Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~\~\~\~ про стягнення заборгованості В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (надалі - [PERSON]), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідач [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11760,60 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача відповідно до кредитного договору, а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. В судове засідання від 27.11.2017 р. представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надалі надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні , яке відбулось 27.11.2017 р. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] сплачена заборгованість за даним кредитом в повному обсязі ще у 2011 році. Останній платіж за даним кредитом відбувся у червні 2011 року, а тому вважає, що сплинув строк позовної давності до основної вимоги а також до додаткової вимоги. Крім того вказує, що відповідачем не підписувались умови та правила а тому заперечує, що саме з цими Умовами і в саме цій редакції позивач ознайомив [PERSON] при виникненні відносин між ними. В судове засідання, яке було призначено на 11.12.2017 року представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. 24.03.2008 року відповідачем було підписано Анкету- Заяву про приєднання до Умов правил надання банківських послуг. Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції. Тарифи банку є\~\~складовими частинами договору. Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись. \~\~Відповідач підтвердив, що в подальшому зобов'язується знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку\~\~ Підписавши анкету - заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку. У даній виписці відображено всі операції із зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язання, розмір кредитного ліміту, який встановлений відповідачу. Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, які в тому числі, складають Договір між сторонами, встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Згідно п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов право зміни розміру кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку. Відповідач [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11760,60 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року має заборгованість 11760,60 грн., яка складається з наступного: 1602.01 грн. - заборгованість за кредитом.^ 7340.69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2019.78 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина). 548.12 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та кредитним договором. ( а.с. 33-5) та випискою по картковому рахунку (а.с. 61-67) Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до\~ст.551 ЦК України, частини 3\~„Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення." Дійсно, заборгованість по тілу кредиту, як зазначено вище, складає 1602,01 гр., тоді як, сума нарахованої неустойки в вигляді пені складає 2019,78 грн що є не спів мірним, а тому суд вважає за необхідно суму пені зменшити до розміру тіла кредиту, а саме з 2019,78 грн до 1602,01 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином у звязку з тим, що суд стягує з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором , позовні вимоги у частині стягнення штрафів з відповідача задоволенню не підлягають. Таким чином сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 10544,71 грн. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань не виконує, суд знаходить позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача боргу обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Посилання представника відповідача щодо того, що відповідач сплатив у 2011 році заборгованість за кредитом, не відповідають дійсності, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з карткового рахунку. Щодо посилання представника відповідача щодо його сумнівів в тому що саме з цими Умовами і в саме цій редакції позивач ознайомив [PERSON] при виникненні відносин між ними, суд зазначає наступне. . Враховуючи, що законодавчо не встановлений обовязок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Що стосується посилання представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду з відповідним позовом , суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.. Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором після отримання вказаних кредитних коштів в 2008 році, останнє раз [PERSON] погашав заборгованість 28.04.2015 року у сумі 7,06 грн, а тому відсутні підстави вважати що позивачем були пропущений строк позовної давності. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: partial