Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачі звернулися до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Довжок» про визнання додаткових угод недійсними, а саме: - визнати недійсним Додаткову угоду № б/н від 02.04.2018 року до Договору оренди земельної ділянки № б/н від 18.09.2013 року, про що державним реєстратором вчинено запис за індексним номером 7540033 від 31.10.2014 року - визнати недійсним Додаткової угоди № б/н від 02.04.2018 року до Договору оренди землі № б/н від 21.09.2013 року, про що державним реєстратором вчинено запис за індексним номером 7646978 від 11.11.2014 року. Свої позовні вимоги позивачі мотивував тим, що позивачам [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Між ними та СТОВ «Довжок» в 2013 році були укладені договори оренди землі строком на 5 років. Напередодні закінчення строку дії договорів оренди позивачі, зокрема [PERSON] повідомляла відповідача про небажання продовжувати та пролонговувати дані договори на новий строк. Однак, державним реєстратором Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем було зареєстровано пролонгацію іншого речового права оренди за Відповідачем по укладеним між позивачами та відповідачем договорів оренди землі строком на 10 років, підставою чому стали додаткові угоди до Договорів оренди землі. Втім, додаткових угод позивачі не підписували, будь-яких третіх осіб на уповноваження підписання даних додаткових угод від імені орендодавця - не уповноважували. Позивачі на момент подачі позову до суду додаткових угод не мають і про інформацію про порушені права щодо розпорядження ділянками, що належить їм на праві власності дізнались лише з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Укладення даних додаткових угод суперечить волі позивачів на вчинення даного виду правочину, тому вважають, що державна реєстрація пролонгації договорів оренди землі підлягає скасуванню. Позивачі [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду заяви де просили справу заслухати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують та просили задовольнити позов. Представники відповідача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням,причина неявки суду не відома. У відповідності до ст. 178 ЦПК України представник відповідача до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Примірники додаткових угод до договорів оренди землі, які повинні бути у сторони договору, відповідач суду не надав, не виконавши ухвалу суду від 06 листопада 2018 року про надання суду таких доказів. 29.01.2019 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів доказів. Однак, за відсутності оригіналів документів, які відповідач суду не надав, провести судово-почеркознавчу експертизу неможливо. Таким чином, ухилення відповідача надати суду оригінали додаткових угод до договорів оренди землі, примірники яких у нього повинні бути як у сторони за даними договорами, суд розцінює як визнання Відповідачем вимог Позивачів про недійсність додаткових угод. Вислухавши представника позивачів, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення позову. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Між ними та СТОВ «Довжок» в 2013 році були укладені договори оренди землі строком на 5 років. Так, позивачу, [PERSON], на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,6053 га., кадастровий номер [NUMBER] яка знаходиться на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №8-42 від 11.01.2012 року, у відповідності до якого, вказану земельну ділянку вона отримала у спадок від своєї матері [PERSON] (а.с. 13). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа - 90810283 від 29.06.2017 року, отриманої на підставі заяви [PERSON] за реєстраційним номером: 22997883 від 29.06.2017 року, інше речове право оренди за Відповідачем було зареєстроване за № 7540033 (спеціальний розділ) 31.10.2014 строком на 5 років (а.с. 14-16). Також між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Довжок» було укладено Договір оренди землі № б/н від 21.09.2013 р. строком на 5 років. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа - 90810283 від 29.06.2017 року, отриманої на підставі заяви [PERSON] за реєстраційним номером: 22997883 від 29.06.2017 року, інше речове право оренди за Відповідачем було зареєстроване за № 7646978 від 11.11.2014 року строком на 5 років (а.с. 23-24). Оскільки договір оренди землі, що укладений з [PERSON] на її земельну ділянку закінчує свою дію у вересні 2018 році, то 30 липня 2018 року остання своїм листом повідомила відповідача про небажання продовжувати та пролонговувати дані договори на новий строк (а.с. 17). Однак, Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, індексний номер документа - 142426189 від 24.10.2018 року, отриманої на підставі заяви [PERSON] за реєстраційним номером: [NUMBER], державним реєстратором Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем було зареєстровано пролонгацію іншого речового права оренди за Відповідачем по укладеному між [PERSON] та відповідачем договорі оренди землі б/н від 18.09.2013 року, строком на 10 років, підставою чому стала додаткова угода № б/н від 02.04.2018 року до Договору оренди землі № б/н від 18.09.2013 року, про що державним реєстратором в спеціальному розділі вчинено запис за індексним номером 7540033 від 31.10.2014 року (а.с. 16). Також позивачу, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,8002 га., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 29318608 від 11.11.2014 року (а.с. 22). Між [PERSON] та СТОВ «Довжок» було укладено Договір оренди земельної ділянки № б/н від 21.09.2013 р. строком на 5 років. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа - 90810283 від 29.06.2017 року, отриманої на підставі заяви [PERSON] за реєстраційним номером: 22997883 від 29.06.2017 року, інше речове право оренди за Відповідачем було зареєстроване за № 7646978 від 11.11.2014 року, строком на 5 років (а.с. 23-24). Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, індексний номер документа - 143726901 від 02.11.2018 року, отриманої через веб-сайт [PERSON], державним реєстратором Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем було зареєстровано пролонгацію іншого речового права оренди за Відповідачем по укладеному між [PERSON] та Відповідачем договорі оренди земельної ділянки № б/н від 21.09.2013 року, строком на 10 років, підставою чому стала додаткова угода № б/н від 02.04.2018 року до Договору оренди землі № б/н від 21.09.2013 року, про що державним реєстратором вчинено запис за індексним номером 7646978 від 11.11.2014 року (а.с. 27-28). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Згідно ст. 93 ЗК України …орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відповідно ст. 152 ЗК України … власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавлення права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що відповідно до договорів оренди землі, укладеними між позивачами та відповідачем, договори були укладені строком на 5 років.Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Згідно вказаних договорів дія договорів оренди припиняється у разі закінчення строку, на який їх було укладено. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 207 ЦК України регламентує вимоги до письмової форми правочину і у її частині 2 зазначено,що правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. З огляду на вищевикладене Додаткові угоди до Договорів оренди землі укладені з порушенням вимог ч. 4 ст.203 ЦК України. Як зазначають позивачі у позовній заяві і у своїх поясненнях в судовому засіданні додаткових угод вони не підписували і нікого не уповноважували на їх підписання. Більше того, частина 4 ст. 207 ЦК України дозволяє підпис іншої особи на тексті правочину лише у присутності сторони правочину за її дорученням у випадку, якщо ця сторона не може підписатися власноручно у зв'язку з хворобою або фізичною вадою. Відповідач не надавши на вимогу суду оригіналів додаткових угод для їх експертного дослідження, таким чином визнав вимоги Позивачів про те, що зазначені додаткові угоди підписані не ними. Оскільки правочини Позивачами не підписувалися, їх волевиявлення на вчинення цих правочинів відсутнє, є порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до роз'яснень які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірних додаткових угод, вони є укладеними, а отже - оспорюваними та за рішенням суду можуть бути визнані недійсними. Суд вважає, що за таких обставин додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок, укладених між позивачами та відповідачем слід визнати недійсними. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі по 704,80 грн. кожному. На підставі викладеного та

Outcome: approved