Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (попереднє найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі по тексту Банк) подано вказаний позов, який обґрунтовується тим, що між Банком та [PERSON] 14.04.2008 року укладено кредитний договір №640/309-К309, в результаті чого відповідач отримав кредит в сумі 76 000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №640/309-П309 з [PERSON] Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 11.05.2017 року становить 98 300,66 доларів США, яка складається з наступного: 74 275,04 доларів США - заборгованість за кредитом; 24 025,62 доларів США - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представником відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідача [PERSON] подав заперечення на позов. У поданому запереченні вказує на те, що у відповідності до п. 1.1.1 Договору, графіком погашення заборгованості по кредиту встановлений строк дії договору, зокрема з 14.04.2008 по грудень місяць 2015 року, у випадку повного погашення позичальником заборгованості у вказані в графіку строки, щомісячно. Згідно довідки №10.1-87/7888 від 11.05.2017 року, виданої ПАТ "Укрсоцбанк", за договором кредиту №640/309-К309 від 14.04.2008 року, позичальником [PERSON], здійснено останній платіж заборгованості в сумі 504 доларів США 10.09.2008 року, тобто майже 10-ть років тому назад. Виходячи зі змісту позовної заяви ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON], таку було подано до Виноградівського районного суду 15.08.2017 року, з вимогою про стягнення заборгованості за договором кредиту №640/309-К309 від 14.04.2008 року. В тексті позовної заяви, представником позивача вказано обставину про направлення вимоги про досудове врегулювання спору, на які нібито відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали відповіді. Однак, будь яких пропозицій про досудове врегулювання спору відповідачі не отримували, як не отримували копії позовної заяви з додатками, перед відкриттям провадження у справі судом. Договір кредиту було укладено з кредитором [PERSON] комерційний банк соціального розвитку "УКРСОЦБАНК". Однак, право вимоги про погашення заборгованості за таким договором заявив кредитор з іншою назвою Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", з розташуванням в м.Києві, вул.Ковпака 29, 03 150. Заміна кредитора належним чином не відбувалася, що є порушенням норми матеріального права, закріпленої в статті 513 Цивільного кодексу України. Також, представник позивача зазначає, що зобов'язання а договором кредиту №640/309-К309 від 14.04.2008 року визначене в іноземній валюті, доларах США (п. 1.1.1 статті 1 Договору). Гривневого вираження грошового зобов'язання договір кредиту не містить, що є порушенням частини першої статті 524 Цивільного кодексу України. Також представником відповідача подав заяву про застосування позовної давності до вимог банку. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку, згідно з умовами кредитного договору позичальники зобов'язані здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. На підставі вищенаведеного просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові про стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявились без поважних причин, про причини своєї неявки суд не повідомили. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на даний час ПАТ «Укрсоцбанк») (надалі по тексту Банк)) та [PERSON] 14.04.2008 року укладено кредитний договір №640/309-К309 з кінцевим терміном повернення до 13 квітня 2015 року (а.с.5-9), в результаті чого відповідач отримав кредит в сумі 76 000 доларів США (а.с.12). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №640/309-П309 з [PERSON] (а.с.10) Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 11.05.2017 року становить 98 300,66 доларів США, яка складається з наступного: 74 275, 04 доларів США - заборгованість за кредитом; 24 025,62 доларів США - заборгованість за відсотками. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на моменту переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У відповідності до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статею 554 ЦК України регламентовано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Подане заперечення представником відповідача не спростовує встановлені обставини. Так, суд враховує, що відповідно до п. 7.3. кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань. Однак така умова договору не може розглядатись як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Поряд з цим, подані заперечення представника відповідача не враховано, що кінцевий термін повернення боргу за кредитним договором визначено 13.04.2015 року, підстав для застосування строку позовної давності відсутні (а.с.5,10). За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 38168,80 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved