Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

13 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] підприємства "Шулик", третя особа Публічне акціонерне товариство КБ "Акцент - Банк" про визнання договору, укладеного 06 березня 2016 року між нею та ПП "Шулик" на суму 10 992 гривень недійсним та зобов'язання відповідача повернути ПАТ КБ "Акцент - Банк" грошові кошти в розмірі 11 431,68 гривень. 12 травня 2016 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву до [PERSON] підприємства "Шулик", третя особа Публічне акціонерне товариство КБ "Акцент - Банк" про припинення договору шляхом його розірвання та зобов'язання відповідача повернути третій особі грошові кошти. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 06 березня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір про виконання робіт по виготовленню та встановленню на поставленні ПВХ конструкції. Від імені виконавця виступила [PERSON], яка ніяких документів про свої повноваження їй не пред'явила, вказаний договір ніким не підписаний, поставлена лише печатка, договір не зареєстрований, його номер відсутній, а вже це є підставою для його розірвання. Крім того, її ввели в оману, факт чого підтверджується тим, що вартість робіт виконавця становить 10 992 гривні, а коли її привели до банку для оформлення кредиту по даному питанню, з урахуванням відсотків та іншого, вона повинна буде повернути банку більш ніж 30 000 гривень, а це становить її сім'ю в дуже скрутне матеріальне становище, тобто істотні умови змінилися. Нею було отримане смс-повідомлення про, начебто, зарахування на картку суми у розмірі 11 431,68 гривень, а не 10 992 гривень, як вказано в договорі і ніяких коштів на картку не надходило. Договір було укладено 06 березня 2016 року, а згідно п.4.2 договору виконавець зобов'язаний виконати умови договору на протязі 30 робочих днів, але станом на теперішній час ніяких робіт не виконано. В даному випадку відповідач ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення і такий правочин визнається недійсним. Просить суд винести рішення, яким припинити договір, укладений 06 березня 2016 року між нею та ПП "Шулик" на суму 10 992 гривень шляхом його розірвання, зобов'язати відповідача повернути ПАТ КБ "Акцент - Банк" грошові кошти в розмірі 11 431,68 гривень, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити, доповнивши, що 07 березня 2016 року вона дзвонила відповідачу за номером телефону, що був зазначений в договорі, але слухавку брала дівчина та казала, що начальника немає, вона дзвонила до 11 березня 2016 року щодня і не один раз, але слухавку брала дівчина, говорила, що начальник у відрядженні, а з 11 березня 2016 року слухавку вже ніхто не брав, їй від відповідача ніхто не дзвонив. 10 березня 2016 року вона направила відповідачу заяву про те, що відмовляється від договору, яку вони отримали 12 березня 2016 року, а 15 березня 2016 року вона отримала лист від ПП "Шулик". Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки дійсно між ним та позивачкою було укладено 06 березня 2016 року договір про надання послуг із встановлення пластикових вікон. В договорі зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання. Сума договору складає 10 992,00 гривень. Для того, щоб оплатити роботу позивачка уклала кредитний договір з ПАТ КБ "Акцент-Банк", згідно якого їй надався кредит на вказану суму + 4% накладена банком комісія і кожен місяць слід сплачувати заборгованість. Це позивачці пояснювала працівник банку. Номер договору не зазначено, так як його ставить він пізніше, після того, як отримує від заводу виробника вікон документи, вони йому направляють електронною поштою, програма на заводі присвоює номер договору. Позивачку під дулом пістолету ніхто не примушував укладати договір, в банк її ніхто не водив, це було її волевиявлення. Він не являється виробником вікон, замовляє їх на заводі, перерахувавши кошти за їх виготовлення. Його завдання - демонтаж, монтаж вікон. Виробником вікон є завод "Екіпаж" м.Дніпропетровська. В договорі вказують номер самої конструкції, який присилає завод. Журнал реєстрації договорів в нього є у офісі. Його завдання взяти вікна, привезти їх за місцем замовлення та поставити замовнику. ПП реєструє договори з клієнтами, із-за відсутності номера суть договору не змінюється. Йому відомо, що на договорі ставиться печатка і він підписується, із-за його зайнятості, за адресами замовників їздить замірщик і йому заборонено ставити свій підпис. На договорі є печатка, договір підписує він сам. Він вказаний договір з позивачкою уклав, поставив печатку, а підписати забув. Після отримання з банку коштів в сумі 10 992 гривень на його рахунок, він перерахував ці кошти на завод. Документи є, чеки, номери замовлень, разом з іншими замовленнями було направлено і замовлення позивачки, перераховані кошти. Цей переказ був з картки ПП "Шулик" на рахунок завода-виробника 07 березня 2016 року (понеділок), так як вони по понеділках відправляють кошти виробнику. Пункт договору "на протязі 30 днів виконати роботу" не виконаний з причини відмови позивачки, почала писати листи, дзвонити, вони їй також направляли листи, дзвонили їй, щоб узгодити дату встановлення вікон. Вона відмовилася в телефонному режимі, сказала, щоб вікна їй не вставляли, вона не буде платити кредит. Дзвонили їй через 2 тижні з моменту укладання договору, коли були виготовлені вікна, приблизно в 20-х числах березня 2016 року. Листи направляли після дзвінків, 25 і 30 березня 2016 року, є повідомлення, що вона їх отримала. Вони направляли їй листа 15 березня 2016 року, коли отримали від неї заяву про відмову від договору. В телефонному режимі він їй все пояснював, а потім листи направляв. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 06 березня 2016 року позивачка уклала з відповідачем договір б/н на виготовлення і установку позивачу ПВХ конструкцій. Сума за договором склала 10 992,00 гривень, яка повністю оплачена ПАТ КБ "Акцент-Банк" шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення в розмірі 10 992,00 гривень, а виконавець, після виконання замовником п.3.1 договору, зобов'язується виготовити і доставити вироби на протязі 30 робочих днів. Замовник зобов'язаний на час установки виробів надати виконавцю доступ до пройомів та електроенергії для встановлення виробів. Пункт 4.7 договору передбачає, що він діє з моменту його підписання і до повного виконання сторонами зобовязань. Копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 06 березня 2016 року, підписаною позивачкою та ПАТ КБ "Акцент-Банк" підтверджується, що [PERSON] погодилася з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між нею та ПАТ КБ "Акцент-Банк" договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася на його умови, копію договору отримала, зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. Копією листа - зобов'язання від 06 березня 2016 року підтверджується, що ПАТ КБ "Акцент-Банк" повідомляє ПП "Шулик" про те, що прийнято рішення про надання споживчого кредиту [PERSON] на придбання у торговій організації ТОВ "ФОП [PERSON]В." вікна двері ПВХ конструкція згідно договору б/н від 06 березня 2016 року, назва кредиту 4-4 Стандарт 36 місяців, сума початкового внеску 2 100,00 гривень, загальна вартість 13 092,00 гривень. Розмір кредиту, що безпосередньо надаватиметься на оплату товарів становить 10 992,00 гривень. Цим листом ПАТ КБ "Акцент-Банк" зобов'язалося забезпечити надходження на поточний рахунок відповідача вартості товару, зазначеної у листі - зобов'язанні. Копією смс-повідомлення на адресу позивачки підтверджується, що вона отримала позитивне рішення за кредитом 11431,68 гривень від 06 березня 2016 року. Копією заяви про розірвання договору підтверджується, що [PERSON] звернулася 10 березня 2016 року до відповідача, в якій просить припинити дії договору, укладеного між ними 06 березня 2016 року та повернути суму 10 992 гривень ПАТ КБ "Акцент-Банк", заява вручена відповідачу особисто 12 березня 2016 року, що підтверджується випискою "Укрпошти" від 06 травня 2016 року. Листом ПП "Шулик" повідомляє позивачку, що 11 березня 2016 року нею був здійснений дзвінок з проханням розірвати укладений договір на виготовлення та установку ПВХ конструкцій. Вказаний договір був укладений та підписаний нею особисто 06 березня 2016 року. Так як її конструкція була оплачена та запущена у виробництво і згідно п.7.4 Зміна конструкцій, розмірів виробів, за побажанням замовника, розірвання договору, а також повернення грошей неможливий, так як договір набрав чинності з моменту підписання. Відповідач направляв позивачці листи про те, що її замовлені вироби виготовлені та чекають на її згоду на їх установку, що підтверджується копіями поштових відправлень від 15 березня 2016 року та 01 квітня 2016 року. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів про істотне порушення відповідачем умов договору від 06 березня 2016 року, а навпаки, відповідач виконав всі умови укладеного договору, суд вважає, що укладення договору було вільним волевиявленням позивачки, яка ознайомилася з умовами договору про виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій, підписала його, добровільно, особисто уклала з ПАТ КБ "Акцент-Банк" кредитний договір про надання їй споживчого кредиту, згідно якого банк перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 10 992 гривень (з урахування відсотків банку на загальну суму 11 431,68 гривень), а позивачка зобов'язалася повернути суму кредиту, на умовах та у строки, зазначених в кредитному договорі, відповідач перерахував грошові кошти на рахунок заводу - виробника, який, в свою чергу, виготовив замовлення позивачки, однак ПВХ конструкції не було встановлено з вини позивачки, яка не надає доступу до своєї квартири для їх встановлення відповідачем, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed