Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

26.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - КП "Міжнародний аеропорт Миколаїв" ( далі - КП "МАМ") про стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 20.01.2009 року він був прийнятий на роботу до КП "МАМ" на посаду начальника штабу вказаного підприємства, на підставі наказу № 8/к від 20.01.2009 року. 20.09.2010 року, його, згідно наказу №271/к від 20.09.2010 року, було переведено на посаду тимчасово виконуючого обов*язки головного інженера КП "МАМ", а 02.05.2011 року, переведено на посаду головного інженера КП "МАМ" (наказ №3143/к від 18.05.2011 року). Крім цього вказував, що 02.02.2012 року, на підставі розпорядження Миколаївської облдержадміністрації №18-РК від 01.02.2012 року та наказу №16 /к від 31.01.2012 року, на нього були покладені обов*язки виконуючого обов*язки генерального директора вище вказаного підприємства. 06.02.2013 року, на підставі розпорядження Миколаївської облдержадміністрації №23-РК від 06.02.2013 року, з нього були зняті повноваження виконуючого обов*язки генерального директора КП "МАМ". 09.07.2013 року, згідно наказу №206/к від 09.07.2013 року, [PERSON] було звільнено з посади головного інженера КП "МАМ" за п.4 ст. 40 КзпП України - за прогул без поважної причини. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2014 року, [PERSON] було поновлено на роботі у КП "МАМ" на посаді головного інженера з 09.07.2013 року. Але, фактично наказ про його поновленя було видано лише 27.08.2014р. І термін затримки виконання рішення суду з 18.02.2014 р. склав 130 робочих днів за які йому відповідачем не виплачена заробітна плата, чим йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у позбавленні позивача можливості заробляти собі та своїй родині на життя, втраті нормальних життєвих зв*язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2014 року по 27.08.2014 року в розмірі 51 643,80 грн.,та моральну шкоду в сумі 2 000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Також, просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, у повернення витрати, пов*язані з наданням оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 50 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Представник відповідача - КП "МАМ" в судове засідання не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 236 КзпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Судом встановлено, що позивач [PERSON], наказом № 8/к від 20.01.2009 року, 20.01.2009 року прийнятий на роботу до КП "МАМ" на посаду начальника штабу вказаного підприємства, наказом №271/к від 20.09.2010 року, він був переведений на посаду тимчасово виконуючого обов*язки головного інженера КП "МАМ", а 02.05.2011 року, переведено на посаду головного інженера КП "МАМ" (наказ №3143/к від 18.05.2011 року)(а.с.8-10). 02.02.2012 року, на підставі розпорядження Миколаївської облдержадміністрації №18-РК від 01.02.2012 року та наказу №16 /к від 31.01.2012 року, на нього були покладені обов*язки виконуючого обов*язки генерального директора вище вказаного підприємства. 06.02.2013 року, на підставі розпорядження Миколаївської облдержадміністрації №23-РК від 06.02.2013 року, з нього були зняті повноваження виконуючого обов*язки генерального директора КП "МАМ". 09.07.2013 року, згідно наказу №206/к від 09.07.2013 року, [PERSON] було звільнено з посади головного інженера КП "МАМ" за п.4 ст. 40 КзпП України - за прогул без поважної причини. Згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2014 року, [PERSON] було поновлено на роботі у КП "МАМ" на посаді головного інженера з 09.07.2013 року та стягнено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судовий збір(а.с.11). Про що, лише 27.08.2014 року було видано відповідний наказ № 250/к від 27.08.2014 року про поновлення його на роботі на посаді головного інженера КП "МАМ" (а.с.16). Тому строк затримки виконання рішення суду складає: -10 робочих днів лютого 2014 року ( з 18.02. - по 28.02), - 20 робочих днів березня 2014 року; - 21 робочий день квітня 2014 року; - 23 робочих дня липня 2014 року; - 18 робочих днів серпня 2014 року ( до 27 серпня 2014 року), а всього - 130 робочих днів; Протягом вказаного періоду позивачу не виплачена заробітна плата за час затримки поновлення його на роботі. Тому суд вважає, що оскільки позивач за рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18.02.2014 р. був поновлений на роботі, але не працював через затримку відповідачем виконання рішення суду і фактично приступив до виконання обов*язків головного інженера КП "Міжнародний аеропорт Миколаїв" з 27.08.2014 року, цей час є вимушеним прогулом не з його вини, і середня заробітна плата підлягає стягненню за весь час затримки його поновлення на роботі. Що стосується обчислення середнього розміру заробітної плати, то, згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затв. Постановою КМУ від 08.02.1995 року за 3100, визначено правила проведення розрахунку середнього заробітку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов*язана відповідна подія. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих двох місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу п.4 Порядку, яким передбачено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи з середньої заробітної плати, працівник не має заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому у трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Тому, при її розрахунку слід виходити з того, що заробітна плата за січень 2013 року складає - 10 446,25 грн., заробітна плата за лютий 2013 року - 5 868,75 грн., тому, середньомісячний заробіток становить -8 157,49 грн. (10 446,25 грн. + 5 868,75 грн.) : 2. Середньоденна заробітна плата становить - 397,26 грн. ( 8 157,49 : 20,5 середньомісячна кількість робочих днів у січні та лютому 2013 року. Виходячи з таких розрахунків середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: 397,26 грн. х 130 грн. = 51 643,80 грн. В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях через порушення його законних прав на працю, гарантованих Конституцією України (ст. 41), що полягає у позбавленні позивача можливості заробляти собі та своїй родині на життя, втраті нормальних життєвих зв*язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Оскільки, при зверненні до суду з вказаним позовом, позивач був звільнений від сплати судового збору, то суд вважає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 760,04 грн., у повернення витрати, пов*язані з наданням оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 50 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved