Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с. Тишківці помер батько позивачки [PERSON] . Батько проживав в житловому будинку по [ADDRESS] , який належав колишньому колгоспному двору. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,23 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку проживали: голова двору [PERSON] та дружина [PERSON] . майно двору не виділялось і частки членів двору не виділялись. Батьки проживали в даному господарстві тільки двоє. 25.12.2008 батько [PERSON] зробив заповітне розпорядження, згідно якого належний йому земельний пай заповів [PERSON] , все інше майно, яке належатиме йому заповів в рівних частинах [PERSON] та позивачці. Після смерті батька брат [PERSON] оформив на себе земельну ділянку та грошовий вклад батька в нотаріальній конторі згідно заповіту. Спадщини на житловий будинок не оформляв ніхто. Після смерті батька, мама в даному житловому будинку проживала одна. [INFO] померла [PERSON] . У визначений законом строк 6 місяців позивачка не звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, а тому судом їй було визначено відповідний строк для звернення в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини. після продовження строку для оформлення спадщини, позивачка звернулася в нотаріальну контору з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок батьків. Однак, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що то бувший колгоспний двір, а частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, стала підставою для вирішення в судовому порядку позову про визнання права власності на житловий будинок. Ухвалою суду від 09.09.2021 у підготовчому засіданні замінено відповідача Тишківський старостинський округ Городенківської міської ради на Городенківську міську раду та залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] , через поштове відділення, поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника Городенківської міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] на електронну адресу суду подала заяву про розглядя справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09.08.1989, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно по господарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки на домоволодіння в [ADDRESS] ( зміни вулиці не було) Городенківського району в житловому будинку колгоспного двору станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 21-170 виданою 02.07.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 4 червня 1949 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 23 від 4.06.1949. За заповітом від 25.12.2008, посвідченим секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті розпорядив: належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) - заповів [PERSON] , 1952 р.н., Все інше майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за Законом заповів в рівних частинах [PERSON] , 1952 р.н., та [PERSON] , 1959 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 490. [PERSON] помер [INFO] у віці 90 рік в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2011 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із виписки з по господарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки на домоволодіння в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] , що слідує із копії довідки № 21-32 виданої 22.02.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] виданого 30.01.1959 Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 4, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу 30 серпня 1980 року із [PERSON] . прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 30.08.1980 Тишківською сільською радою народних депутатів Городенківського району. Із копії спадкової справи № 529/2011, яка надана суду Городенківською РДНК, вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] заведена в 2011 року, номер у спадковому реєстрі 51801728. Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 29.02.2012 та 15.03.2012, посвідчених державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованих в реєстрі за № 194 та № 313, спадкова справа № 529 від 06.10.2011, доводиться, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається із земельної ділянки, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ІФ № 016059 та грошових вкладів з процентами в ВАТ Державний Ощадний Банк України, філії Івано-Франківського обласного управління в ТВБВ № 10008/079 в м. Городенка, що належали померлому на підставі довідки за № 6 від 10.01.2012 виданої ВАТ Державний Ощадний Банк України, ТВБВ № 10008/079. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29753090 від 29.02.2012 та № 29891391 від 15.03.2012 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 51801728, номеру нотаріуса 529. Позивачка 02 липня 2021 року подала до Городенківської РДНК заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 759/02-31 від 13.07.2021 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9649 виданою 19.03.2021 ОКП "Коломийське МБТІ" доводиться, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва на право власності виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267887814 формованого 28.07.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1975 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1975, 1980 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 390 від 14.07.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 46 700 грн. згідно з по господарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2021 на домоволодіння в [ADDRESS] за господарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,23 га, що підтверджується довідкою № 21-212 виданою 23.07.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. [PERSON] , якому належить 1/2 частка в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , згідно заповіту від 25.12.2008, заповів все інше майно (окрім земельного паю), де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за Законом в рівних частинах [PERSON] , 1952 р.н., та [PERSON] , 1959 р.н. З наведеного слідує, що 1/ 2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належить померлому [PERSON] , як члену колгоспного двору, у відповідності до його заповітного розпорядження від 25.12.2008, в рівних частинах належить позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] , тобто по 1/4 частині. [PERSON] , яка теж є членом колгоспного двору, померла [INFO] у віці 91 рік в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.01.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ). На час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] - одна, що слідує з копії довідки № 21-33 виданої 22.02.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 55/2021 щодо майна [PERSON] , яка надана суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. вбачається, що згідно заповіту від 02.10.2020 посвідченого секретарем виконкому Тишківської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, рухоме і не рухоме, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за Законом матиме право, заповіла своїй внучці [PERSON] , [INFO] , жительці м. Івано-Франківськ. 19.03.2021 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63997422 від 19.03.2021 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію садкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 67371442, номер у нотаріуса 55/2021. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва на частку житлового будинку стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що перешкодою в прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] є реєстрація спадкового житлового будинку по [ADDRESS] , як колгоспного двору. Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Прийняття спадщини повинно бути безумовним і беззастережним. Спадкоємець не може прийняти лише частину спадщини і відмовитись від іншої або висунути інші умови, на яких він приймає спадщину. Спадкоємець за законом чи за заповітом має право не тільки прийняти спадщину чи не прийняти її, але має також і право на відмову від прийняття спадщини. При цьому така відмова може бути як на користь іншого спадкоємця, так і безадресною. Але в обох випадках відмова від прийняття спадщини має бути безумовною й беззастережною, поданою за місцем відкриття спадщини в строки, встановлені для прийняття спадщини. Протягом цих строків за спадкоємцем, який подав заяву про відмову від спадщини, зберігається право на відкликання такої відмови. Слід мати на увазі, що відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини можлива лише на користь іншого спадкоємця за заповітом. При безадресній відмові такого спадкоємця частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З наведеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] , які були членами колишнього колгоспного двору житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , залишили заповітні розпорядження щодо належного їм майна. Спадкоємці за заповітами [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за заповітами, звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами. Відповідач [PERSON] отримав свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом. В спадкових справа відсутні заяви спадкоємців про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . На підставі наведеного, даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у відповідності до заповіту [PERSON] від 25.12.2008. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивач приймає спадщину за заповітом [PERSON] , відповідач [PERSON] теж прийняв спадщину за заповітом [PERSON] та у відповідності до ЦК України відмовитись від частини заповіту не може, тому суд не може взяти до уваги подану [PERSON] заяву про те, що він від своєї частки житлового будинку відмовляється і не буде мати ніяких претензій. Крім того, [PERSON] теж прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка відповідно до заповіту від 02.10.2020 все належне їй майно заповіла онуці [PERSON] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial