Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки загальною площею 4,52 га в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.03.2008 року. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач, будучи спадкоємцем майна померлого [PERSON] відповідно до закону, оскільки він на час смерті батька проживав з ним разом, був зареєстрований з ним за однією адресою та протягом шести місяців після його смерті користувався майном померлого, обробляв присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння майном померлого. Тому просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки нотаріус відмовив йому в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв'язку із втратою оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника Стецівської сільської ради Чигиринського району та про визнання позову в повному обсязі. Суд, враховуючи листи представника позивача відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2003 року, помер [PERSON], після смерті якого на території Стецівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина (а.с.7). [PERSON] являвся власником земельної ділянки, загальною площею 4,52 га, яка складається з земельної ділянки площею 4,11 га (кадастровий номер [NUMBER]) та земельної ділянки площею 0,41 га (кадастровий номер [NUMBER]) в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.03.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010879800479 на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № С-3/0-0.340-4/142-18 від 19.01.2018 року (а.с.14). Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акта в матеріалах справи, оригінал якого було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 2 (12793) від 13.01.2018 року (а.с.13,15). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, оскільки він постійно проживав з померлим на час відкриття спадщини [INFO] року, та користувався майном померлого [PERSON] що вбачається з довідок виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 09.01.2018 року № 49 та від 11.01.2018 року № 81 (а.с.11,12). Крім того, як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.1966 року, позивач є сином померлого [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 11.01.2018 року № 82, вбачається, що [PERSON], на день своєї смерті [INFO] року, був зареєстрований та проживав на території села Стецівка Чигиринського району, як квартиронаймач у житловому будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50656435 від 24.01.2018 року, державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори після померлого [INFO] року [PERSON], завів спадкову справу № 16/2018, номер у спадковому реєстрі № 61901049 (а.с.9). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 60/01-16 від 01.02.2018 року з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON]. Інші спадкоємці із заявами до нотаріальної контори не зверталися (а.с.23). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 41/02-31 від 24.01.2018 року, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 4,11 га та площею 0,41 га, що знаходяться в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 16). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved