Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

7 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія Провідна» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки посилаючись на те, що 24 березня 2015 року на 50 км автомобільної дороги Н-12 "Суми-Полтава" відбулося ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під його керуванням. У результаті ДТП [PERSON] йому було завдано матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача під час експлуатації автомобіля марки «КІА Cerato», державний номер [NUMBER], на дату настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова компанія Провідна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою визначення розміру та відшкодування завданого збитку, він (позивач) одразу після ДТП, а пізніше повторно звертався до ПАТ "Страхова компанія Провідна", однак, до цього часу страхові виплати йому не були здійснені. У зв'язку з цим, позивач остаточно уточнивши свої позовні вимоги просив суд стягнути з [PERSON] та ПАТ "Страхова компанія Провідна" на його користь у відшкодування спричиненої ДТП матеріальної шкоди 251920 грн. У ході судового розгляду справи позивач та його представник, заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представники проти позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив суду письмові заперечення на позов та просив провести розгляд справи без його участі. Свої заперечення на позов обґрунтовував тим, що позивачем до ПАТ «Страхова компанія Провідна» не було надано належним чином завіреного рішення суду, що встановлює вину страхувальника, а тому розгляд питання про здійснення страхової виплати йому було призупинено до розгляду даної справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 24 березня 2015 року на 50 км автомобільної дороги Н-12 "Суми-Полтава" відбулося ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача - [PERSON], що підтверджується повідомленням про настання події №73345 від 24 березня 2015 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 588/613/16-п. (т. 1, а.с.57) Як вбачається з висновку експерта від 30 червня 2015 року № 105 автотехнічної експертизи саме невідповідність дій водія [PERSON] п. 10.1 та 11.3 ПДР України стала причиною вказаного ДТП.(т. а.с.138-146) Вина [PERSON] у настанні ДТП також була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, про що свідчить постанова Тростянецького районного суду Сумсько області від 1 червня 2016 року. Відповідно до судової авто товарознавчої експертизи №12824 від 19 травня 2016 року у результаті ДТП [PERSON] було завдано позивачу матеріальні збитки на суму 251920 грн. (а.с.238-251) На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час експлуатації автомобіля марки «КІА Cerato», державний номер [NUMBER], була застрахована у ПАТ «Страхова компанія Провідна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією полісу №АС/5103405, строком дії з 15 травня 2014 року по 14 травня 2015 року.(а.с.58) Згідно вказаного полісу страхування за шкоду, заподіяну майну потерпілого ліміт відповідальності страховика було визначено в розмірі 50000 грн. З метою відшкодування завданого збитку, позивач після ДТП звертався до ПАТ "Страхова компанія Провідна", що підтверджується копією повідомлення про настання події № 73345 від 24 березня 2015 року та копією заяви про виплату страхового відшкодування №2300073998 від 3 квітня 2015 року (ас.57,59), однак станом на час розгляду справи судом страхові виплати йому не були здійснені. Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ст. 981 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку. Нормами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За приписами ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пункт 36.2. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що виплата страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та вищезазначені положення законодавства суд дійшов висновку, що з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь позивача у рахунок відшкодування шкоди заподіяної майну підлягає стягненню 50000 грн., згідно ліміту відповідальності страховика встановленого у договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АС/5103405. Відповідно, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 201920 грн. у відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП, що перевищує ліміт відповідальності страховика. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У ході судового розгляду справи позивачем було документально підтверджено судові витрати на сплату судового збору в сумі 920 грн. та на правову допомогу у сумі 6000 грн. Розглядаючи питання розподілу судових витрат,суд виходить із того, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволено повністю. При цьому частка задоволених вимог у позові відносно відповідача ПАТ «Страхова компанія Провідна» складає 19,85%, у зв'язку із чим з нього на користь позивача слід стягнути 1191 грн. понесених позивачем витрат на правову допомогу та 182,62 грн. на сплату судового збору, що загалом складає 1373,62 грн. Також, оскільки частка задоволених вимог у позові відносно відповідача [PERSON] складає 80,15%, то з нього на користь позивача слід стягнути 4809 грн. понесених останнім витрат на правову допомогу та 737,38 грн. на сплату судового збору, що загалом складає 5546,38 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved