Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

02.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 13.11.2013 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області за реєстраційним номером №93. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки [PERSON] зазначив, що 28.06.2014 року помер батько позивачки [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина на належну йому частину житлового будинку №8 по вул. Леніна с. Лиман Зміївського району Харківської області. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] У встановлений шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Від нотаріуса вона дізналася про наявність заповіту, який був складений [PERSON] за його життя. Згідно заповіту [PERSON] заповів все належне йому майно де б воно не було та з чого воно б не складалось відповідачці, яка не є родичем померлого. Заповіт був посвідчений 13.11.2013 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області. Вважав, що вказаний заповіт складений з порушенням норм закону і є незаконним. На порушення ст. ст. 1233, 1247 ЦК України в оскаржуваному заповіті не було зазначено час його складання (годину, хвилини), що є порушенням письмової форми заповіту. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат", п. 1.2 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування" від 11.11.2011 року у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області було посвідчено заповіт без наданих йому повноважень, оскільки виконавчий комітет або голова [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області не уповноважували секретаря на вчинення таких дій. Більш того, підстав для посвідчення заповіту посадовою особою органу виконавчого комітету [PERSON] сільської ради не було, оскільки на території Зміївського району діє державна нотаріальна контора і приватні нотаріуси. Згідно з п. 2.1 Наказу, якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Спірний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради поза приміщенням органу місцевого самоврядування. У заповіті не було зазначено адреси вчинення нотаріальної дії, а також причини посвідчення заповіту поза приміщенням органу місцевого самоврядування, що є порушенням письмової форми заповіту. Вважав, що заповіт було складено з істотними порушеннями вимог законодавства України щодо його форми, які тягнуть за собою недійсність заповіту. У підготовчій частині судового засідання, за клопотанням осіб, що беруть участь у справі, в якості співвідповідача було залучено до участі у справі [PERSON] сільську раду Зміївського району Харківської області; в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса [PERSON] Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав зазначені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON], представник відповідачки адвокат [PERSON] заперечували наявність обставин, зазначених представником позивача, позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області - секретар ради [PERSON] позов не визнала та пояснила, що заповіт був посвідчений нею у приміщенні [PERSON] сільської ради у відповідності з вимогами чинного законодавства, після чого був зареєстрований у спадковому реєстрі. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер 28.06.2014 року, 17.07.2014 року нею була здійснена реєстрація спадкової справи, в якій наявний заповіт [PERSON] на користь [PERSON] Зазначений заповіт був зареєстрований в установленому порядку, підстав для визнання його недійсним вона не вбачає. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є заповіт, посвідчений секретарем Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] 13.11.2013 року, реєстр №93, за яким [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] (а. с. 7, 53, 77). Згідно ст. 7 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Статтею 37 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах. Відповідно до п/п. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: б) делеговані повноваження: 5) вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад). Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Повноваження секретаря Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] щодо посвідчення спірного заповіту підтверджуються: даними рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №103 від 21.12.2010 року, даними розпорядження [PERSON] сільського голови від 05.01.2012 року №04-01/01, згідно з якими, на підставі ст. ст. 7, 37 Закону України "Про нотаріат", п/п. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" призначено [PERSON], секретаря Лиманської сільської ради, відповідальним за вчинення нотаріальних дій виконавчого органу [PERSON] сільської ради. (а. с. 44, 103). Доводи представника позивача про те, що посадова особа Лимаської сільської ради не мала права посвідчувати заповіт, оскільки на території Зміївського району діють державна нотаріальна контора та приватні нотаріуси, суперечать змісту ст. ст. 1, 37 Закону України "Про нотаріат", ст. 1251 ЦК України, якими передбачено вчинення нотаріальних дій посадовими особами органу місцевого самоврядування в тих населених пунктах, де немає нотаріусів. Наявність нотаріусів на території району, де знаходиться цей населений пункт не впливає на повноваження органу місцевого самоврядування щодо вчинення нотаріальних дій. Таким чином, відсутні підстави вважати, що заповіт був посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, який не мав на це права. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 10, 12, 13 ст. 44 Закону України "Про нотаріат" під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, щодо посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Зі змісту заповіту за реєстровим номером №93, посвідченого в с. Лиман 13.11.2013 року секретарем Лиманської сільської ради [PERSON], вбачається, що [PERSON], ІПН [NUMBER], дата народження 30.07.1939 року, місце народження село Томарівка Томарівського району Бєлгородської області, паспорт серія МК 924563, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.11.1998 року, що мешкає с. Лиман вул. Леніна, 8, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, завовідає в цілому [PERSON] Ст. ст. 1233-1235 ЦК України йому роз'яснені. Цей заповіт складено та підписано в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у справах виконавчого комітету, а другий видається заповідачу. Заповіт до підписання прочитано в голос заповідачем [PERSON] та підписано [PERSON] власноручно в присутності секретаря Лиманської сільської ради [PERSON]. Особа заповідача встановлена, дієздатність його перевірена. (а. с. 53). Даними реєстру 05-02 нотаріальних дій виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області за 2013 рік, реєстр №93, підтверджується, що 13.11.2013 року о 14:57 годині у приміщенні [PERSON] сільської ради в с. Лиман, вул. Леніна, 5, був посвідчений заповіт [PERSON] (а. с. 45-50). За вихідним номером 05-02/1026 від 13.11.2013 року секретарем Лиманської сільської ради [PERSON] була складена та направлена до Харківської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністрерства юстиції України заява про державну реєстрацію заповіту [PERSON] за №93 від 13.11.2013 року, на підставі якої 18.11.2013 року було здійснено державну реєстрацію цього заповіту, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за номером 55329077 (а. с. 51, 52). [PERSON] помер 28.06.2014 року у віці 74 років в м. Зміїв Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.07.2014 року [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області, копією актового запису про смерть №41 від 02.07.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського РУЮ в Харківській області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. (а. с. 5, 76, 84, 85). З копії спадкової справи №47/2014 після померлого 28.06.2014 року [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися: 17.07.2014 року - дочка [PERSON]; 31.07.2014 року - спадкоємець за заповітом [PERSON] (а. с. 69, 75). Згідно довідок [PERSON] сільської ради від 14.07.2014 року та 19.03.2014 року в с. Лиман по вул. Леніна, 8 були зареєстровані: [PERSON] з 03.11.2004 року по день смерті 25.08.2013 року; її чоловік [PERSON] з 03.11.2004 року по день смерті 28.06.2014 року. Крім цих осіб за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. (а. с. 79, 80). Таким чином, спадкоємцями [PERSON], що прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини є: [PERSON], яка є спадкоємцем за законом, та [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом. Між зазначеними спадкоємцями виник спір щодо дійсності вказаного вище заповіту. Позивачкою [PERSON] та її представником [PERSON] не надано доказів того, що при складанні та посвідченні спірного заповіту було порушено вимоги закону щодо повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальної дії, а також щодо порушення письмової форми договору та вимог щодо вчинення нотаріальної дії в приміщенні органу місцевого самоврядування. Спірний заповіт складений особою, яка мала на це право, з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним і відповідало його волі. За таких обставин, позовна заява про визнання недійсним заповіту є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed