Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, яку мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] , є пенсіонером, особою з третьою групою інвалідності внаслідок загального захворювання, її сином є [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] зареєстрований у будинку, який належить їй на праві приватної власності та фактично проживає у такому. Він зловживає спиртними напоями та систематично будучи навіть тверезим, так і в стані алкогольного сп`яніння ображає її, обзиває нецензурними словами, застосовує до неї фізичну силу, завдає тілесних ушкоджень. Взагалі [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також за вчинення домашнього насильства відносно неї. Підставою звернення в суд із заявою про видачу обмежувального припису є систематичне вчинення [PERSON] по відношенню до неї домашнього насильства як фізичного, так і психологічного характеру, крім того невиконання ним термінового заборонного припису, внаслідок чого вона не має сил терпіти таку поведінку сина. Крім даних зафіксованих подій домашнього насильства, є безліч таких, за які [PERSON] не притягався до адміністративної відповідальності. Крім того він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки, а також неодноразово кримінальні провадження у формі приватного обвинувачення були закриті відносно нього судом у зв`язку із відмовою потерпілих, в тому числі і моїми відмовами від підтримання обвинувачення. Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності та накладені на нього адміністративні стягнення, притягнення до кримінальної відповідальності, [PERSON] і надалі вчиняє домашнє насильство, а також заподіює їй тілесні ушкодження, вчиняє сварки та сімейні демоші, вживає нецензурні слова, погрожує фізичною розправою, виганяє з будинку, чинить психологічний тиск. Він особливо агресивний, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово знищував побутові речі, речі домашнього вжитку. Заявник стверджує, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2020 року у справі № 444/201/20, провадження № 2/444/450/2020 її позов задоволено частково та ухвалено виселити [PERSON] , [INFO] , з житлового будинку в [ADDRESS] без надання іншого приміщення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили. Незважаючи на набрання рішенням суду законної сили про виселення, а також відкриття виконавчого провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 64387181 від 05.02.2021 року, дане рішення суду не виконане. [PERSON] і надалі вчиняє домашнє насильство відносно неї, створює нестерпні умови для життя, заподіює тілесні ушкодження. А тому просить задоволити її заяву про видачу обмежувального припису та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав як особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладення на нього обов`язків передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк 6 місяців, а саме: А) заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, тобто з нею, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; Б) зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом її, [PERSON] , особистої приватної власністю як постраждалої особи, а саме будинком [ADDRESS] ; В) заборонити [PERSON] наближатися на відстань 20 метрів до місця її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] заборонити [PERSON] наближатися на відстань 10 метрів до місця її, [PERSON] , робочого місця, що знаходиться в магазині « Продукти » в селі Зіболки по вулиці Шевченка, 2, Львівського (Жовківського) району Львівської області ; Д) заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати її, [PERSON] як постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуватиму у місці, невідомому кривднику, [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; Е) заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею, [PERSON] як постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак у заяві про видачу обмежувального припису, а саме в пункті 5 прохальної частини просить справу прошу розглядати у її відсутності, враховуючи норму другого речення ч. 1 ст. 3505 ЦПК України, так як вважає, що її участь у засіданні становить загрозу подальшого насильства для неї, вона не бажає бачити [PERSON] , а зважаючи на останні події, взагалі має великий страх перебувати поряд із ним, оскільки не знає, яких дій можна очікувати від нього по відношенню до неї. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1, 2 ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. А тому враховуючи обмежені строки розгляду справи про видачу обмежувального припису, належне повідомлення учасників про дату, час та місце судового розгляду, беручи до уваги клопотання заявника про розгляд справи у її відсутності, суд зважаючи на викладені обставини, а також беручи до уваги норми ч. 1, 2 ст. 3505 ЦПК України вважає за можливе розглянути справи без участі заявника, яка не з`явилися, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та без участі заінтересованої особи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та ухвалити рішення на підставі поданих доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 169621073 від 07.06.2019 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину законом, яке видано державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я. 07.06.2019 року та зареєстроване в реєстрі за № 646. Вона є пенсіонером, особою з третьою групою інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] 07.03.2014 року та копією довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 272047 від 27.06.2006 року. Її сином є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 15.10.1983 року. Як стверджує заявник, [PERSON] зареєстрований у будинку, який належить їй на праві приватної власності та фактично проживає у такому. [PERSON] зловживає спиртними напоями та систематично будучи навіть тверезим, так і в стані алкогольного сп`яніння ображає її, обзиває нецензурними словами, застосовує до неї фізичну силу, завдає тілесних ушкоджень. Суд враховує, що [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема, вироками Жовківського районного суду Львівської області від 27.07.2015 року у справі № 444/1619/15-к, провадження № 1-кп/444/156/2015 та від 31.08.2015 року у справі № 444/1918/15-к, провадження № 1-кп/444/181/2015 [PERSON] було визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та було призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. Дані вироки суду набрали законної сили. Як вбачається із заяви [PERSON] , підставою її звернення в суд із заявою про видачу обмежувального припису є систематичне вчинення [PERSON] по відношенню до неї домашнього насильства як фізичного, так і психологічного характеру, крім того невиконання ним термінового заборонного припису. Так, [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується копіями постанов суду, які є в матеріалах справи. В подальшому вироком Жовківського районного суду Львівської області від 23.10.2019 року у справі № 444/2544/19, провадження № 1-кп/444/274/2019 року [PERSON] було визнано винним за ст. 126-1 КК України і засуджено до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Зокрема, даним вироком суду [PERSON] визнано винним за те, що він з 19.03.2019 року по 29.06.2019 року систематично вчиняв стосовно своєї матері, потерпілої [PERSON] , тобто відносно заявника у даній справі, фізичне та психологічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, за що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак продовжуючи свої злочинні дії, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, на шлях виправленн не став та вчинив кримінальне правопорушення, зокрема, 29.06.2019 року близько 15 год. 00 хв. за місцем свого проживання по [ADDRESS] , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного насильства над своєю матір`ю, потерпілою по справі [PERSON] , на грунті неприязних відносин, вчинив сварку, умисно ображав її нецензурною лайкою, принижуючи цим її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої, тобто вчинив домащнє насильство. Даний вирок суду набрав законної сили. Судом встановлено, що незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності та накладені на нього адміністративні стягнення, притягнення до кримінальної відповідальності, [PERSON] і надалі вчиняє домашнє насильство, а також заподіює заявнику тілесні ушкодження, вчиняє сварки та сімейні демоші, вживає нецензурні слова, погрожує фізичною розправою, виганяє з будинку, чинить психологічний тиск. Як вбачається із матеріалів справи, 15.12.2020 року Жовківським відділенням поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 081018 строком на 10 діб. Заявник [PERSON] зверталася в Жовківський районний суд Львівської області із позовом про виселення [PERSON] з житлового будинку в [ADDRESS] без надання іншого приміщення із зняттям його з реєстрації в будинку. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2020 року у справі № 444/201/20, провадження № 2/444/450/2020 її позов було задоволено частково. Вирішено виселити [PERSON] , [INFO] , з житлового будинку в [ADDRESS] без надання іншого приміщення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили. Незважаючи на набрання рішенням суду законної сили про виселення, а також відкриття виконавчого провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 64387181 від 05.02.2021 року, як стверджує заявник, дане рішення суду не виконане. [PERSON] і надалі вчиняє домашнє насильство відносно неї, створює нестерпні умови для життя, заподіює тілесні ушкодження. На підтвердження викладеного заявник, суд враховує, що на даний момент на розгляді у Жовківському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження № 12021141240000010 від 28.01.2021 року щодо обвинуваченого [PERSON] , обвинуваченого у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, справа № 444/505/21, провадження № 1-кп/444/148/2021, у якій [PERSON] є потерпілою, що підтверджується копією ухвали суду про призначення підготовчого судового засідання від 23.02.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заінтересованою особою не подано на адресу суду жодних доказів на заперечення викладеного заявником у заяві про видачу обмежувального припису. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А тому суд враховує те, що факти вчинення [PERSON] домашнього насильства підтверджуються постановами суду у справах про адміністративні правопорушення, вироками суду у кримінальних справах, які набрали законної сили. Відповідно до пунктів 3, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Ч. 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникають неприязні відносини, конфлікти, заінтересована особа вчиняла по відношенню до заявника домашнє насильство. Заявником надано докази того, що заінтересована особа чинить домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а тому є підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника без видачі обмежувального припису. Видача обмежувального припису буде сприяти захисту прав заявника. Зважаючи на систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства, заподіяння ним заявнику тілесних ушкоджень, постійно агресивну поведінку, особливо, коли він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та те, що незважаючи на притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, [PERSON] для себе не зробив жодних висновків, надалі чинить як психологічний тиск, так і застосовує фізичну силу, у зв`язку із чим заявник перебуває в постійній емоційній напруженості та страху, суд приходить до висновку, що обмежувальний припис необхідно видати на максимальний строк- шість місяців. Щодо заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків, суд приходить до висновку, що для захисту прав заявника та запобіганню подальшого вчинення домашнього насильства, можливого заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] по відношенню до заявника необхідно заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником як постраждалою особою, а саме за адресою: [ADDRESS] ; Також суд приходить до висновку, що необхідно заборонити [PERSON] наближатися на відстань 20 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: [ADDRESS] . Суд враховує, що заявник є пенсіонером, однак, як вона стверджує, працює в магазині « Продукти » в селі Зіболки по вулиці Шевченка, 2, Львівського (Жовківського) району Львівської області , а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно заборонити наближатися на відстань 10 метрів до робочого місця [PERSON] , що знаходиться в магазині « Продукти » в селі Зіболки по вулиці Шевченка, 2, Львівського (Жовківського) району Львівської області . Також суд вважає, що необхідно заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням буде перебувати у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також суд приходить до висновку, що необхідно обмежувальним приписом покласти обов`язок на [PERSON] усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю заявника як постраждалої особи, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки незважаючи на рішення суду про виселення [PERSON] з даного будинку та набранням таким законної сили, дане рішення суду не виконане, [PERSON] , як вбачається із матеріалів справи, і надалі проживає в даному будинку, вчиняє домашнє насильство, та як наслідок чинить перешкоди у користуванні заявнику будинком та майном в такому, обмежуючи її право власності. Суд приходить до висновку, що слід встановити максимальний строк обмежувального припису, тобто заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, а саме [PERSON] , для належного захисту прав заявника. Згідно ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог заявника.

Outcome: approved