Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 липня 2005 року між ним та ДП «Філдес Україна» було укладено контракт №0500786 з ідентифікатором до нього, предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається CAR CREDIT («Кар Кредит»), з метою придбання легкового автомобіля ВАЗ 21070 вартістю 44500 грн. Відповідно до ст. 1 контракту №0500786 предметом контракту є участь особи, що уклала контракт, у системі, що називається CAR СРЕDІТ, з метою придбання автомобіля, вказаного в ідентифікаторі контракту в якості базової моделі. Організатором і адміністратором системи є ДП «Філдес Україна». За ідентифікатором до контракту № 0500786 клієнт системи сплачує: вступний внесок у розмірі 1012,50 грн.; щомісячний чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) - 1,667%, щомісячні адміністративні витрати (плата за послуги з формування груп клієнтів системи та за здійснення організаційних дій з визнання автомобіля) - 0,233%; щомісячний страховий внесок - 0,088%; асигнаційний збір в % + ПДВ - 4%. Зазначив, що фактично система CAR СРЕDІТ по придбанню автомобіля побудована так, що один її клієнт за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль іншому клієнту системи. Ним на виконання умов договору одноразово було сплачено вступний платіж у розмірі 1012,50 грн. Також, вподальшому, прийняті на себе зобов'язання по умовам контракту були виконані позивачем належним чином та сплачено за період з 15.07.2005 року по 23.03.2010 року грошові кошти у розмірі 44453 грн, що становить 60 балів. Однак, відповідач свої зобов'язання по умовам контракту не виконав, автомобіль ВАЗ 21070 за ціною базової моделі 28125 грн. перееданий не був. На письмові звернення представника позивача протягом 2011-2011 р.р., відповідач повідомив, що клієнт [PERSON] приймав участь у системі і щомісячно сплачував по одному внеску, таким чином не був активним учасником та очікував на закріплення за ним автомобіля накопичуючи бали. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання письмових домовленостей, а умови контракту № 0500786 з ідентифікатором до нього є несправедливими та непрозорими і спрямованими на введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, у зв'язку з чим, вважає, що є всі підстави для визнання недійсним даного контракту. Крім того, оскаржуваний контракт № 0500786 від 15 липня 2005 року з ідентифікатором до нього не відповідає вимогам ст. 19 3акону України «Про захист прав споживачів», якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. В зв'язку з чим просить визнати недійсним контракт № 0500786 від 15 липня 2005 року з ідентифікатором від 15 липня 2005 року, які укладені між [PERSON] та ПАТ «Філдес Україна» та стягнути з ПАТ «Філдес Україна» 44453 грн., одержаних на виконання недійсного контракту № 0500786 від 15 липня 2005 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час, дату і місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не відомі, заперечень суду не надав. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року між ДП «Філдес Україна», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна», та [PERSON] було укладено контракт № 0500786 з ідентифікатором до нього, предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, яка умовно називається CAR CREDIT («Кар Кредит»), з метою придбання легкового автомобіля ВАЗ 21070 вартістю 44500 грн. (а.с. 10-16). За ідентифікатором до контракту № 0500786 клієнт системи сплачує: вступний внесок у розмірі 1012,50 грн.; щомісячний чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) - 1,667%, щомісячні адміністративні витрати (плата за послуги з формування груп клієнтів системи та за здійснення організаційних дій з визнання автомобіля) - 0,233%; щомісячний страховий внесок - 0,088%; асигнаційний збір в % + ПДВ - 4%. На виконання умов контракту № 0500786 позивач [PERSON] за період з 15.07.2005 року по 23.03.2010 року сплатив 44453 грн. (а.с. 17-34). За змістом Контракту виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що: клієнт сплачує передбачені Контрактом кошти, а ДП «Філдес Україна» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля (ст. ст. 5, 8 Контракту); клієнт одержує автомобіль відповідно до принципів асигнації (визнання) автомобіля, передбачених Контрактом (ст.ст. 10, 11, 12 Контракту); визнання автомобіля здійснює ДП «Філдес Україна» на власний розсуд; право на купівлю автомобіля мають не всі учасники системи, а тільки ті, які володіють на останній день місяця, що передує акту асигнації, найбільшою кількістю балів (ст. 9 Контракту), тобто, які зробили найбільшу кількість внесків. Контракт не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля та не передбачає будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості; у разі відмови клієнта від Контракту внесок йому повертається після ліквідації групи за вирахуванням 10 % штрафу за односторонню відмову від Контракту, який не може бути менший ніж два чистих внески, нарахованих на підставі ціни товару, що є дійсною на день повернення, при цьому поверненню не підлягають вступний внесок, адміністративні витрати, страховий внесок (ст.ст. 17, 19 Контракту). Згідно із положеннями статей 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Приписами статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу (зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства). Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а caме: відповідність змісту угоди вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальним правилом частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Положення статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містять перелік підстав для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, вказаною нормою встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до частини 5 вказаної норми якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Перелік прикладів несправедливих умов договору наведений у ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Вказаний перелік не є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Отже, суд вважає, що розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі, що порушує вимоги ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів», коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику системи. При цьому, саме одержання права на отримання автомобіля, що передається у власність учаснику системи, до його повної оплати є "компенсацією" за рахунок коштів інших учасників системи, залучених до умови діяльності ПАТ «Філдес Україна», а тому, відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону угода, вчинена з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсною. Оскільки [PERSON] сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ПАТ «Філдес Україна» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «КАР КРЕДИТ», суд дійшов висновку, що спірний контракт з ідентифікатором порушує права позивача, а діяльність ПАТ «Філдес Україна» з реалізації системи «КАР КРЕДИТ» є такою, що вводить споживача в оману, а тому контракт № 0500786 з ідентифікатором до нього від 15 липня 2005 року підлягає визнанню недійсним. Положеннями статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за можливе одночасно із заявленням вимоги про визнання недійсним договору, як укладеного із використанням нечесної підприємницької діяльності, застосувати наслідки його недійсності шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми, сплаченої ним на виконання умов оспорюваного контракту в розмірі 44453 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі в сумі 444,53 грн.

Outcome: approved