Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на рішення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко І.І. (далі - головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І.). Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. здійснювалось виконавче провадження №25446930 з виконання постанови судді Мінського районного суду м. Києва від 24 липня 2000 року у справі №2-2858/2000, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 липня 2000 року і до повноліття дитини. Заявник вказала, що постановою головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. від 12 квітня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами, 11 травня 2018 року державним виконавцем виправлено описку у згаданій постанові. 21 травня 2018 року головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. винесено постанову про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Як стверджувала [PERSON], рішення державного виконавця про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є протиправним, позаяк встановлення такого обмеження не позбавляло [PERSON] основного законного джерела засобів до існування. Крім цього, заявник вказувала, що підстави для закінчення виконавчого провадження були відсутні, оскільки у боржника [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, а кошти у розмірі 124677,28 грн, які були сплачені боржником в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів, є лише частиною боргу за підприємницьку діяльність. Відтак, на думку заявника, дії державного виконавця спрямовані на невиконання рішення суду щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів та звільнення боржника від сплати такої заборгованості. Також, як зазначила [PERSON], державний виконавець не могла своєю постановою скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. З цих підстав заявник просила суд скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. від 21 травня 2018 року про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Представник заявника у судовому засіданні скаргу [PERSON] підтримала, просила суд її задовольнити. Стягувач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник органу державної виконавчої служби у судовому засіданні стверджувала, що скарга [PERSON] є необґрунтованою, а тому просила суд відмовити у її задоволенні. Заслухавши думку представника заявника, представника органу державної виконавчої служби, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до такого висновку. 24 липня 2000 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання постанови цього суду від 14 липня 2000 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 липня 2000 року і до повноліття дитини Виконавче провадження №25446930 з виконання указаної постанови здійснювалось державними виконавцями Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Постановою головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. від 12 квітня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами (т. 4, а. с. 78-79). 11 травня 2018 року виправлено описку у постанові від 12 квітня 2018 року (т. 4, а. с. 23). 21 травня 2018 року головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. винесено постанову про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (т. 4, а. с. 32-33). Постановою державного виконавця від 18 червня 2018 року виконавче провадження №25446930 закінчено у зв'язку зі сплатою боржником [PERSON] заборгованості за аліментами. Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного рішення державного виконавця про припинення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами, суд виходить з такого. Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5. За приписами п. 2 ч. 9 ст. ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12 квітня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. При цьому тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не застосовується в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом (ч. 10 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження"). Обмежуючи боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами, головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І., виходила з того, що розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а також відсутні обставини, передбачені п. п. 1-4 ч. 10 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Після ознайомлення з постановою від 12 квітня 2018 року боржник [PERSON] звернувся до державного виконавця щодо неможливості застосування до нього тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами, позаяк встановлення такого обмеження позбавляє [PERSON] основного законного джерела засобів для існування. На підтвердження указаних обставин боржник надав наказ товариства з обмеженою відповідальністю "МИДАГРУПП" від 22 березня 2018 року, який підтверджує, що [PERSON] працевлаштований у вказаному підприємстві на посаді директора та посадову інструкцію директора товариства з обмеженою відповідальністю "МИДАГРУПП" (т. 4, а. с. 85, 86-87). У згаданій посадовій інструкції зазначено, що з метою оптимізації витрачання робочого часу, досягнення найвищих результатів ефективності в роботі та формування позитивного і успішного іміджу товариства в усіх без виключення службових поїздках по м. Києву та Київській області директор товариства зобов'язаний особисто користуватися службовим легковим автотранспортним засобом товариства з нанесеним логотипом "МИДАГРУПП". При цьому такий транспортний засіб повинен бути матеріально закріплений виключно за директором товариства та керуватись ним особисто (п. 16 розділу ІІ). Директор товариства з обмеженою відповідальністю "МИДАГРУПП" несе відповідальність за неналежне виконання чи невиконання своїх посадових обов'язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством про працю України (п. 1 розділу IV). Наведене свідчить, що керування легковим транспортним засобом входить до кола посадових обов'язків директора товариства з обмеженою відповідальністю "МИДАГРУПП", а за невиконання посадових обов'язків до директора товариства можуть бути застосовані дисциплінарні стягнення, передбачені ст. ст. 147 КЗпП України, - догана або звільнення. Таким чином, виносячи постанову про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. обґрунтовано виходила з того, що тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві керувати транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, позаяк керування автомобілем входить до його посадових обов'язків директора товариства з обмеженою відповідальністю "МИДАГРУПП", за невиконання яких він може бути звільнений з роботи, а отже позбавлений основного законного джерела засобів для існування. Також суд звертає увагу стягувача та її представника, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони державному виконавцеві ухвалити рішення про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у випадку, якщо буде з'ясовано, що таке обмеження було застосоване без урахування обставин, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". За таких обставин рішення головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, викладене у постанові від 21 травня 2018 року, є правомірним. Поряд з цим суд зазначає, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій має відбуватись у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч. 1 ст. 449 ЦПК України). Копію постанови державного виконавця про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 21 травня 2018 року представник стягувача отримала лише 15 серпня 2018 року (т. 4, а. с. 31), а тому строк на її оскарження заявником не пропущено.

Outcome: dismissed