Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 року, який між ними розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2014 року. У цьому шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Оскільки донька - [PERSON], [INFO], знаходиться повністю на її утриманні, просить суд стягнути на її користь аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 40% частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на утримання їх доньки аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Просила задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав зазначених у позові, надавши суду пояснення аналогічно вказаним, пояснивши суду, що відповідач не бере участі в утриманні та вихованні їх дитини. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не дбає про матеріальне забезпечення дітей. Дана обставина негативно позначається на житті родини та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дитину найнеобхіднішим. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому коштів не вистачає для забезпечення та утримання доньки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги. Пояснив суду, що надавав допомогу на утримання їх дитини у вигляді речей та солодощів. Працює водієм в ПАТ "Ужгородське автотранспортне підприємство 12107". На даний час він перебуває в другому зареєстрованому шлюбі і має на утриманні дитину від другого шлюбу, проте він не є її батьком. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення уточнених позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 27.02.2014 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.6/. В шлюбі в них народилась донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.5/. Судом встановлено, що донька - [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою № 272 від 23.01.2014 року виданою ТОВ "Підзамок" /а.с. 4/. Як встановлено судом, відповідач по справі [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 30.04.2014 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 147, що стверджується свідоцтвом про шлюб від 30.04.2014 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. Як встановлено судом інших дітей у відповідача [PERSON] немає. Згідно довідки № 174 від 29.05.2014 року відповідач [PERSON] працює в ПАТ "Ужгородське автотранспортне підприємство 12107" на посаді водія. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" затверджено на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано наявність обставин передбачених ст. 182 СК України, зокрема відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, працює водієм на ПАТ «Ужгородське АТП 12107», його середньомісячний заробіток становить приблизно 1300-1500 грн., інших дітей на утриманні не має, оскільки як встановлено судом він не є батьком [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON], інших непрацездатних осіб на утриманні не має, позивач по справі не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати доньку не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття підлягають до задоволення. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, сімейний стан позивача, відповідача, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved