Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: стягнути на користь [PERSON] з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку по заробітній платі в розмірі 15659 грн. 58 коп.; стягнути на користь [PERSON] з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, компенсацію в розмірі 6168 грн. 91 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач, зокрема зазначила наступне. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва (від 17.02.2011 року справа №2н-446/11), було задоволено заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення на її користь з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, нарахованої але невиплаченої заробітної плати в сумі 13432 грн. 92 коп. за період з січня 2009 року по грудень 2010 року. При цьому, позивача [PERSON] згідно з наказом №16 28.03.2012 року було звільнено з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» за власним бажанням, проте, всупереч вимогам діючого законодавства, в тому числі, вимогам ст.116 КЗпП України, при звільненні позивача, останній не була виплачена відповідачем, як в день звільнення так і в період до 10.02.2015 року вказана належна до виплати сума у повному обсязі. А тому, відповідно до положень ст.117 КЗпП України на користь позивача з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» підлягає стягненню сума середнього заробітку в розмірі 15659 грн. 58 коп. - за період з 28.03.2012 року до 10.02.2015 року - затримки вищевказаного розрахунку при звільненні. Крім того, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", належить стягнути на користь [PERSON] з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, компенсацію в розмірі 6168 грн. 91 коп. за період з січня 2009 року до 10.02.2015 року. Позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. У письмовій заяві представник відповідача заперечував проти задоволення позову, огульно посилався на реструктуризацію підприємства відповідача, а також інші зміни в його статусі - без правового обгрунтування такого посилання, в тому числі, щодо співвідношення такого посилання до безпосереднього предмету судового розгляду, а також без надання доказів щодо таких заперечень. При цьому, стороною відповідача не надано конкретних заперечень щодо вищевказаного - наданого позивачем арифметичного розрахунку суми середнього заробітку за період з 28.03.2012 року до 10.02.2015 року та вказаної компенсації за період з січня 2009 року до 10.02.2015 року. Крім того, стороною відповідача не надано заперечень щодо автентичності копій документів, доданих позивачем до позовної заяви. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Дослідивши та проаналізувавши наведенні дані, письмові заперечення відповідача, всі інші матеріали даної справи, в тому числі копії, довідки щодо вказаної заборгованості по заробітній платі та судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2011 року по справі №2н-446/11 (копія яких міститься в матеріалах справи), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва (від 17.02.2011 року справа №2н-446/11 копія а.с.18), було задоволено заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення на її користь з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, нарахованої але невиплаченої заробітної плати в сумі 13432 грн. 92 коп. за період з січня 2009 року по грудень 2010 року. Позивача [PERSON] згідно з наказом №16 28.03.2012 року було звільнено з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» за власним бажанням, проте, всупереч вимогам діючого законодавства, в тому числі, вимогам ст.116 КЗпП України, при звільненні позивача, останній не була виплачена відповідачем, як в день звільнення так і в період до 10.02.2015 року вказана належна до виплати сума у повному обсязі (копії трудової книжки а.с.11-13, відзиву відповідача щодо визнання розміру вказаної заборгованості в сумі 13432 грн. 92 коп. станом на 10 березня 2011 року а.с.17, заяви на видачу готівки а.с.21). А тому, відповідно до положень ст.117 КЗпП України на користь позивача з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» підлягає стягненню сума середнього заробітку в розмірі 15659 грн. 58 коп. - за період з 28.03.2012 року до 10.02.2015 року - затримки вищевказаного розрахунку при звільненні (розрахунок а.с.5). Крім того, відповідно до ст.ст.1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", належить стягнути на користь [PERSON] з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник», ЄДРПОУ 14312358, компенсацію в розмірі 6168 грн. 91 коп. за період затримки виплат вказаної заробітної плати - кожен місяць - з січня 2009 року до 10.02.2015 року (розрахунок а.с.6, 7). Так, з положень ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України вбачається, що: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З положень ст.ст.1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" вбачається: підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи); компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом; під доходами у цьому Законі, зокрема, слід розуміти заробітну плату (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, і заперечення відповідача не спростовують такого висновку суду, зокрема враховуючи, що стороною відповідача не надано доказів щодо його реструктуризації, або інших змін в його статусі, які б мали безпосереднє відношення до предмету судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. належить стягнути з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved