Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області в особі Управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту, Головного Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди по реабілітації та просить відшкодувати йому за рахунок держави матеріальну шкоду в розмірі 90027, 98 грн., як не виплачену середню заробітну плату за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що постановою слідчого Чорноморської транспортної прокуратури від 02 квітня 2007 року, наказом міністра №423 від 18 травня 2007 року він був відсторонений від посади до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2014 року кримінальне провадження відносно нього закрито та його було повністю реабілітовано. Тому позивач вважає, що має право на відшкодування середньої заробітної плати за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року в розмірі 90 027, 98 грн. Також позивач вказує, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року, яке набрало чинності, були задоволені частково його позовні вимоги до Міністерства транспорту та зв'язку України та стягнуто з відповідача на його користь суму невиплаченої середньої заробітної плати із компенсацією за невикористану відпустку за період з 11 липня 2009 року по 30 жовтня 2009 року в розмірі 20 972, 57 грн. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у виплаті середньої заробітної плати за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року відмовлено у зв'язку з тим, що кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] закрита за нереабілітуючими підставами, і Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства , прокуратури і суду" не розповсюджує свою дію на виниклі між сторонами правовідносини. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року по справі за позовом [PERSON] до Міністерства інфраструктури України про стягнення середньої заробітної плати, в задоволенні позову відмовлено та зазначено, що позивач, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав і відповідно неналежного відповідача, правовідносини, які виникли, регулюються не нормами трудового законодавства, а Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Позивач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник прокуратури Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги [PERSON] не визнала та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на свої запереченні, які містяться в матеріалах справи (а.с.138-140). Представник Головного Управління Державної казначейської служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився, суду надані заперечення проти позовних вимог (а.с. 146-153). Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що уточнений позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2006 року міністром транспорту та зв'язку України був виданий наказ №1046 від 31 жовтня 2006 року про укладання контракту з [PERSON], начальником ДП "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів", на термін з 31 жовтня 2006 року до 30 жовтня 2009 року включно. В цей же день 31 жовтня 2006 року між Міністерством транспорту та зв'язку України, в особі міністра транспорту та зв'язку та позивачем був укладений контракт №22-ІІІ на строк з 31 жовтня 2006 року до 30 жовтня 2009 року. В подальшому, постановою слідчого Чорноморської транспортної прокуратури від 02 квітня 2007 року, [PERSON] був відсторонений від посади начальника ДП "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів" у зв'язку з порушенням відносно нього кримінальної справи. На виконання постанови слідчого Чорноморської транспортної прокуратури, міністр транспорту та зв'язку України видав наказ №423 від 18 травня 2007 року про відсторонення позивача від посади начальника ДП "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів " з 21 травня 2007 року до прийняття остаточного рішення по справі. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2009 року кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України провадженням закрита, позивач звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння вищевказаних злочинів, на підставах, вказаних в мотивувальній частині постанови, а саме у зв'язку з актом амністії на підставі п. "д" ст. 1 ст. 6 Закону України "Про амністію" (а. с. 12-13). Однак, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року за заявою Прокуратури Одеської області постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2009 року, якою [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. "д" ст. 1, п. "б" ст. 6, ст. 8 Закону України «Про амністію», скасовано у зв'язку з ново виявленими обставинами (а. с. 14-15). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2014 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 367 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю потерпілого по справі та відмовою прокурора від обвинувачення (а. с. 16-19). При відстороненні особи за постановою слідчого збереження заробітної плати не передбачено. За правилами ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", припинення кримінальної справи за відсутністю складу злочину, події злочину, недоведеність участі обвинуваченого (відстороненого) у вчиненні злочину, винесення виправдувального вироку дає працівникові право вимагати виплати заробітку за період відсторонення за рахунок місцевого бюджету. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року задоволенні позовні вимоги [PERSON] до Міністерства інфраструктури України про виплату середньої заробітної плати, а саме стягнуто з Міністерства інфраструктури України на користь [PERSON] середню заробітну плату за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року в розмірі 90 209 (дев'яносто тисяч двісті дев'ять) грн. 56 коп., з вирахуванням середньої заробітної плати за один місяць, котра підлягає негайному виконанню. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року по справі за позовом [PERSON] до Міністерства інфраструктури України про стягнення середньої заробітної плати скасовано, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року встановлено, що правовідносини, які виникли, регулюються не нормами трудового законодавства, а Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" із змінами і доповненнями. З урахуванням вимог Закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач по справі, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав і відповідно неналежного відповідача. Належними відповідачами мають виступати прокуратура, Державне казначейство України. Статтею 2 вказаного Закону встановлені випадки, коли у громадянина виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом. Статтею 3 Закону передбачено, що у випадках, встановлених статтею 1 Закону громадянину відшкодовується ( повертається )заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Статтею 4 Закону встановлено, що таке відшкодування проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Статтею 25 Бюджетного кодексу України , п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011р. №845 зі змінами і доповненнями, врегульовано, що відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 1.3 Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 02.02.2007р. №28, врегульовано, що виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Також, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року (а.с. 38-39), яке набрало чинності, були задоволені частково позовні вимоги [PERSON] до Міністерством транспорту та зв'язку України та стягнуто з відповідача на його користь суму невиплаченої середньої заробітної плати із компенсацією за невикористану відпустку за період з 11 липня 2009 року по 30 жовтня 2009 року в розмірі 20 972, 57 грн. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у виплаті середньої заробітної плати за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року відмовлено у зв'язку з тим, що кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] закрита за нереабілітуючими підставами, і Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» не розповсюджує свою дію на виниклі між сторонами правовідносини. Суд звертає увагу на те, що мотивувальною частиною рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2010 року (а.с. 38-39) встановлено, що відповідно довідки Міністерства транспорту та зв'язку України №041/169/ від 15.09.2010 року середньоденний заробіток [PERSON] складає 176,18 гривень. Середня заробітна плата за період з 11.07.2009 по 30.10.2009 року складає: - 19387,44 гривень ( 3699,78 за 21 день 07.2009 + 5229,22 за 08.2009 + 5229,22 за 09.2009 + 5229,22 за 10.2009) Сума компенсації за відпустку складає 1585,62 гривень. Сума середньої заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку, що підлягає стягненню на користь позивача складає 20972,57 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середньої заробітної плати за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року є доведеними і обґрунтованими, оскільки кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] закрита за реабілітуючими підставами, а саме на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України. Окрім цього, суддя зауважує, що мотивувальною частиною ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 01.10.2014 року, встановлено, що в зв'язку з невинуватістю [PERSON] прокурорам в судовому засіданні заявлено про відмову від підтримання подальшого його обвинувачення (а.с. 104). Також суд зауважує, що ця обставина, а саме невинуватість [PERSON], спростовує усі заперечення відповідачів, щодо позовних вимог позивача. Також судом встановлено, що підстави для закриття кримінальної справи відносно [PERSON] є реабілітуючими. Тому, суд вважає, що позивач має право на відшкодування середньої заробітної плати за період з 01 липня 2007 року по 10 липня 2009 року у розмірі 90 027,98 грн. на підставі ст. 1176 ЦК України. Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved