Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

17.11.2020 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій він просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. 29.08.2020, який зареєстрований у реєстрі за №2908 щодо стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №727/057 від 21.12.2006, судові витрати покласти по відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, оскільки наведена у виконавчому написі сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. Крім того, зміст спірного виконавчого напису не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністратвиного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною, тому редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 25.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Вказував, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірність заборгованості позивача перед відповідачем була доведена у встановленому законодавством порядком. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 не була належним чином виконана та розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені не був належним чином скасований. Позиція позивача щодо утворення кредитної заборгованості поза межами строку позовної давності є безпідставною та необгрунтованою, оскільки, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Кредитного договору №727/057 (далі - Договір), кінцевим терміном повернення заборгованості є 20.12.2013. Проте, п. 7.3. ст. 7 Договору передбачає, що договір діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Таким чином, оскільки відповідачем зобов`язання за кредитним договором №727/057 від 21.12.2006 належним чином не виконується, заборгованість не виплачується, відповідно до умов договору, Кредитний Договір продовжує діяти та відповідно зобов`язання за цим Кредитним Договором не припинені та залишаються чинним. У зв`язку з тим, що зобов`язання за Кредитним Договором не припинені, вбачається, що право вимоги відповідача до позивача також є чинним та зазначене право може бути реалізоване відповідачем щодо грошових зобов`язань позивача в межах строків позовної давності, тобто за три останні роки до пред`явлення вимоги до позивача. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Погрібняк О.М. від 23.02.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не прибули. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, причини своєї неявки суду не повідомили. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи, які в засідання не прибули. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.12.2006 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Альфа-Банк» та позивачем [PERSON] було укладено договір кредиту №727/057, за умовами якого кредитор надав позичальнику на споживчі потреби на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 500000,00 грн. зі сплатою 18% річних з порядком погашення заборгованості за кредитом згідно графіка погашення із кінцевим терміном повернення заборгованості 20.12.2013. Договором №2 від 08.10.2008 про внесення змін та доповнень до Договору кредиту №727/057 від 21.12.2006 було змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами та встановлено її в розмірі 19%. 22.12.2016 рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі №541/1909/16-ц ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №727/057 від 21.12.2006 у зв`язку із пропуском банком строку позовної давності. 29.08.2020 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2908, яким запропонував стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором №727/057 від 21.12.2006 за період з 01.06.2017 по 01.06.2020, яка складається з 437500,04 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 498602,55 грн. простроченої заборгованості за відсотками та комісією, 2539,93 грн. строкової заборгованості за відсотками та комісією, сума плати за вчинення виконавчого напису - 1500,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідно до виконавчого напису - 940142,52 грн. 05.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №63205238 з примусового виконання виконавчого напису № 2908, виданого 29.08.2020. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами таорганізаціями -не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.08.2020 тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору кредиту №727/057 від 21.12.2006. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитним договором - 20.12.2013. Тому трирічний строк з дня виникнення у кредитора права вимоги за вказаним договором, в межах якого згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» може бути вчинено виконавчий напис, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 29.08.2020 сплинув. Враховуючи, що останній платіж за графіком погашення відповідно до умов кредитного договору №727/057 від 21.12.2006 мав бути внесений до 20.12.2013, оскаржуваним виконавчим написом безпідставно передбачено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2017 по 01.06.2020, тобто поза строком дії кредитного договору та з пропуском трирічного строку з моменту виникнення права на пред`явлення банком вимоги за Кредитним договором. Крім того, питання стягнення заборгованості за кредитним договором №727/057 від 21.12.2006 вирішувалося в судовому порядку, внаслідок чого 22.12.2016 рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі №541/1909/16-ц ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №727/057 від 21.12.2006 у зв`язку із пропуском банком строку позовної давності. Вказані обставини згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» були перешкодою для вчинення виконавчого напису. На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позов задовольнити, понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved