Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди пов`язаної із смертю потерпілого, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, в розмірі 51850 гривень та судових витрат в розмірі 2102 гривні. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиції учасників. Позиція позивача полягала у тому, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5288606 від 10.02.2017 року. 23 березня 2017 року відбувалась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, яким керував [PERSON] та велосипеду «Fort», яким керував [PERSON] . [PERSON] з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, а [PERSON] помер на місці від отриманих травм, заподіяних йому [PERSON] . Вина [PERSON] у даній дорожньо-транспортній пригоді, підтверджується матеріалами, зібраними правоохоронними органами під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. На підставі страхових актів та зібраних матеріалів розмір страхового відшкодування склав 51850 гривень, і ці кошти були виплачені представнику потерпілої, яка є дружиною померлого [PERSON] . І оскільки до страхової компанії перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] , як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, з останнього слід стягнути суму виплаченого страхового відшкодування. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав, представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Десятого лютого 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (20.06.2019 року - зміна найменування з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС") та [PERSON] укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5288606 від 10.02.2017 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, об`єктом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 21093», д/ [NUMBER] , строк дії полісу з 11.02.2017 року до 10.02.2018 року (а.с. 7). Двадцять третього березня 2017 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] рухаючись зі сторони міста Рубіжне Луганської області у напрямку села Варварівка Кемінського району Луганської області, на 120 км автодороги Т-13-02, сполученням КПП Танюшівка-Старобільськ-Бахмут, допустив зіткнення вказаного автомобіля, яким він керував, з велосипедом, яким керував [PERSON] , в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди, а Водій [PERSON] зник з місця пригоди. Вказані обставини підтверджуються такими доказами: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 березня 2017 року, зі схемою (а.с.45-49,131), висновок експерта №49 за наслідками проведення судово-медичної експертизи трупа (а.с.50-56), висновок судової автотехнічної експертизи №278 від 26 травня 2017 року (а.с.126-130), протокол огляду місця події від 24 березня 2017 року (а.с.135-136), протокол огляду предмету з додатком від 28 березня 2017 року (а.с.137-142), протокол огляду предмету від 28 березня 2017 року (а.с.144), протокол допиту свідка [PERSON] (а.с.145-148), протокол обшуку від 26 березня 2017 року (а.с.149-152), протокол проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2017 року, зі схемою (а.с.155-160), заява [PERSON] про видачу йому паспорта з фотокарткою (а.с.161), повідомлення про підозру [PERSON] (а.с.162-164), протокол допиту свідка [PERSON] (а.с.165-166), постанова від 08 червня 2017 року про оголошення [PERSON] у розшук (а.с.167-168). За фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди, під час якої [PERSON] були завдані тілесні ушкодження від яких настала його смерть, було відрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та 24 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені дані (а.с. 15,132). Під час досудового розслідування кримінального провадження були вчинені слідчі дії, за результатами яких було встановлено, що водієм автомобілю «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER] , був саме [PERSON] , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. А саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 березня 2017 року, зі схемою (а.с.45-49,131), висновок експерта №49 за наслідками проведення судово-медичної експертизи трупа (а.с.50-56), висновок судової автотехнічної експертизи №278 від 26 травня 2017 року (а.с.126-130), протокол огляду місця події від 24 березня 2017 року (а.с.135-136), протокол огляду предмету з додатком від 28 березня 2017 року (а.с.137-142), протокол огляду предмету від 28 березня 2017 року (а.с.144), протокол допиту свідка [PERSON] (а.с.145-148), протокол обшуку від 26 березня 2017 року (а.с.149-152), протокол проведення слідчого експерименту від 06 квітня 2017 року, зі схемою (а.с.155-160), заява [PERSON] про видачу йому паспорта з фотокарткою (а.с.161), повідомлення про підозру [PERSON] (а.с.162-164), протокол допиту свідка [PERSON] (а.с.165-166), постанова від 08 червня 2017 року про оголошення [PERSON] у розшук (а.с.167-168). Згідно з висновком експерта № 49 від 31 травня 2017 року, встановлені пошкодження у [PERSON] виникли в результаті неодноразового впливу тупого твердого предмета зі значною силою, в швидкій послідовності один за одним, в лічені хвилини до смерті, стосовно до живої особи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, і безпосередньо знаходяться у прямому зв`язку з настанням смерті. Множинність, характер і локалізація ушкоджень свідчать про те, що встановлені ушкодження, виникли за обставин дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 50-56). А за відомостями висновку № 728 судової авто-технічної експертизи від 26 травня 2017 року, в дорожньо-транспортній ситуації, що сталась, та при завданих вихідних даних, дії водія автомобіля ВАЗ-21093, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , що не відповідали вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору являлися умовою створення аварійної ситуації та перебували у причинному зв`язку з настанням події цієї дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 126-130). Всіма діями з поховання [PERSON] займалась його дружина [PERSON] (а.с. 16,17-18,19,21,24,25,26-27,39). Загальна вартість витрат на поховання та моральної шкоди в результаті смерті велосипедиста [PERSON] при ДТП, відповідно розрахунків страхового відшкодування становить 51\~850 гривень, з яких витрати на поховання - 13\~450 гривень згідно квитанції від 25.03.2017 р., моральна шкода становить 38\~400 гривень. І ці кошти були сплачені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» [PERSON] , на підставі заяви, через її представника [PERSON] (а.с. 28-29,30,33,34,35,36,37-38,40,57,58,59,60,61,62,63,64,65). Першого листопада 2019 року позивачем було направлено [PERSON] претензії № ЕЛ_9925 від 01.11.2019 року та № ЕЛ_9927 від 01.11.2019 року з вимогою перерахувати суму боргу, яке було отримане дружиною [PERSON] 29.11.2019 року (а.с. 66,67,68). Однак у добровільному порядку [PERSON] , у порядку регресу, суму сплаченого страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 51850 гривень, позивачу не відшкодував. І як наслідок, оскільки до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» 28 травня 2020 року звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди пов`язаної із смертю потерпілого, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (а.с. 1-5). Оцінка судом правовідносин учасників спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах яких виник спір з приводу наявності у позивача, як страховика, права зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого страхового відшкодування до відповідача, як винної особи, що завдала шкоду у результаті використання джерела підвищеної небезпеки - автомобіля. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів: Як вже вказувалось, з огляду на встановлені судом обставини, саме [PERSON] 23 березня 2017 року керував забезпеченим транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21093, державний номерний знак [NUMBER] , і саме за участі цього автомобіля, під керуванням [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув [PERSON] . При цьому [PERSON] самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Однак суд не встановлює наявність і не стверджує, що в діянні [PERSON] є ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення. Суд констатує тільки те, що необхідно для розгляду діяння [PERSON] у його цивільно-правовому аспекті, зокрема в аспекті можливої цивільно-правової відповідальності за вчинене діяння. Тому суд у першу чергу відзначає, що в силу положень частини 5 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В матеріалах справи не має будь-яких документів які б свідчили про те, що шкоду [PERSON] було завдано внаслідок непереборної сили або умислу [PERSON] . Тож, виходячи із загального правила, [PERSON] повинен відповісти за завдану ним шкоду життю потерпілого: [PERSON] . Судом встановлено, що шкоду, заподіяну життю [PERSON] , за [PERSON] відшкодовано позивачем дружині потерпілого, як страховиком, на підставі поліса у розмірі 51850 гривень, з яких 13450 гривень - це відшкодовані витрати на поховання потерпілого; 38400 гривень - це відшкодована моральна шкода дружині потерпілого. (а.с.7,21,24,26-27,28-29,35-36,37,57-65). В силу положень статті 23 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961-ІV від 01 липня 2004 року, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. А згідно з статтею 23 цього ж закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого включає в себе і відшкодування витрат на поховання потерпілого, і відшкодування моральної шкоди дружині померлого. Отже позивач правомірно сплатив суму страхового відшкодування дружині [PERSON] та здійснив це в межах передбачених цієї статтею лімітів. Відповідно до положень частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому згідно з положеннями абзацу в підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 названого закону право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у страховика лише після виплати страхового відшкодування та у тому випадку, якщо вказаний водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. І оскільки всі ці факти встановлені судом. Зокрема, те що саме відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, його транспортний засіб був забезпеченим, але він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і після цього позивач виплатив страхове відшкодування, суд вважає, що у позивача дійсно виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі сплаченого страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Висновок суду по суті позовних вимог. Таким чином, позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування, у порядку регресу, шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню у повному обсязі. Тож з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», у порядку регресу, слід стягнути 51850 гривень, з яких: 13450 гривень - це відшкодовані витрати на поховання потерпілого; 38400 гривень - це відшкодована моральна шкода дружині потерпілого. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Висновок суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.6), а позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2102 гривні. Таким чином,

Outcome: approved