Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить стягнути із відповідача заборгованість, оскільки відповідач ухиляється від виконання грошового зобов'язання за договором. В судове засідання на судовий розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач подав до суду письмову заяву-клопотання, у якій просить розглянути справу без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. Позиція відповідача полягає у тому, що вимоги позовної заяви не є достатньо обґрунтованими, ряд обставин (сума встановленого кредитного ліміту, визначений розмір заборгованості, умови договору щодо порядку і строків погашення по кредиту тощо) не підтверджені належними і допустимими доказами, подані позивачем докази не є достатніми. Крім того відповідач стверджує, що останнє зарахування коштів на погашення кредитних зобов'язань було здійснено 18.10.2008 року. Саме з цієї дати на думку відповідача починається перебіг строку позовної давності. Тому до відносин між сторонами договору слід застосовувати загальну позовну давність у три роки. Дослідивши подані письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті спору, суд встановив наступне. Суд встановив, що відповідно до змісту Заяви клієнта від 20.05.2008 року, [PERSON] 20.05.2008 року від ЗАТ КБ «ПриватБанк» отримав платіжну картку (із ПІН-конвертом) типу «Універсальна» з терміном дії до травня 2012 року із встановленим кредитним лімітом зі сплатою 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів у році за користування кредитом. Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". Суд констатує, що Заява клієнта разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між відповідачем та Банком Договір про надання банківських послуг, на що відповідач дав згоду, підтвердивши таку підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити і зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом п.п.5.3 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг, наданих позивачем, зазначено, що строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках із встановленим мінімальним обов'язковим платежем приведені в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договора. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом. В той же час, згідно п.п.5.4 - строк погашення по кредиту(кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться в наступному порядку: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Досліджуючи подані позивачем докази на підтвердження повідомлених обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд з'ясував, що ні у Заяві клієнта, що разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами становить Договір, ні у інших наданих позивачем письмових доказах нема інформації про встановлений банком розмір кредитного ліміту (суму наданого кредиту). Суд встановив, що останнє зарахування коштів на погашення кредитних зобов'язань позичальником було здійснено 18.10.2008 року. Проте кредит у повному об'ємі не повернуто, претензії позивач пред'явив також з приводу сплати нарахованих відсотків, нарахованої пені. Позивач стверджує, що за відповідачем рахується заборгованість по даному кредитному договору у розмірі, визначеному розрахунком, що доданий до позовної заяви. Натомість відповідач оспорив правильність здійсненого розрахунку. Його доводи полягають у тому, що основу розрахунку становить розмір кредитного ліміту, порядок та строки погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів, а подані докази не містять інформації про встановлений розмір кредитного ліміту; повідомлені позивачем обставини та надані докази не дозволяють з'ясувати порядок і строки здійснення погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших можливих платежів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Перевіривши доводи відповідача, який оспорив наведені позивачем обставини, суд констатує, що повідомлені позивачем обставини на обґрунтування вимог позову, а також подані позивачем письмові докази не містять інформації про встановлений банком розмір кредитного ліміту (як на момент укладання договору та і протягом терміну його дії), про порядок і строки погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів. Так, за змістом п.п.5.3 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг, наданих позивачем, зазначено, що строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках із встановленим мінімальним обов'язковим платежем приведені в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договора. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом. В той же час, згідно п.п.5.4 - строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться в наступному порядку: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Проте, відповіді на питання, чи було встановлено мінімальний обов'язковий платіж по платіжній картці відповідача, подані позивачем письмові докази не містять. Суду не надано також і згаданої в умовах договору Пам'ятки, яка є невід'ємною частиною Договору по платіжних картках із встановленим мінімальним обов'язковим платежем; відсутні у доданих до позовної заяви документах і Тарифи, що згідно Заяви клієнта разом із Заявою та Умовами (а також Пам'яткою) становлять Договір. Дослідивши подані позивачем письмові докази та оцінивши їх у сукупності суд дійшов висновку, що такі дозволяють лише припускати про один із передбачених в Умовах та правилах надання банківських послуг варіантів погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом з однаковою долею ймовірності. А повідомлена позивачем обставина про розмір встановленого кредитного ліміту на час укладання договору (20.05.2008 року) на рівні 5300 грн. не знайшла підтвердження належними доказами. Відтак подані позивачем докази у своїй сукупності не є достатніми для всебічного та повного з'ясування оспорених обставин, на які позивач послався як на підставу своїх вимог. Розглядаючи клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд врахував правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові від 06.11.2013 року №6-116цс13. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Відтак, з огляду на те, що однозначної інформації про порядок, умови та строки погашення боргу подані позивачем докази не містять, то суд не має достатніх фактичних даних для вирішення питання про застосування позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником грошових зобов'язань за договором кредиту. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» на засадах змагальності та диспозитивності, суд дійшов висновку, що оскільки обставини, наведені позивачем як на підставу своїх вимог, не є доведеними належними та допустимими доказами, то у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed