [PERSON] суму різниці між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням у розмірі 8466,49грн.; - стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000грн.; - стягнути з ПАТ СК "Український страховий дім" витрати по сплаті судового збору у розмірі 240грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить автомобіль Suzuki, державний номер [NUMBER]. 16.09.2012 року на пр-ті Героїв Сталінграда та пр-ті 50-річчя СРСР в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля АЗЛК, державний номер[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Suzuki, державний номер [NUMBER], був пошкоджений, а позивачу як власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду. ТОВ "Технік-центр", на якому позивач буде проводити ремонтні роботи автомобіля, складено рахунок-фактуру від 20.09.2012 року, згідно якого вартість деталей та робіт складає 12237,49грн. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ СК "Український страховий дім". Позивач звернувся до ПАТ СК "Український страховий дім" за виплатою страхового відшкодування. ПАТ СК "Український страховий дім" визнала випадок страховим, згідно звіту № 892, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], складає 3261грн. Однак до теперішнього часу зазначене страхове відшкодування не виплачено, у зв'язку з чим позивач просить стягнути зі страхової компанії пеню внаслідок несвоєчасної виплати у розмірі 969,60грн. Відносно позовних вимог до [PERSON] позивач зазначає, що відповідачем повинна бути сплачена різниця між фактичним розміром ремонту, визначеним згідно рахунку-фактуру від 20.09.2012 року, та страховим відшкодуванням у розмірі 8466,49грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві заподіяно моральну шкоду, яку оцінено у 10000грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представником позивача [PERSON] у судовому засіданні надано уточнений розрахунок пені, згідно якого пеня, яку позивач просить стягнути з ПАТ СК "Український страховий дім", складає 441,28грн. ПАТ СК "Український страховий дім" надано заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Доводи заперечень обґрунтовує тим, що сума матеріальної шкоди визначена страховою компанією згідно звіту № 892, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], складає 3261грн. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка складає 510грн., та на суму податку на додану вартість, яка складає 652,20грн. Крім того, ПАТ СК "Український страховий дім" вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення пені, оскільки страховою компанією у відділу ДАІ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ще 17.09.2012 року були витребувані додаткові матеріалі відносно дорожньо-транспортної пригоди, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, однак до теперішнього часу вони не отримані. У судовому засіданні представник ПАТ СК "Український страховий дім" Кравцова Н.В. вимоги заперечень підтримала у повному обсязі. [PERSON] у судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що рахунок-фактура, на яку посилається позивач, не є належним доказом на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля; ряд позицій, зазначених у рахунку-фактурі, не відповідають пошкодженням, заподіяним автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; квитанцій про оплату вартості ремонту позивач не надає, вважає, що обґрунтованою є сума матеріального збитку, визначена страховою компанією у звіті № 892. На підтвердження заподіяння позивачеві моральної шкоди останнім не надано ніяких доказів, безпосередньо після пригоди він пропонував позивачеві оплатити вартість ремонту, однак позивач відмовився, франшиза виплачена ним у добровільному порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2012 року на пр-ті Героїв Сталінграда та пр-ті 50-річчя СРСР в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля АЗЛК, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2012року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Suzuki, державний номер [NUMBER], який належить позивачеві, завдані механічні пошкодження. Згідно звіту № 892 від 28.09.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та складає 3261грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля АЗЛК, державний номер [NUMBER], [PERSON] застрахована ПАТ СК "Український страховий дім", про що свідчить Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7854539. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту № 892 від 28.09.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], становить 3261грн. При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Враховуючи, що франшиза згідно полісу складає 510грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ СК "Український страховий дім" на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 2751грн. При цьому судом не прийняті до уваги доводи заперечень ПАТ СК "Український страховий дім" про необхідність зменшення суми страхового відшкодування на суму податку на додану вартість, оскільки податок на додану вартість включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником страхової компанії, всі документи, передбачені ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передані позивачем до ПАТ СК "Український страховий дім" 03.12.2012 року, однак виплата страхового відшкодування до теперішнього часу не здійснена. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, серед іншого, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. За період прострочення виплати страхового відшкодування з 04.03.2013 року по 01.04.2014 року пеня складає 405,64грн., яка підлягає стягненню з ПАТ СК "Український страховий дім" на користь позивача. При цьому розрахунок пені, наданий у судовому засіданні представником позивача, не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки не враховані зміни облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня (по 09.06.2013 року ставка НБУ - 7,5%, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року ставка НБУ - 7%, з 13.08.2013 року ставка НБУ - 6,5%). Не можуть бути прийняті до уваги в обґрунтування невиплати страхового відшкодування посилання представника страхової компанії на необхідність отримання додаткових документів та направлення запиту 17.09.2012 року до відділу ДАІ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, оскільки до матеріалів справи не надано доказів фактичного направлення цього запиту; документи, на які посилається представник (схема ДТП тощо) отримані нею під час розгляду даної справи у судовому засіданні від представника позивача ще в грудні 2013 року, однак страхове відшкодування до теперішнього часу не виплачено. Крім того, у судовому засіданні представник страхової компанії зазначила, що всі документи, які витребовувались у позивача, були надані 03.12.2012 року. Щодо позовних вимог до [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження вартості ремонту автомобіля позивачем надано рахунок-фактуру від 20.09.2012 року, складену ТОВ "Технік-центр", на якому позивач буде проводити ремонтні роботи автомобіля, згідно якого вартість деталей та робіт складає 12237,49грн. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2013 року за клопотанням представника позивача в межах даної справи призначено судово-автотоварознавчу експертизу для визначення розміру матеріальної шкоди та відновлювального ремонту автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER]. Однак вартість зазначеної експертизи не була оплачена позивачем, на дослідження позивачем не надано спірний автомобіль, в зв'язку з чим експертом повідомлено про неможливість проведення зазначеної експертизи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що проведення експертизи не вважає за необхідне, оскільки вартість ремонту підтверджується рахунком-фактурою від 20.09.2012 року, складеним ТОВ "Технік-центр". Копії платіжних документів на оплату вартості ремонту позивач надати змоги не має, оскільки фактично ремонт було проведено частково, однак оплата позивачем ще не проводилась. Відповідач [PERSON] зі свого боку пояснив, що вартість ремонту підтверджується звітом № 892 від 28.09.2012 року, складеним особою, уповноваженою на проведення оціночної діяльності. При цьому, згідно звіту № 892 від 28.09.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER], приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та складає 3261грн. З огляду на викладене, суд зазначає про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження шкоди у розмірі 8466,49грн. (на вказані обставини звернуто увагу і в Узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках, підготовленому суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д. та Гулько Б.І.). З урахуванням викладеного, в зв'язку з ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження шкоди у розмірі 8466,49грн. суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми різниці між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням у розмірі 8466,49грн. В частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п. 3,4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про відшкодування витрат зі сплати судового збору суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial