Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Державної служби інтелектуальної власності України, в якому просив визнати частково недійсним Свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг для усіх товарів класу 30 і частини послуг класу 35 Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: розміщування у одному місці, на користь іншим особам, товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової та роздрібної торгівлі або у спеціалізованих місцях продажу; розміщування в мережі Інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари з веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; рекламування товарів 30 класу. Позивач просив також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним Свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг частково для усіх товарів класу 30 і частини послуг класу 35 Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: розміщування у одному місці, на користь іншим особам, товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової та роздрібної торгівлі або у спеціалізованих місцях продажу; розміщування в мережі Інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари з веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; рекламування товарів 30 класу, та опублікувати вказані відомості у Офіційному бюлетені «Промислова власність». Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що [PERSON] є власником торговельної марки «MON CHERI» за Свідоцтвом [NUMBER]. 26 липня 2012 року Державною службою інтелектуальної власності України було здійснено реєстрацію торговельної марки «MC Mon Cherie» за свідоцтвом України [NUMBER], власником якої є [PERSON] Позивач вважає, що торговельна марка за свідоцтвом [NUMBER] є схожою настільки, що її можна сплутати з раніше зареєстрованою торговельною маркою «MON CHERI» за Свідоцтвом [NUMBER]. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що торговельна марка позивача зареєстрована раніше, використовується позивачем вже тривалий період часу та користується популярністю серед українських споживачів. Торговельна марка за Свідоцтвом [NUMBER], власником якої є [PERSON] є схожою із торговельною маркою позивача у фонетичному (звуковому), смисловому (семантичному) відношенні, фактично не вирізняються візуально. Крім того, торговельні марки зареєстровані для таких самих та однорідних товарів. Частина послуг класу 35 МКТП є спорідненими із товарами класу 30 МКТП, оскільки вони безпосередньо полягають у сприянні продажеві та рекламуванні товарів класу 30 МКТП. Оскільки, позивач вважає, що торговельна марка [PERSON] не відповідає умовам надання правової охорони, встановленим ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», то він звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів. Під час розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати частково недійсним Свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг для усіх товарів класу 30 МКТП, крім наступних: вода морська для куховарення; в'язівні речовини для ковбас; м'якшівні речовини для м'яса (побутові); м'ясна підлива; настоянки не лікувальні; табуле; запашники харчові; запашники, крім ефірних олій, і для частини послуг класу 35 Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: демонстрування товарів; послуги постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); сприяння продажеві (посередництво); рекламування через комп'ютерну мережу; розміщування у одному місці, на користь іншим особам, товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової та роздрібної торгівлі або у спеціалізованих місцях продажу; розміщування в мережі Інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари з веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; рекламування товарів 30 класу. Позивач просив також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним Свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг частково для усіх товарів класу 30 МКТП, крім наступних: вода морська для куховарення; в'язівні речовини для ковбас; м'якшівні речовини для м'яса (побутові); м'ясна підлива; настоянки не лікувальні; табуле; запашники харчові; запашники, крім ефірних олій, і для частини послуг класу 35 Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: демонстрування товарів; послуги постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); сприяння продажеві (посередництво); рекламування через комп'ютерну мережу; розміщування у одному місці, на користь іншим особам, товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової та роздрібної торгівлі або у спеціалізованих місцях продажу; розміщування в мережі Інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари з веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; рекламування товарів 30 класу, та опублікувати вказані відомості у Офіційному бюлетені «Промислова власність». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила у задоволенні його відмовити, посилаючись на його на безпідставність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, нею були подані письмові заперечення на позов (а.с.а.с. 78 -79). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником свідоцтва України [NUMBER], заявка № 55561/SU, за якою було видано Свідоцтво СРСР [NUMBER] (а.с. а.с. 33-34), згодом перереєстроване у Свідоцтво України [NUMBER] (а.с. 30). Торговельна марка позивача зареєстрована для товарів 30 класу МКТП: кава; цикорій; какао; сіль; рис; цукор; оцет; гірчиця; перець; морозиво; соуси; суміш кави та цикорію; есенції та екстракти кави; суміш цикорію в якості замінника кави; чай; тапіока; борошно та борошняні вироби із злакових культур; хліб; сухарі; печиво; тістечка; борошняні та не лікувальні цукрові кондитерські вироби; вироби з морозива; морозиво на воді; мед; патока; дріжджі; порошок для бродіння; приправи (але не для птиці); лід; паста для напоїв; шоколадна паста та глазур; праліне; шоколадні, кондитерські вироби для прикрашання новорічних ялинок та шоколадні цукерки. З даних Виписки з державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (а.с.а.с. 27-29) вбачається, що відповідач [PERSON] є власником свідоцтва [NUMBER] від 25.06.2013 року (заявка № m2011 11655 від 26.07.2011 року) на знак товарів і послуг 30, 35, 43 класів МКТП. Зазначене свідоцтво було видано за результатами кваліфікаційної експертизи заявленого позначення і відповідало умовам надання правової охорони, встановленими ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", та на них не поширювалися підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені ст. 6 Закону, що підтверджується Висновком про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи (а.с. 39). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Відповідно до абз. 5 п.2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. Згідно з п. 4.3.1.9. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995 року (із змінами та доповненнями) до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Отже, згідно з наведеною нормою, до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману, яка виробляє товар або надає послугу належать позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Як вбачається з висновку №880 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 10 жовтня 2013 року, знак для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг за Свідоцтвом України [NUMBER] по відношенню до всіх товарів 30 класу, зазначених у свідоцтві [NUMBER], крім наступних: вода морська для куховарення; в'язівні речовини для ковбас; м'якшівні речовини для м'яса (побутові); м'ясна підлива; настоянки не лікувальні; табуле; запашники харчові; запашники, крім ефірних олій, та для частини послуг 35 класу, зазначених у свідоцтві [NUMBER], а саме: демонстрування товарів; послуги постачання для інших (закуповування товарів та надавання постачальницьких послуг іншим фірмам); сприяння продажеві (посередництво); рекламування через комп'ютерну мережу; розміщування у одному місці, на користь іншим особам, товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари у підприємствах оптової та роздрібної торгівлі або у спеціалізованих місцях продажу; розміщування в мережі Інтернет на веб-сторінках і на веб-сайтах інформації щодо товарів 30 класу, що дозволяє споживачам зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари з веб-сторінок та веб-сайтів в Інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; рекламування товарів 30 класу. Словесне позначення «Mon Cherie», що входить до складу комбінованого знака для товарів і послуг за Свідоцтвом України [NUMBER], є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «MON CHERI» за Свідоцтвом України [NUMBER] (а.с. а.с. 95-114). Відповідно до ч. 6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Як наголошує ч. 3 ст.6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з: знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. Статтею 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 470 ЦК України будь-яка особа, яка до дати подання заявки на винахід, корисну модель, промисловий зразок або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала винахід, корисну модель, промисловий зразок в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, має право на безоплатне продовження такого використання або використання, яке передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користувача). Судом встановлено, що свідоцтво України [NUMBER] від 30.06.1994 року (заявка № 55561/SU від 20.02.1970 року) на знак товарів і послуг 30 класу МКТП, який належить позивачу, був зареєстрований раніше ніж зареєстрований [PERSON] знак для товарів і послуг 30, 35, 43 класів МКТП за Свідоцтвом України [NUMBER]. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання Свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг частково недійсним для товарів класу 30 Міжнародної класифікації товарів і послуг, крім наступних: вода морська для куховарення; в'язівні речовини для ковбас; м'якшівні речовини для м'яса (побутові); м'ясна підлива; настоянки не лікувальні; табуле; запашники харчові; запашники, крім ефірних олій, підлягають задоволенню. В цій частині також підлягає задоволенню позов до Державної служби інтелектуальної власності України про внесення відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та опублікування їх у Офіційному бюлетені «Промислова власність». Що стосується позовних вимог про визнання Свідоцтва України [NUMBER] частково недійсним для частини послуг класу 35 МКТП, та опублікування про це відомостей, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують порушення відповідачами прав та інтересів позивача видачею та використанням свідоцтва України [NUMBER] щодо 35 класу МКТП. Таким чином,ю позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial