Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 101/КВ-07 на відкриття відновлюваної кредитної лінії, за яким банк надав позичальнику кредит з лімітом кредитування в розмірі 750 000 грн. Вказали, що 27 лютого 2015 року між ФОП [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» підписано додатковий договір № 5 до кредитного договору № 101/КВ-07 від 23.11.2007 року. Відповідно до п. 1.1. додаткового договору надання кредиту здійснюється окремими частинами, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 199 693,05 гривень, зі сплатою 11 % річних за користування кредитом, в порядку визначеному цим договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 22.11.2017 року включно. В якості забезпечення вимог Кредитора 23 листопада 2007 року було укладено договір поруки №Zпор-07 між [PERSON] та АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого останні поручився відповідати за належне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором та нести солідарну відповідальність у разі її невиконання. 30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь АТ "Дельта Банк". Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з поручителя - [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 15 078, 76 Євро та 35 298 грн. 48 коп., в тому числі: - 344 912 грн. 62 коп. - сума заборгованості за строковим кредитом; - 2 213 грн.01коп. - заборгованість за строковими відсотками; - 19 370 грн. 99 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; - 3 042 грн. 33 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - 201 грн. 20 коп. - заборгованість за строковою комісією; - 1 413 грн. 99 коп. - заборгованість за простроченою комісією; - 4 446 грн. 69 коп. - пеня за несвоєчасне повернення комісії; - 26 194 грн. 27 коп. - штраф за порушення п. 6.1.14. 26.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Національний банк України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на його необґрунтованість. Вказав, що Позичальник належним чином виконує умови кредитного договору. Зазначив, що Позичальник неодноразово звертався до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявами, в яких просив надати реквізити для сплати заборгованості за спірним кредитним договором, однак звернення Позичальника про надання реквізитів було залишено позивачем без відповіді та належного реагування. З метою належного виконання зобов'язань щодо внесення періодичних платежів за кредитним договором та з огляду на ухиленням кредитора від прийняття належного виконання зобов'язань, відповідач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Войтовського В.С. із вимогою (заявою) про прийняття грошових сум у депозит для їх передавання кредитору. 28.04.2015 року Позичальником у депозит нотаріусу було перераховано грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. (платіж за березень та квітень 2015 р.), що підтверджується квитанцією № 0.0.379474083.1. В подальшому, кожного місяця відповідачем вносились платежі у депозит нотаріуса Войтовського В.С. в розмірі 8 000,00 грн. Про факт внесення коштів у депозит нотаріусу відповідач повідомив позивача заявою, зареєстрованою відділенням ПАТ «Дельта Банк» за вхідним № 2990654. Враховуючи, що Позичальник належним чином виконує умови кредитного договору, даний позов є безпідставним ( а.с. 112-118). Третя особа ФОП [PERSON] у судове засіданні не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Національного банку України направив на адресу суду пояснення по справі та не заперечував проти задоволення позову ( а.с. 99-103). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 101/КВ-07 на відкриття відновлюваної кредитної лінії ( в національній валюті), за яким банк надав позичальнику кредит з лімітом кредитування в розмірі 750 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% річних, строком до 22.11.2017 року (а.с. 8-14). 19 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ФОП [PERSON] було підписано Додатковий договір № 1 ( а.с. 20), 23 травня 2008 року Додатковий договір № 2 ( а.с. 21), 10 жовтня 2008 року Додатковий договір № 3 ( а.с. 22), 20 листопада 2012 року Додатковий договір № 4 ( а.с. 23). 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 27 лютого 2015 року між ФОП [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» підписано додатковий договір № 5 до кредитного договору № 101/КВ-07 від 23.11.2007 року (а.с. 24-27). Відповідно до п. 1.1. додаткового договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим додатковим договором. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо «транш», а у сукупності - «транші», в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 199 693,05 гривень зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 11 % процентів річних, в порядку визначеному цим договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 22.11.2017 р. включно (п. 1.1.1. додаткового додговору). Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту у відповідності до зменшення максимального ліміту заборгованості згідно графіку, який викладений в додатку № 1 та є невід'ємною частиною цього договору, але в будь-якому разі не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом вказаного в п.п. 1.1.1. цього договору (п. 1.1.2. додаткового договору). У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.1. цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 21,5 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому, сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру річної процентної ставки є заздалегідь погодженим (п. 1.1.3 додаткового договору). У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором (п. 4.1 додаткового договору). За умовами п. 4.2. додаткового договору, у випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.3.1., 3.3.6. - 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 % від максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення. В якості забезпечення вимог Кредитора 23 листопада 2007 року було укладено договір поруки №Zпор-07 між [PERSON] та АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого останні поручився відповідати за належне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором та нести солідарну відповідальність у разі її невиконання ( а.с. 29). Позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою посилався на те, що ними бути виконані взяті на себе зобов'язання належним чином, а Позичальник та Поручитель, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків не виконали, у зв'язку з чим станом на 17.08.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 078, 76 Євро та 35 298 грн. 48 коп., яку ПАТ "Дельта Банк" просив стягнути з відповідача в примусовому порядку. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника. Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання. У ч. 1 ст. 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина 1 ст. 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позивач звертається до суду з даним позовом до Поручителя, у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за кредитним договором. З наданих відповідачем доказів та пояснень вбачається, що на виконання умов кредитного договору, Позичальник звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою, в якій просив надати реквізити для сплати заборгованості за спірним кредитним договором ( а.с. 119). Звернення ФОП [PERSON] про надання реквізитів було залишено позивачем без відповіді та належного реагування. 14.04.2015 р. Позичальник звернувся до відділення ПАТ «Дельта Банк» та спробував здійснити оплату чергового щомісячного платежу, проте у банківському відділені повідомили, що зазначеного в кредитному договорі рахунку № [NUMBER] не існує. З метою врегулювання ситуації, що склалася, відповідач повторно подав звернення за вхідним реєстровим № 2947608 та вдруге просив надати реквізити для своєчасної сплати належних за кредитним договором платежів ( а.с. 121). Звернення ФОП [PERSON] від 14.04.2015 р. залишилось без відповіді та виконання. 20.04.2015 р. Позичальник втретє звернувся зі зверненням до Уповноваженої особи ФГВФО Кадирова В.В. із заявою про надання реквізитів для належного виконання зобов'язань за кредитним договором ( а.с. 120). 30.04.2015 р. за вих. № 05-1389 на адресу Позичальник від заступника директора департаменту з питань кредитування департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» надійшла відповідь на звернення, в якій було повідомлено, що наразі проходить перевірка правочинів, в тому числі тих, що укладені до запровадження тимчасової адміністрації. Одночасно вказано, що у випадку будь-яких змін щодо умов кредитування, в тому числі стосовно зміни реквізитів погашення заборгованості за кредитним договором, відповідача буде повідомлено додатково (а.с. 125). 21.05.2015 р. за вих. № 2291 на адресу Позичальника надійшов лист, в якому зазначено, шо перевірка правочинів, в тому числі й того, що був укладений з відповідачем 27.02.2015 р., триває, але виконання зобов'язань за кредитним договором в редакції слід проводити в порядку, що діяв до моменту укладення додаткового договору № 5 від 27.02.2015 р. ( а.с. 127). Відповідно до статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Так, зобов'язання за кредитним договором позивачем належним чином виконані не були, зазначені в кредитному договорі рахунки для погашення заборгованості не відкриті, що об'єктивно позбавило Позичальника можливості виконання взятих на себе зобов'язань, а численні звернення до позивача з вимогами щодо виконання умов кредитного договору не дали жодних результатів. Статтею 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріусу, нотаріальної контори в разі, зокрема, ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. З метою належного виконання зобов'язань щодо внесення періодичних платежів за кредитним договором та з огляду на ухиленням кредитора від прийняття належного виконання зобов'язань, Позичальник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. із вимогою (заявою) про прийняття грошових сум у депозит для їх передавання кредитору. 28.04.2015 р. відповідачем у депозит нотаріусу було перераховано грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. (платіж за березень та квітень 2015 р.), що підтверджується квитанцією № 0.0.379474083.1. В подальшому, кожного місяця відповідачем вносились платежі у депозит нотаріуса Войтовського В.С. в розмірі 8 000,00 грн. (належні докази чого додано до матеріалів справи). Про факт внесення коштів у депозит нотаріусу Позичальник повідомив позивача заявою, зареєстрованою відділенням ПАТ «Дельта Банк» за вхідним № 2990654. На виконання ч. 2 ст. 537 ЦК України, 27.05.2015 р. за вих. № 272/02-23 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. направлено лист на адресу позивача та повідомлено, що ним вчинено нотаріальну дію - прийняття коштів у депозит та про право позивача на отримання зазначених коштів. 03.06.2015 р. за вих. № 2751 позивачем було надано відповідь «стосовно надання відомостей про наявність грошових вкладів на ім'я померлого [PERSON]», у якій зазначено, що фахівцями ПАТ «Дельта Банк» було проведено детальний аналіз бази даних банку та встановлено про відкриття поточного рахунку. Тобто, за інформацією внутрішніх баз даних позивача, відповідач взагалі вважається померлим ( а.с. 129). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд враховує, що рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2015 року було встановлено, що станом на поточну дату зобов'язання за Кредитним договором виконуються Позичальником у повному обсязі та належним чином, між тим внаслідок неприйняття Позивачем належного виконання обов'язку Позичальника, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюються Позичальником щомісяця у депозит нотаріусу, що підтверджується наданими до заперечення квитанціями. Крім того, суд прийшов до висновку, що умови кредитного договору були порушені саме позивачем, який не відкрив рахунки для обліку заборгованості та відмовився прийняти виконання зобов'язання, а Позичальник, в свою чергу, був позбавлений можливості здійснювати оплату безпосередньо позивачу та був змушений вносити належні до сплати за кредитним договором кошти у депозит нотаріусу, оскільки іншого способу для своєчасно виконання обов'язків за кредитним договором в частині сплати відповідачем грошових коштів законодавством не передбачено. Таким чином, враховуючи, що Позичальник належним чином виконує умови кредитного договору шляхом внесення коштів у депозит нотаріусу в зв'язку з відмовою позивача від одержання належного виконання зобов'язання, позов ПАТ «Дельта Банк» до Поручителя є безпідставним і позивач не має права на дострокове стягнення заборгованості з поручителя, оскільки умови кредитного договору не були порушені та на даний час не порушуються як Позичальником так і Поручителем. За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed