Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати за вимушений прогул, в якому зазначив, що з 13.12.2012 року працював на посаді машиніста тепловоза у виробничому підрозділі "Локомотивне депо Помічна" служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" . Наказом № 81/ОС від 30.04.2018 року [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП. Позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки волевиявлення на звільнення за угодою сторін він не мав, а заяву про звільнення із вказаних підстав написав під психологічним тиском начальника депо. Звільнення позивача було проведено 30.04.2018 року, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 року № 1-р "Про перенесення робочих днів у 2018 році" вважається неробочим днем. З огляду на незаконність свого звільнення, вважає що має право на поновлення на роботі, а також отримання заробітної плати за вимушений прогул. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач додав, що непричетний до подій, пов'язаних із замахом на викрадення палива з локомотива, а заяву на звільнення за угодою сторін він написав під тиском головного інженера локомотивного депо [PERSON] Через кілька хвилин, після складання вказаного документа, [PERSON] вирішив відкликати подану ним заяву. Однак, коли звернувся по даному питанню до [PERSON] то отримав відмову з тих підстав, що заяву він передав начальнику депо. Під час проведення оперативної наради, що мала місце 30.04.2018 року, позивач вказував на свою непричетність до злочину та звертався до начальника депо з проханням не звільняти його із займаної посади. Однак, його звернення було залишене поза увагою . Сторона позивача наголошувала на тому, що в [PERSON] не існувало передумов для звільнення за угодою сторін. Доказом того вважають його позитивну характеристику в трудовому колективі, відсутність іншого місця роботи та джерел доходів, перебування його дружини в стані вагітності . Представники відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнали повністю. Обґрунтовуючи свої доводи, пояснили, що виробничий підрозділ Служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Помічна" регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не є належним відповідачем по справі, оскільки являється структурним підрозділом ПАТ "Українська залізниця" та не має статусу юридичної особи . Вважають, що оскаржуваний наказ винесений з дотримання вимог законодавства, без порушення прав [PERSON] і без будь-якого тиску на останнього. Додали, що в добу з 29 на 30 квітня 2018 року позивач знаходився на зміні. Згідно вказівки чергового по депо перемістив локомотив ЧМЕ-3 на колію, вказану черговим по депо, а після цього, всупереч вимог п.1.16 посадової інструкції № ЦТ - 0106 залишив кабіну машиніста та пішов в кімнату явок локомотивних бригад, де знаходився певний час. Після цього, був запрошений працівником охорони до локомотива, де надав пояснення щодо своєї причетності до крадіжки палива. Після надання пояснень правоохоронцям, [PERSON] був запрошений до головного інженера депо, де йому було запропоновано написати заяву на звільнення за угодою сторін або чекати рішення суду по кримінальній справі. При цьому, позивачеві було роз'яснено, що в разі ухвалення обвинувального вироку він буде звільнений з роботи за негативною статтею КЗпП України . Після зазначеної бесіди [PERSON]: власноручно написав заяву про звільнення за угодою сторін ; поставив свій підпис в наказі про звільнення, не зазначивши при цьому будь-яких заперечень; отримав трудову книжку; поставив свої підписи в книзі руху трудових книжок, картках форми Ф.2. Зазначені дії, на думку сторони відповідача, свідчать про те, що волевиявлення позивача було вільним. Також вважають безпідставними доводи сторони позивача з приводу того, що його звільнення відбулося у вихідний день та на спростування таких доводів надали відповідні письмові докази ( копії наказів, заяви працівників, та інше). Також, при обґрунтуванні своїх доводів, сторона відповідача зазначила, що при домовленості між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст. 36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Звернули увагу на те, що згідно поданої [PERSON] заяви, останній просив його звільнити з роботи саме 30.04.2018 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні підтримав позицію сторони позивача. Вважає, що [PERSON] написав заяву про звільнення за угодою сторін під тиском адміністрації підприємства . Охарактеризував позивача виключно з позитивної сторони . Дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, допитавши свідків, заслухавши усні пояснення сторін, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . З трудової книжки БТ-ІІ № 5901575 від 30.06.1998 року, виданої на ім'я [PERSON], встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 27.12.2007 року по 30.04.2018 року. Починаючи з 13.12.2012 року [PERSON] працював на посаді машиніста тепловоза ( а.с. 6 -7). 30.04.2018 року позивачем на ім'я начальника виробничого підрозділу Служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Помічна" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ " Українська залізниця" було подано заяву про його звільнення із займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України з 30.04.2018 року ( а.с. 127 ). Наказом начальника виробничого підрозділу Служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Помічна" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ " Українська залізниця" від 30.04.2018 року № 81/ос [PERSON] звільнено з посади машиніста тепловоза за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 128 ). З наказом позивач ознайомився 30.04.2018 року . Власну трудову книжку [PERSON] отримав у день звільнення тобто 30.04.2018 року. 05.05.2018 року, за вх. №50, позивач подав заяву про відкликання своєї заяви від 30.04.2018 року про звільнення за угодою сторін, мотивуючи тим, що остання була складена ним під тиском керівництва (а.с.10) . З аналогічною заявою [PERSON], 05.05.2018 року звернувся і до Первинної профспілкової організації Помічнянського локомотивного депо. З протоколу № 133 від 30.04.2018 року оперативної наради при в.о. начальника виробничого підрозділу "Локомотивне депо Помічна " служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що на порядку денному знаходився розбір випадку спроби скоєння крадіжки дизельного палива з тепловоза ЧМЕЗ № 5885, що мало місце 30.04.2018 року на території локомотивного депо Помічна, до якої могли бути причетні черговий по депо [PERSON] та локомотивна бригада в складі машиніста тепловоза [PERSON] та його помічника [PERSON] По даному факту до ЄРДР 30.04.2018 року були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за № 12018120140000270. За наслідками наради, серед іншого, вирішено : згідно поданої особистої заяви звільнити з роботи машиніста тепловоза [PERSON] на підставі п.1 ст.36 КЗпП України ( а.с.129-131). З довідки № 1540/129-2018 від 30.07.2018 року, виданої Добровеличківським ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, встановлено, що до зазначеного відділення поліції від виробничого підрозділу "Локомотивне депо Помічна" Служби локомотивного господарства РФ "Одеська залізниця ПАТ "Українська залізниця" надходила заява про вчинення кримінального правопорушення за фактом крадіжки дизельного палива з баків потягу. Вказані відомості 30.04.2018 року були внесені до ЄРДР за № 12018120140000270 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Матеріали кримінального провадження були направлені за підслідністю до СУ ГУНП в Кіровоградській області для подальшого розслідування. ( а.с. 98) Свідок сторони позивача [PERSON] під час допиту повідомив, що він працював помічником машиніста тепловоза. 30.04.2018 року, близько 09 години, він, разом із машиністом тепловоза [PERSON], прийшли в кабінет головного інженера локомотивного депо, де на той час знаходилась начальник відділу кадрів [PERSON] Остання повідомила їм, щоб вони написали заяви про звільнення за власним бажанням, або їх звільнять по статті, що вони і зробили під диктовку [PERSON]І . Орієнтовно через 30 хвилин, обдумавши свої дії, [PERSON] та [PERSON] вирішили забрати свої заяви і з цією метою повернулися до кабінету головного інженера депо. На їх прохання повернути заяви про звільнення, отримали відповідь, що вказане питання буде вирішувати начальник депо . Під час оперативної наради при начальнику депо [PERSON] та [PERSON] пояснили ситуацію, що склалася та повідомили, що не мають намірів звільнятися з роботи. Просили повернути їх заяви. У відповідь, начальник депо дав вказівку підготувати документи на звільнення. Свідок сторони позивача [PERSON] під час допиту повідомив, що він, 30.04.2018 року, був присутній в якості представника профспілкової організації під час проведення оперативної наради при начальнику локомотивного депо Помічна, де серед інших, були присутні [PERSON] та [PERSON]. Зі слів начальника депо свідку стало відомо, що останніх підозрюють у спробі крадіжки 300 літрів дизельного палива з локомотива. [PERSON] пояснив, що він, за вказівкою чергового по депо, перемістив тепловоз на іншу колію, а після цього повернувся до приміщення явок зміни. [PERSON] зізнався у крадіжці. [PERSON] та [PERSON] запропонували написати заяви про звільнення за угодою сторін, оскільки, у разі доведення їх вини в скоєнні злочину, їх буде звільнено по негативній статті. На оперативній нараді свідок висловив свою думку, з приводу того, що [PERSON] вчинив службову недбалість, яка полягає в залишенні тепловоза без нагляду, за що має бути більш м'яка юридична відповідальність, аніж звільнення. Однак його зауваження не були прийняті до уваги . В присутності свідка [PERSON] просив його не звільняти з роботи . Свідок сторони позивача [PERSON], під час допиту повідомив, що в квітні місяці 2018 року працював черговим по локомотивному депо. В ніч з 29 на 30 квітня він знаходився на чергуванні та дав вказівку машиністу тепловоза [PERSON] перемістити локомотив на іншу колію, що останній і вчинив. Після того, як тепловоз був закріплений, за вказівкою свідка, [PERSON] пішов до кімнати явок зміни. Свідок вважає, що вказаними діями позивач не порушив вимог жодного нормативно-правового акта, оскільки в локомотиві залишився його помічник. Крім того, тепловоз знаходився на території локомотивного депо, був закріплений належним чином і двигун був заглушений. Свідок сторони відповідача [PERSON] , під час допиту повідомила, що вона працює начальником технічного відділу локомотивного депо Помічна . 30.04.2018 року, близько 11 години, вона була присутня на оперативній нараді у кабінеті начальника депо з приводу крадіжки палива із тепловоза, де були присутні машиніст тепловоза [PERSON] та його помічник [PERSON] Вона особисто здійснювала фіксування наради. В її присутності тиск на [PERSON] не здійснювався. При написані позивачем заяви про звільнення вона не була присутня. Вона не чула щоб [PERSON], під час наради, звертався до начальника депо з проханням не звільняти його. Свідок сторони відповідача [PERSON], під час допиту повідомила, що працює помічником начальника локомотивного депо Помічна з кадрових питань. 30.04.2018 року, близько 07 години 15 хвилин, до неї зателефонував головний інженер депо [PERSON] та повідомив , що їй необхідно прибути на роботу, оскільки затримано локомотивну бригаду при спробі крадіжки дизельного палива. Потім, він вдруге зателефонував до [PERSON] та консультувався з приводу правильності складання заяви про звільнення. Близько 08 години, свідок прибула на робоче місце, де на той момент були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які чекали виконуючого обов'язки начальника депо. Під час оперативної наради , свідок дізналася, що в ніч 29.04.2018 на 30.04.2018 року працівники депо були затримані службою безпеки залізниці та поліцією при крадіжці палива. [PERSON] детально розповів про обставини вчинення крадіжки. [PERSON] пояснив, що в момент крадіжки він обідав . Свідок та в.о.начальника депо роз'яснили останнім про переваги звільнення за угодою сторін, від звільнення на підставі обвинувального вироку суду. Заяви про звільнення у її присутності не писалися. Вони були написані до початку оперативної наради. Накази про звільнення були видані після наради. Під час наради [PERSON] просив його не звільняти. Начальник депо поставив резолюцію на заявах та віддав їх до відділу кадрів. Через декілька днів [PERSON] приходив до начальника депо та просив його не звільняти. Обґрунтовуючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, сторона позивача посилалася на ті обставини, що він не мав вільного волевиявлення на звільнення із займаної посади за угодою сторін, а вимушений був написати вказану заяву під тиском . Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа, зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підстави припинення трудового договору визначені ст. 36 КЗпП України. Однією з таких підстав є угода сторін ( п.1 ст.36 КЗпП України ). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України, мають бути з'ясовані наступні обставини : чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. Як встановлено з пояснень сторін та показань свідків, написанню [PERSON] заяви про звільнення передував розбір ситуації, пов'язаної з крадіжкою дизельного палива з тепловоза під час робочої зміни позивача, де останнього підозрювали в причетності до скоєного кримінального правопорушення. При цьому, керівництвом локомотивного депо в особі головного інженера [PERSON] вчинявся вплив на позивача, спрямований на спонукання останнього до написання заяви про звільнення за угодою сторін під загрозою звільнення за негативною статтею КЗпП України. Наведені обставини підтверджуються і протоколом оперативної наради №133 від 30.04.2018 року, із змісту якого вбачається, що на порядку денному знаходилося єдине питання - розбір випадку спроби скоєння крадіжки дизельного палива з тепловоза ЧМЕЗ № 5885, що мало місце 30.04.2018 року на території локомотивного депо Помічна. При цьому, судом звертається увага на ті обставини, що питання про звільнення [PERSON] з роботи за угодою сторін не розглядалося взагалі. З показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також з пояснень представника відповідача [PERSON], встановлено, що після написання зави про звільнення за угодою сторін [PERSON] намагався її відкликати . Під час проведення оперативної наради заявляв начальнику депо про відсутність у нього бажання звільнятися. За таких обставин, суд вважає, що при припиненні трудового договору між позивачем та відповідачем за п.1 ст.36 КЗпП України дійсно : домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою була досягнута під тиском представника відповідача; було відсутнє волевиявлення [PERSON] на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; позивач заявляв про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. Отже , оскаржуваний наказ є незаконним та підлягає скасуванню. Доводи позивача про незаконність оскаржуваного наказу з тих підстав, що він був виданий в офіційний вихідний день, є необґрунтованими та спростовуються наданими відповідачем письмовими доказами, а саме наказом від 30.04.2018 року № ТЧ-4-01/614, заявами працівників та іншими письмовими доказами ( а.с. 121-126,132-135,142-152). Доводи сторони відповідача про те, що виробничий підрозділ Служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Помічна" регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є неналежним відповідачем, на переконання суду, є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до п.п.5,10 п.5.5. Положення про виробничий підрозділ служби локомотивного господарства локомотивне депо Помічна регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( далі по тексту Положення) саме начальник виробничого підрозділу наділений повноваженнями : приймати на роботу та звільняти з роботи працівників Виробничого підрозділу згідно зі штатним розписом та урахуванням вимог абзацу 2 пункту 5.1 цього Положення укладати, змінювати та розривати трудові договори, приймати рішення з питань оплати праці та робочого часу працівників Виробничого підрозділу, застосовувати заходи заохочення та/або притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників Виробничого підрозділу, відповідно до встановленого порядку; видавати розпорядчі документи з поточних питань діяльності Виробничого підрозділу, обов'язкові для всіх працівників Виробничого підрозділу, які не повинні суперечити рішенням, наказам та/або розпорядженням товариства Відповідно до ч.1,2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З огляду на незаконність звільнення позивача підлягають задоволення позовні вимоги про поновлення [PERSON] на попередній роботі та про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом враховується розмір середньоденної заробітної плати позивача, зазначений в довідці № 98 від 06.09.2018 року, який становить 630 гривень 68 копійок. При ухваленні вказаного рішення суд керується правовим висновком ВСУ, який викладений у постанові від 26.10.2016 року в справі за №6-1269цс16. На підставі п.1 ст.36,232,235,

Outcome: approved