Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

23.09.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №31_199 від 24.04.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений Кредитний договір №31_199 від 24.04.2014 року. Відповідно до п.п.2.1. 2.3 Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 30 000 грн., а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 29 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 21.04.2017 на споживчі цілі. Згідно п.3.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за Кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору №31_199 від 24.04.2014, заявою на видачу готівки, банківськими виписками по особовим рахунках. Позичальник порушив умови Кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено з [PERSON] та [PERSON] , договора поруки №1 від 24.04.2014, №2 від 24.04.2014. Банк свої обовязки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Згідно п. п. 2.1., 2.2., 8.2. Договору поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобовязання за Кредитним договором, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Поручитель несе відповідальність за невиконання Договору, зокрема за завдані Кредитору таким невиконанням збитки, всім своїм майном. У відповідності до п. п. 3.2.2., 3.2.3. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником [PERSON] в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за Договором, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Сторони з метою врегулювання всіх питань стосовно дії поруки пунктом 10.1.1. Договору поруки визначили, що «Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання [PERSON] за Кредитним договором та зобовязань Поручителя за цим Договором». Таким чином, строк дії поруки встановлено до 24.04.2044 року. На сьогоднішній день вимоги Банку не задоволено, заборгованість Позичальником та Поручителем не погашено, що підтверджується виписками по банківських рахунках Позичальника. Отже, станом на 01.10.2018, в результаті невжиття заходів Позичальником та Поручителем щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за Кредитним договором №31_199 від 24.04.2014, яка складає 76126 грн (сімдесят шість тисяч сто двадцять шість гривень) 93 коп., у тому числі: -борг за Кредитом в сумі 27499,01 грн; -проценти за користування Кредитом з 05.08.2014 по 05.05.2017 в розмірі 22 374,88 грн.; -інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з серпня 2014 по вересень 2018 в розмірі 22036,46 грн.; -три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 05.08.2014 по 01.10.2018 в розмірі 4216,58 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.74). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання не з`являлися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.61-62,67,71-72). Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК\~Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. 27.12.2019 року згідност.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії\~Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №31_199 від 24.04.2014р. Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 30 000 грн., а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 29 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 21.04.2017 на споживчі цілі. Згідно п.3.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми за Кредитом, щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором (а.с.8-13). Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору №31_199 від 24.04.2014, заявою на видачу готівки, банківськими виписками по особовим рахунках. Позичальник порушив умови Кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено з [PERSON] та [PERSON] , договора поруки №1 від 24.04.2014, №2 від 24.04.2014 (а.с.17-26). Банк свої обовязки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Відповідно до\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно п. п. 2.1., 2.2., 8.2. Договору поруки Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобовязання за Кредитним договором, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Поручитель несе відповідальність за невиконання Договору, зокрема за завдані Кредитору таким невиконанням збитки, всім своїм майном. У відповідності до п. п. 3.2.2., 3.2.3. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) [PERSON] в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним Договором, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Сторони з метою врегулювання всіх питань стосовно дії поруки пунктом 10.1.1. Договору поруки визначили, що «Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання [PERSON] за Кредитним договором та зобовязань Поручителя за цим Договором». Таким чином, строк дії поруки встановлено до 24.04.2044 року. На сьогоднішній день вимоги Банку не задоволено, заборгованість Позичальником та Поручителем не погашено, що підтверджується виписками по банківських рахунках Позичальника (а.с.34-37). Станом на 01.10.2018, в результаті невжиття заходів Позичальником та Поручителем щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за Кредитним договором №31_199 від 24.04.2014, яка складає 76126 грн (сімдесят шість тисяч сто двадцять шість гривень) 93 коп., у тому числі: -борг за Кредитом в сумі 27499,01 грн; -проценти за користування Кредитом з 05.08.2014 по 05.05.2017 в розмірі 22 374,88 грн.; -інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з серпня 2014 по вересень 2018 в розмірі 22036,46 грн.; -три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 05.08.2014 по 01.10.2018 в розмірі 4216,58 грн. За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статтей 12,13\~ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,\~527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно дост. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, згідно розрахунку заборгованості станом на 01.10.2018 року перед Банком, існує заборгованість за кредитним договором №31_199 від 24.04.2014, яка складає 76126 грн. 93 коп. Отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення процентів, індексу інфляції, трьох відсотків річних згідно ст.625ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК Українивстановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина першастатті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях599-601,604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннямист. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1\~Закону України\~від 3\~липня 1991\~року №\~1282-ХІІ\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р,при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). Згідно розрахунку станом на 01.10.2018 року в результаті невжиття заходів Позичальником та поручителями щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість, а саме: проценти за користування Кредитом з 05.08.2014 по 05.05.2017 в розмірі 22 374,88 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з серпня 2014 по вересень 2018 в розмірі 22036,46 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 05.08.2014 по 01.10.2018 в розмірі 4216,58 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги до позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.\~546-548\~ЦК України виконання зобов`язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено договора поруки №1,2 від 24.04.2014 року з [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-26). Сторони з метою врегулювання всіх питань стосовно дії поруки пунктом 10.1.1. Договору поруки визначили, що «Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання Договору, але в будь-якому разі до повного виконання [PERSON] за Кредитним договором та зобовязань Поручителя за цим Договором». Таким чином, строк дії поруки встановлено до 24.04.2044 року. Відповідно до ст.\~553\~ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554\~ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст.\~559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорі поруки погодили зокрема в п.10.1.1, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється,якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 13.09.2019 року був сплачений судовий збір у сумі 1921 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved