Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідачів\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~штрафу за\~іпотечним договором,\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки та\~виселення,\~уточнивши вимоги\~якого просив: Стягнути з [PERSON] ([INFO], аспортні дані: серія КО №435855, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. 09.09.2002 року, адреса за місцем реєстрації: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, код ЄДРПОУ 09804119, рахунок для зарахування коштів №3739006 у ПАТ «МЕГАБАНК», МФО 351629,код 09804119) заборгованість за Кредитним договором №152/2007 від 03.08.2007р., яка станом на 01.03.2018р. складає 48\~926,43 дол. США (сорок вісім тисяч девятсот двадцять шість доларів США 43 центів), та складається з суми: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 44\~196,47дол. США (сорок чотири тисячі сто девяносто шість доларів США 47 центів), суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018р. включно в розмірі 4\~729,96 дол. США (чотири тисячі сімсот двадцять девять доларів США 96 центів); суми штрафу 308\~856,20 грн. (триста вісім тисяч вісімсот пятдесят шість гривень, 20 копійок). Стягнути з [PERSON] ([INFO], паспортні дані: серія КН №062076, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. 28.12.1995 року, адреса за місцем реєстрації: м. Полтава, вул. Калинина, буд. 24. кв. 70, реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]), як солідарного боржника за Договором поруки №152/2007-П від 07.09.2007р.на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м.Харків, вул. Алчевських, 30, код ЄДРПОУ 09804119, рахунок для зарахування коштів №3739006 у ПАТ «МЕГАБАНК», МФО 351629,код 09804119) заборгованість за Кредитним договором №152/2007 від 03.08.2007р., яка станом на 01.03.2018р. складає 48\~926,43 дол. США (сорок вісім тисяч девятсот двадцять шість доларів США 43 центів) та складається з суми: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 44\~196,47 дол. США (сорок чотири тисячі сто девяносто шість доларів США 47 центів), суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018р. включно в розмірі 4\~729,96 дол. США (чотири тисячі сімсот двадцять девять доларів США 96 центів); суми штрафу 308\~856,20 грн. (триста вісім тисяч вісімсот пятдесят шість гривень, 20 копійок). «В рахунок погашення заборгованості перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, код ЄДРПОУ 09804119), в розмірі 48\~926,43 дол. США (сорок вісім тисяч девятсот двадцять шість доларів США 43 центів) та складається з суми: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 44\~196,47 дол. США (сорок чотири тисячі сто девяносто шість доларів США 47 центів), суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018р. включно в розмірі 4\~729,96 дол. США (чотири тисячі сімсот двадцять девять доларів США 96 центів); суми штрафу 308\~856,20 грн. (триста вісім тисяч вісімсот пятдесят шість гривень, 20 копійок), звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №152/2007-з від 03.08.2007р., шляхом надання ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, код ЄДРПОУ 09804119)права на продаж предмета іпотеки- квартири номер 135,загальною площею 76,8 кв. м, яка розташована за адресою місто Полтава, вулиця Чорновола Вячеслава номер два «б», що належить [PERSON] (зареєстрована за адресою: [INFO], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Управлінням житлово-комунального господарства 19.06.2007 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.06.2007 року, будь-якій особі-покупцевіза ціною, визначеною на момент такого продажу на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.» Зобовязати [PERSON] (зареєстрована за адресою: [INFO], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) та всіх мешканців звільнити предмет іпотеки за іпотечним договором №152/2007-з від 03.08.2007р, а саме: квартиру номер 135 загальною площею 76,8 кв. м, яка розташована за адресою: м. Полтава, вулиця Чорновола Вячеслава номер два «б». Стягнути з [PERSON] ([INFO], паспортні дані: серія КО №585488, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. 18.10.2004 року [ADDRESS], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, номер рахунку для зарахування коштів: № 3739602 у ПАТ «МЕГАБАНК»,МФО 351629, код 09804119) суму штрафу, нарахованого за іпотечним договором №152/2007-з від 03.08.2007р. в розмірі 230 822,50 (двісті тридцять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 50 коп.). Стягнути з [PERSON] ([INFO], паспортні дані: серія КО №435855, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. 09.09.2002 року, адреса за місцем реєстрації: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]), [PERSON] (зареєстрована за адресою: [INFO], реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) та [PERSON] ([INFO], паспортні дані: серія КН №062076, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл. 28.12.1995 року, адреса за місцем реєстрації: м. Полтава, вул. Калинина, буд. 24. кв. 70, реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER]) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, код ЄДРПОУ 09804119, рахунок для зарахування коштів № 3739006у ПАТ «МЕГАБАНК», МФО 351629, код 09804119) сплачений позивачем судовий збір. Мотивували свої\~вимоги тим,\~що між\~позивачем та\~відповідачем \~[PERSON] та\~ПАТ «МЕГАБАНК»,\~що є\~правонаступником всіх\~прав та\~обовязків ВАТ\~«МЕГАБАНК» був\~укладений кредитний\~договір №152/2007\~від 03.08.2007р.\~(надалі\~ Кредитний\~договір),\~відповідно до\~якого позивач\~надав позичальнику\~кредит на\~споживчі цілі\~в сумі\~59\~400,00\~дол.\~США (Пятдесят\~девять тисяч\~ чотириста\~доларів США\~00\~центів)\~строком на\~10\~років з\~03\~серпня 2007\~року до\~02\~серпня 2017\~року зі\~сплатою 14,5\~%\~річних. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №152/2007-П від 07.09.2007р. відповідно до якого поручитель поручається за виконання зобовязань позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Крім того з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір №152/2007-з від 03.08.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про що зроблено реєстровий запис №1855 від 03.08.2017р. відповідно до якого у забезпечення своєчасного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартира номер 135 загальною площею 76,8 кв. м, яка розташована за адресою: м. Полтава, вулиця Чорновола Вячеслава номер два «б». 07.07.2008 року укладено договір №1 про зміни до іпотечного договору №152/2007-з. Відповідачі не виконав своїх обов'язків перед позивачем за вказаними договорами, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Ухвалою суду від 27.03.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.12.2018 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14.02.2019 р. Представник позивача надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити, справу розглядати у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідачі не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~Судом встановлено, що на між [PERSON] та ПАТ «МЕГАБАНК», що є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «МЕГАБАНК» був укладений кредитний договір №152/2007 від 03.08.2007р., відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 59\~400,00 дол. США (пятдесят девять тисяч чотириста доларів США 00 центів) строком на 10 років з 03 серпня 2007 року до 02 серпня 2017 року зі сплатою 14,5 % річних. 03 серпня 2007 р. грошові кошти в розмірі 59\~400,00 дол. США передбачені кредитним договором, за заявою [PERSON] від 31.07.2007р. були видані позивачем [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки №198_18 від 03.08.2007р. Додатковою угодою №1 від 07.09.2007р. до кредитного договору п.1.1 було викладено в іншій редакції, відповідно до якого позичальнику збільшено суму кредиту до 99\~400,00 дол. США (девяносто девять тисяч чотириста доларів США 00 центів). 07 вересня 2007 р. грошові кошти в розмірі 40\~000,00 дол. США (сорок тисяч доларів США) передбачені кредитним договором з урахуванням додаткової угоди №1, за заявою [PERSON] були видані позивачем [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки №198_6 від 07.09.2007р.. Додатковою угодою №2 від 07.07.2008 р. до кредитного договору п.1.1 було викладено в іншій редакції, відповідно до якого позичальнику збільшено суму кредиту до 170\~400,00дол. США (сто сімдесят тисяч чотириста доларів США 00 центів). 07 липня 2008 р. грошові кошти в розмірі 71\~000,00 дол. США (сімдесят одна тисяча доларів США) передбачені кредитним договором з урахуванням додаткової угоди №2, за заявою [PERSON] були видані Позивачем [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки №198_14 від 07.07.2008р. Відповідно до додаткової угоди №4 від 21.10.2011р. до кредитного договору №152/2007 від 03.08.2007р. у звязку із реформуванням 21.10.2011р. Полтавської філії ПАТ «МЕГАБАНК» у Полтавське ЦРВ ПАТ «МЕГАБАНК» п.3.1 викладено в наступній редакції: п.п.3.1.1 Для обліку Кредиту відкрити позичковий рахунок №22031840160013; п.п.3.1.2 Для обліку нарахованих процентів за Кредитом відкрити рахунок №22080840160020. 03.08.2017р. з особового рахунку №22031840160013 перенесено частка заборгованості за договором №152/2007 від 03.08.2007р. на рахунок простроченої заборгованості [PERSON] №22070840160018, 11.12.2017р. з вказаного рахунку перенесені залишки у звязку зі зміною плану рахунків 220308401616, що підтверджується виписками з рахунків. В порушення прийнятого на себе, відповідно до умов кредитного договору, зобовязання, [PERSON] не сплачені грошові кошти згідно з п. 1.1 та п. 3.2.1. кредитного договору в останній день користування кредитом. Прострочена заборгованість за кредитом станом на 01.03.2018 р. складає 44\~196,47дол. США (сорок чотири тисячі сто девяносто шість доларів США 47 центів). Відповідно до п.4.1 Кредитного договору нарахування процентів/відсотків проводиться з 1-го по останній календарний день поточного місяця, проценти/відсотки нараховуються на залишки заборгованості на ту кількість календарних днів, протягом яких залишки цих сум налічувались на позичковому рахунку позичальника в банку. Порушивши прийняті на себе зобовязання, позичальником не сплачені у повному обсязі проценти/відсотки за користування грошовими коштами, за період з 01 листопада 2016 р. по 28 лютого 2018р. включно, у сумі 4\~729,96дол. США (чотири тисячі сімсот двадцять девять доларів США 96 центів), що підтверджується виписками з особових рахунків №22080840160020, №22096840160025, №220888401628. Відповідно до п. 5.4. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється [PERSON] у валюті, в якій було отримано кредит. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету (копія банківської ліцензії ВАТ «Мегабанк» № 163 від 29.12.2001р. та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями №163-3 від 04.06.2002р. та додатку до нього додаються). Відповідно до п.7.2 Кредитного договору позичальник зобовязується сплатити банку штраф за несвоєчасне погашення кредиту згідно з п. 3.2.1 Кредитного договору у розмірі 25% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту, що в гривневому еквіваленті становить 296177,30 грн. (двісті девяносто шість тисяч сто сімдесят сім гривні 30 копійки). Відповідно до п.7.2 кредитного договору позичальник зобовязується сплатити банку штраф за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом згідно з п.3.2.3 кредитного договору у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород, що в гривневому еквіваленті становить 12\~678,90 грн.(дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісімгривень90 копійок). 29.08.2017р. на адресу [PERSON] направлено вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором за №13-6546 від 23.08.2017р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відміткою поштового звязку про відправлення. Однак, станом на дату звернення до суду вказана вимога залишились без виконання, заборгованість не погашена. Станом на 01.03.2018 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором №152/2007 від 03.08.2007р. становить 48\~926,43дол. США (сорок вісім тисяч девятсотдвадцятьшість доларів США 43 центів), що згідно з офіційним курсом НБУ становить 1\~311 498,20 грн. (один мільйон триста одинадцять тисяч чотириста девяносто вісім гривень, 20 копійок) та штраф 308\~856,20 грн. (триста вісім тисяч вісімсот пятдесят шість гривень, 20 копійок) та складається з суми: - залишку заборгованості за кредитом в розмірі 44\~196,47дол. США (Сорок чотири тисячі сто девяносто шість доларів США 47 центів),що згідно з офіційним курсом НБУ становить 1\~184\~709,18 грн. (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сімсот девять гривень, 18 копійок); - суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.11.2016 р. по 28.02.2018р. включно в розмірі 4\~729,96дол. США (чотири тисячі сімсот двадцять девять доларів США 96 центів), що згідно з офіційним курсом НБУ становить 126 789,02 грн. (сто двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят девять гривень, 02 копійок); - суми штрафу 308\~856,20 грн. (триста вісім тисяч вісімсот пятдесят шість гривень, 20 копійок). З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №152/2007-П від 07.09.2007р. відповідно до якого поручитель поручається за виконання зобовязань позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п.3.1 та 3.2 договору поруки поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником як солідарний боржник. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON], включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору (п.5.1 договору поруки). 29.08.2017р. на адресу [PERSON] направлено вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 23.08.2017р. за №13-6548, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відміткою поштового звязку про відправлення. Однак, станом на дату звернення до суду вказані вимоги залишились без виконання, заборгованість не погашена. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України). За договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов'язку.\~Поручитель відповідає\~перед кредитором\~за порушення\~зобов'язання\~боржником. Порукою\~може забезпечуватися\~виконання зобов'язання\~частково або\~у повному\~обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. (ст.553 ЦК України) Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає\~перед кредитором\~у тому\~ж обсязі,\~що і\~боржник,\~включаючи сплату\~основного боргу,\~процентів,\~неустойки,\~відшкодування збитків,\~якщо інше\~не встановлено\~договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобовязань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, зокрема лише від поручителів, які солідарно відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (дана правова позиція викладена в Ухвалі ВСУ від 13.04.2011р. по справі №6-84цс11). Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору зобовязання за договором забезпечується нерухомим майном згідно з договором іпотеки. Так, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №152/2007-з від 03.08.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про що зроблено реєстровий запис №1855 від 03.08.2007р. відповідно до якого у забезпечення своєчасного виконання Відповідачем 3 своїх зобовязань за Кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру номер 135 загальною площею 76,8 кв. м, яка розташована за адресою: м. Полтава, вулиця Чорновола Вячеслава номер два «б». 07.07.2008 року укладено договір №1 про зміни до іпотечного договору №152/2007-з. В порушення прийнятого на себе, відповідно до умов Іпотечного договору, [PERSON] неналежно виконується основне зобовязання передбачене кредитним договором від 03.08.2007 року №152/2007 також не застраховано та/або не надано докази страхування предмету іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування. Що свідчить про порушення п.3.1.2 Іпотечного договору. Відповідно до п.4.2 Іпотечного договору [PERSON] зобовязується сплатити Банку штраф у разі порушення п. 3.1.2 Іпотечного договору у розмірі 15% від суми, вказаної у п.1.4 Договору, що становить 230 822,50 . У разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно з п.5.2.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право при зверненні стягнення на предмет іпотеки: отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання; від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Про порушення умов кредитного договору, умов іпотечного договору та про свій намір набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання позивач повідомив [PERSON] та [PERSON] шляхом направлення вимоги (повідомлення) від 23.08.2017р. за №13-6546. Вказана вимога отримана 11.09.2017р. особисто, про що свідчать повідомлення про вручення. Однак, станом на дату звернення до суду вказана вимога залишились без виконання, заборгованість не погашена. Відповідно до п.4.3.2 Договору кредиту, при невиконанні або неналежному виконанні Позичальником (Поручителем, Заставодавцем майновим поручителем, гарантом і т.д.) умов договору, що забезпечує виконання зобовязань за Договором, Кредитодавець має право розірвати Договорів та/або вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до п. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодо сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк \~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема \~сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Так, ст.1 Закону України "Про іпотеку" (надалі ЗУ «Про іпотеку») визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ Про іпотеку. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, згідно ст.5 ЗУ Про іпотеку. Частиною 6 ст.3 ЗУ Про іпотеку встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 6 ст.3 ЗУ Про іпотеку встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст.7 ЗУ Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі. Відповідно до ст.12 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених \~іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а \~в \~разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частина 3 ст. 33 ЗУ Про іпотеку встановлює, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється і тому числі на підставі рішення суду. Стаття 590 ЦК України встановлює, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, звернення стягнення на предмет іпотеки є способом виконання присудженого боргу. Відповідно до п.1.3 \~Іпотечних договорів, за рахунок предмету іпотеки забезпечується виконання всіх зобовязань за Договором кредиту у повному обсязі, а також відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків завданих порушенням основного зобовязання чи умов іпотечного договору. Усі питання, не врегульовані Договором, вирішуються сторонами згідно з чинним законодавством України (п.6.7 Договорів іпотеки). За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі), визнання наявності або відсутності прав, тощо. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, який може бути встановлений договором або законом. Відповідно ст.55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі \~його порушення, невизнання або оспорювання. У разі встановлення такого способу звернення стягнення у відповідному договорі, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 ЗУ "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі N 6-124цс13). Даний правовий висновок сформував Верховний Суд України усуваючи розбіжності в застосуванні норм матеріального права, в своєму Аналізі практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України від 01.04.2015р. (надалі ВСУ «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦК України»). Нормами ст.ст. 36, 37 ЗУ "Про іпотеку" передбачена можливість укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто вільне волевиявлення сторін, а не диспозитивне зобовязання на укладення такого договору. Цими статтями передбачено саме позасудовий порядок задоволення вимог іпотекодержателя, а в разі позовного провадження таке задоволення здійснюється на підставі застереження в договорі, з урахуванням норм чинного законодавства. У звязку з невиконанням забезпечених іпотекою зобовязань ПАТ «МЕГАБАНК» (Позивач, іпотекодержатель за договором іпотеки), має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, відповідно до ст. 33, 36, 37 ЗУ Про іпотеку та п.п. 5.2.1 договору іпотеки укладеного з Відповідачем. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» від 03.06.2014р. №1304-VІІ, яким визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у квартирі №135 за адресою м. Полтава, вулиця Чорновола Вячеслава номер два «б», яка є предметом іпотеки, не зареєстровані. Адреса реєстрації [PERSON], та [PERSON] (позичальника та майнового поручителя) - м.Полтава, пров.Рибальській[ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94129954 від 09.08.2017р. [PERSON], має у власності обєкт житлової нерухомості (незавершене будівництво) за адресою Полтавська обл., Полтавський р-н., с.Кротенки, вул. Лугова, буд.87 на земельній ділянці площею 0,1441 га. Отже, предмет іпотеки не використовується [PERSON], [PERSON] як місце їх постійного проживання, у власності майнового поручителя знаходиться інше нерухоме житлове майно. А з огляду на те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачає примусового стягнення предмета іпотеки та зважаючи на те, що [PERSON] (іпотекодавцем) в іпотечному договору №152/2007-з від 03.08.2017р. у роздіді 5.2 «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя» надано свою згоду на відчуження предмету іпотеки. В\~\~цивільному\~\~законодавстві\~\~мораторій\~\~визначається\~\~як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). З норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення\~\~кредитів в іноземній валюті», можливо зробити висновок, що він містить як норми матеріального права, так є процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам\~\~на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобов'язань, що встановлюються на певний термін. Таким чином, у будь-якому разі мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Згідно ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки на підставі рішення суду може бути переданий позивачу в управління на період до його реалізації, з метою отримання доходів від господарського використання предмету іпотеки та подальшого їх направлення на задоволення вимог позивача. Відповідно до пункту 6.5 іпотечного договору сторони передбачили, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання предмета іпотеки згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період його реалізації. Усі питання, не врегульовані Договором, вирішуються сторонами згідно з чинним законодавством України. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідач письмову вимогу іпотекодержателя від 23.08.2017р №13-6546 добровільно не виконав, житлове приміщення не звільнив. Спосіб захисту права, - примусове виконання обов'язку в натурі, передбачений п.5 ч.2 ст.16 ЦКУ застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його, зокрема, невиконання обов'язку сплатити кошти, передати річ кредитору (з обов'язком передати річ у майбутньому), тощо (про що зокрема зазначено Верховним судом України «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦКУ»). Припинення терміну виконання зобов'язання або терміну дії договору не означає звільнення боржника від виконання обов'язку в натурі, тому кредитор має право вимагати виконання обов'язку в натурі впродовж того часу, коли існує зобов'язання, а не лише впродовж строку виконання зобов'язання або строку дії договору. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (достроковестягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Як зазначено в постанові Вищого спеціалізованого суду України від 23.09.2015р. у справі №6-16782св15 чинним законодавством не передбачено заборони на одночасне задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки на її погашення. Стягнення заборгованості по кредитному договору і звернення стягнення на заставу на її погашення не може розцінюватись як подвійне стягнення, оскільки у першому випадку стягуються заборгованість, а в другому звертається стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом його продажу зі спрямуванням коштів на погашення заборгованості. Те саме міститься в правових позиціях Постанови ВССУ від 15.07.2015р. у справі №6-16782св15 та Верховного суду України від 09.09.2014р. по справі №3-71гс14: «Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.» Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України частиною \~національного \~законодавства \~України \~є \~Конвенція \~про захист прав \~і \~основних \~свобод \~людини \~1950 \~року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від \~17.07.97 року № \~\~475/97-ВР \~\~) (надалі -\~\~Конвенція). \~\~\~Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в \~усіх \~питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. П. 1 ст. 6 \~Конвенції \~гарантує \~кожному \~право \~на звернення до суду або арбітражу \~з \~позовом \~щодо \~будь-яких \~його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, \~ця \~стаття \~проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право \~на \~доступ, \~тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Ст.13 \~Конвенції \~визначає, \~що \~кожна \~людина, \~права \~і свободи \~якої, \~викладені \~у \~цій \~Конвенції, \~\~порушуються, \~\~має ефективний \~засіб \~захисту \~у \~відповідному \~національному \~органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості. Ст.6 Конвенції встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадянських прав і обов'язків незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права та гарантується кожному звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції. Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (ст.124 Конституції України). Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно статей 8, 55, 124 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статей 6, 16 Конвенції про захист прав \~і \~основних \~свобод \~людини,\~ кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі \~його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ "Мегабанк" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів слід стягнути на користь позивача.

Outcome: approved