Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON], фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Великобурлуцька районна державна адміністрація Харківської області в якій позивач просить: - визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 4781-СГ від 24.12.2015 року, яким [PERSON] надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER], зареєстровану у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 року (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 465025163214), яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства, строком на 49 років; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] 31 грудня 2015 року; - визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства, укладений між [PERSON] та фермерським господарством "АГРОТЕМП 2015" 3 червня 2016 року; - скасувати державну реєстрацію речових прав за договором оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства, укладеним між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] 31 грудня 2015 року; - зобов'язати фермерське господарство «АГРОТЕМП 2015» земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,69 га із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області повернути у володіння держави. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 10 грудня 2001 року було проведено обстеження малопродуктивних орних земель ПОСП «НИВА» та ПСП «МАЯК» з метою виведення їх з активного обробітку. За результатами обстеження було складено акт, затверджений Великобурлуцькою райдержадміністрацією та погоджений Харківським обласним управлінням земельних ресурсів, яким відповідна комісія пропонувала вивести з активного обробітку землі запасу і резервного фонду Великобурлуцької селищної ради, загальною площею 76,3 га і перевести їх у пасовища - 76,3 га (внаслідок вузького ерозійно небезпечного вододілу з мережею промоїн з ухилом від 2 до 10 градусів). З них було запропоновано до виведення з активного обробітку та переведення у пасовища дві земельних ділянки ПОСП «НИВА», загальною площею 33,4 га. Зазначену інформацію було отримано від Великобурлуцької селищної ради Харківської області. Рішенням Великобурлуцької районної ради Харківської області XVIII сесії XXIII скликання від 28 грудня 2001 року виведено з активного обробітку та переведено у пасовища 76,3 га ріллі із земель запасу і резервного фонду Великобурлуцької селищної ради. Частина з земель, які були переведені в пасовища, раніш належала ПОСП «Нива» та прилягає до с. Голубівка. Ці землі не розпаювалися та використовувалися мешканцями с. Голубівка для випасу худоби. Навесні 2016 року вищезазначені землі почали оброблятися та засіватися. Здійснювалася обробка цих земель також агрохімікатами, в тому числі за допомогою засобів авіаційного транспорту. Враховуючи, що земельна ділянка, яка оброблялася агрохімікатами, примикає до населеного пункту, отруйні речовини потрапляли на подвір'я мешканців села внаслідок авіаобробки земель добривами та створювалася небезпека забруднення колодязів мешканців с. Голубівка добривами внаслідок ерозійно - небезпечного вододілу з ухилами на земельній ділянці, яка оброблялася. Відтак, мешканці с. Голубівка були позбавлені можливості використовувати ці землі сільськогосподарського призначення за їх цільовим використанням - пасовище. Позивач та інші мешканці села з цього приводу зверталася до депутата селищної ради [PERSON], органів внутрішніх справ, прокуратури та контролюючих органів. За результатами звернень, зокрема відповідно до відповіді, наданої [PERSON], відділ Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області листом від 24 травня 2016 року стосовно спірної земельної ділянки повідомив, що в 2001 році на підставі вищезазначеного акта обстеження малопродуктивних орних земель з метою виведення їх з активного обробітку, керівництвом ПОСП "Нива" виведено з активного обробітку землі і запропоновано перевести їх у пасовища, так як земельна ділянка має вузький ерозійно небезпечний водовід з мережою промоїн з ухилом від 2 до 10 градусів. Станом на 23 травня 2016 року у відділі відсутні документи, що підтверджують переведення вказаної ділянки у пасовища. В 2013 році була проведена інвентаризація земель державної власності і вказана земельна ділянка була зареєстрована в державному земельному кадастрі, як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля. Згідно інформації та документів, отриманих від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у грудні 2015 року із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 22,6996 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, звернувся [PERSON] За результатами розгляду заяви прийнято наказ № 4781-СГ від 24 грудня 2015 року, про надання вищезазначеної земельної ділянки в оренду [PERSON] строком на 49 років для ведення фермерського господарства. 31 грудня 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 31 грудня 2015 року. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] право оренди за [PERSON] було зареєстроване Великобурлуцьким районним управлінням юстиції 14 березня 2016 року. З червня 2016 року до цього часу фактичне користування спірною земельною ділянкою здійснює фермерське господарство «АГРОТЕМП 2015» на підставі договору суборенди земельної ділянки від 3 червня 2016 року. Згідно до інформації із «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на спірну земельну ділянку 14 березня 2016 року зареєстроване право оренди на підставі договору оренди від 31 грудня 2015 року за [PERSON], 07 червня 2016 року зареєстроване право суборенди за ФГ "Агротемп 2015" на підставі договору суборенди від 3 червня 2016 року. У 2017 році, незважаючи на неодноразові скарги мешканців с. Голубівка, обробка спірної земельної ділянки була подовжена. 18 червня 2017 року були проведені збори жителів с. Голубівка, на якому було прийняте рішення звертатися до суду, обрати представником громади вказаного населеного пункту для звернення до суду з позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, уточнених позовних вимог та додаткових поясненнях. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явився, просив слухання справи проводити без участі представника. В задоволені позовних вимог просили відмовити, з врахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву в якому зазначили, що під час звернення до суду [PERSON] за захистом суспільного інтересу, позивачем не дотримано встановленого законом порядку звернення до суду, не надано належних доказів в підтвердження повноважень на звернення до суду від імені територіальної громади с. Голубівка Великобурлуцького району Харківської області. В позовній заяві [PERSON] вказує, що внаслідок незаконних дій щодо зміни цільового використання земельної ділянки з пасовищ (для сінокосіння та випасання худоби) на землі для ведення фермерського господарства, остання, як й інші мешканці с. Голубівка позбавлена права, гарантованого статтею 34 Земельного кодексу України на оренду спірної земельної ділянки або її частини для випасання худоби та сінокосіння, можливості використання її в якості громадського пасовища. Однак, відповідно до інформації наданої Відділом у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 27 квітня 2018 року № 249/406-18-0.23.15 внесення спірної земельної ділянки до форми 6-зем здійснено в 1999 році при первинній реєстрації земельних ділянок та картографічних матеріалів колишнього КСП «Нива», обліковувалась в Державному земельному кадастрі згідно звітності 6-зем за період з 1999 року по 2015 рік, як рілля, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось. У грудні 2015 року до Головного управління Держземагенства у Харківській області звернувся [PERSON] із заявою про надання в оренду земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]), загальною площею 22,6996 га для ведення фермерського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області видано наказ № 4781-СГ від 24.12.2015 «Про надання в оренду земельної ділянки». Вказаним наказом [PERSON] надано в оренду земельну ділянку Державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстровану у Державному реєстрі речових прав від 30.09.2014 року (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER]), яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства строком на 49 років. Позивач в своєму позові зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не пересвідчилось в дійсності волевиявлення громадянина [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках. Однак, органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної гласності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 123 Земельного кодексу України. У заяві [PERSON] до Головного управління від 22.12.2015 зазначено, що ведення фермерського господарства буде вестися одноосібно з можливістю використання найманих працівників. При цьому доказів нецільового використання вказаної у позові земельної ділянки або несплати орендної плати за її використання позивачем до позову не надано. Щодо позовних вимог про визнання недійсним, договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] від 31.12.2015 року представник відповідача зазначає, що відповідно до наказу № 4781-СГ від 24.12.2015 «Про передачу в оренду земельної Ділянки» Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було укладено з [PERSON] договір оренди землі від 31.11.2015 строком на 49 років. До компетенції Головного управління (станом на час підписання оспорюваного договору оренди землі) належала передача відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області відповідна до вимог статті 122 Земельного кодексу України. Положення про Головне управління Держземагенства у Харківській області, затвердженого Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 21.09.2012 №449 (зі змінами). Головним управлінням у межах наданої йому компетенції та у відповідності до вимог чинного законодавства за згодою сторін та відповідно до наказу № 4781-СГ від 24.12.2015, укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 22,6996 га з кадастровим номером 63214500:04:000:0495, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав від 30.09.2014 року, розташованої за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років. У відповідності до вимог ст.42 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Таким чином, спірний договір оренди землі набрав чинності у зв'язку із підписанням сторонами та здійсненням державної реєстрації права оренди землі. Спірний договір оренди землі укладений компетентним органом, з урахуванням наданих йому законодавством повноважень, у спосіб та з дотриманням вимог, передбачених діючим законодавством. Представник відповідача зазначає, що зважаючи на дотримання вимог цивільного, земельного законодавства, Закону України Про оренду землі передбачені законодавством підстави для визнання недійсним Договору оренди землі від 31.12.2015 року, укладеного із [PERSON], в даному випадку відсутні. Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] від 03.06.2016, укладеного між [PERSON] та фермерським господарством «АГРОТЕМП 2015» зазначено, що повноваженнями із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 Земельного кодексу України, у власність або у користування для всіх потреб Головне управління наділене із 2013 року. Відповідно до пункту 29 договору оренди землі від 31.12.2015 орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем. У травні 2016 року до Головного управління Держгеокадастру Харківській області надійшла заява [PERSON] про надання згоди на передачу в суборенду [PERSON] земельної ділянки, площею 22,6996, кадастровий номер [NUMBER] фермерському господарству «Агротемп 2015». Відповідно до інформації, наданої Відділом у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 27.04.2015 року, відомості щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно право суборенди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 22,6996 га укладений між [PERSON] та ФГ «Агротемп 2015» у Відділі відсутні. Згідно пункту 6 ст.93 Земельного кодексу України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Додатково зазначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі» умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватись умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. Після укладення договорів суборенди земельних ділянок право суборенди має бути зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо скасування державну реєстрацію речових прав за договором оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району. Представником відповідача зазначено, що державний реєстратор не був вказаний позивачем, як учасник справи, що унеможливлює прийняття рішення про скасування державної реєстрації речових прав за договором оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га із кадастровим номером [NUMBER]. Також, щодо зобов'язання Фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015» земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,69 га із кадастровим номером [NUMBER] повернути у володіння держави, представником відповідача вказано, що органом, уповноваженим державою передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 статті 122 Земельного кодексу України, у власність або у користування для всіх потреб із 2013 року на території Харківської області було Головне управління Держземагенства у Харківській області та його правонаступник-Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, який здійснює зазначені повноваження і на цей час. Відтак зазначено, що вимоги [PERSON] позбавлені фактичного та правового обґрунтування у зв'язку з ненаданням належних доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, зокрема, щодо порушення Головним управління будь-яких вимог земельного законодавства України, а тому просять відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі (т.2. а.с.70-78). Представник фермерського господарства «АГРОТЕМП 2015» Куліш А.І. просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог та зазначив, що з 2013 року Головне управління Держземагенства у Харківській області та його правонаступник-Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, який здійснює зазначені повноваження і на цей час, уповноважене державою передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 Земельного кодексу України, у власність або у користування для всіх потреб. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було укладено з [PERSON] договір оренди землі від 31.11.2015 строком на 49 років, який набрав чинності у зв'язку із підписанням сторонами та здійсненням державної реєстрації права оренди землі. У травні 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява [PERSON] про надання згоди на передачу в суборенду (укладення договору суборенди) [PERSON] земельної ділянки, площею 22,6996 га, кадастровий номер [NUMBER] фермерському господарству «АГРОТЕМП 2015». Відповідно до пункту 29 договору оренди землі від 31.12.2015 орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням і орендодавцем. 03 червня 2016 року між [PERSON] та фермерським господарством «АГРОТЕМП 2015» було укладено договір суборенди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] площею 22,6996 га. Таким чином, представник відповідача вказує на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області будь - яких вимог порушення земельного законодавства України не було, а тому підстав для задоволення позову немає. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про розгляд справи, однак в судові засідання жодного разу не з'явився (т.2 а.с.138, 140, 192, т.3 а.с.20, 36, 47). Заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Крім того, судом на адресу Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області було направлено копію ухвали від 08 травня 2018 року про відкладення підготовчого судового засідання до відома, оскільки позовні вимоги позивача стосуються інтересів держави (позивач просить повернути спірну земельну ділянку у володіння держави). Суд, направляючи копію ухвали у даній справі, повідомив органи прокуратури з метою надання прокурору можливості вступити у справу для представництва інтересів держави, визначеності порушених інтересів держави та необхідності їх захисту. Однак, на повідомлення суду Чугуївська місцева прокуратура Харківської області ніяким чином не відреагувала. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30 травня 2018 року у якості третьої особи на стороні відповідача було залучено Великобурлуцьку районну державну адміністрацію Харківської області. В судовому засіданні від 23 липня 2018 року голова Великобурлуцької районної державної адміністрації зазначив, що райдержадміністрація буде виконувати будь - яке прийняте судом рішення. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи та свідків, суд встановив наступне. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 13, 19 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, а саме: акта обстеження малопродуктивних орних земель з метою виведення їх з активного обробітку від 10 грудня 2001 року, комісія запропонувала вивести з активного обробітку землі запасу і резервного фонду Великобурлуцької селищної ради, загальною площею 76,3 га і перевести їх у пасовище (т.1 а.с.97-98). В листі начальника відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області від 24.05.2016 року за вих. № 31-20.15-0.1-621/2-16 зазначено, що в 2001 році на підставі акта обстеження малопродуктивних орних земель з метою виведення їх з активного обробітку керівництвом бувшого ПОСП «Нива» виведено з активного обробітку землі і запропоновано їх перевести у пасовища, так як земельна ділянка має вузький ерозійно небезпечний вододіл з мережою промоїн з ухилом від 2 до 10 градусів. Однак, станом на 23 травня 2016 року у Відділі відсутні документи, що підтверджують переведення вказаної земельної ділянки у пасовища. В 2013 році була проведена інвентаризація земель державної власності і вказана земельна ділянка була зареєстрована в державному земельному кадастрі, як земельна ділянка сільськогосподарського призначення - вид угідь - рілля (т.1 а.с.102), що також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.2 а.с.81-86). На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким внесено зміни до ч.4 статті 122 Земельного кодексу України та зазначено, що із 01 січня 2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відтак, з 2013 року Головне управління наділене повноваженнями із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 ЗКУ, у власність або у користування для всіх потреб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у грудні 2015 року звернувся до Головного управління Держземагенства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 22.6996 га для ведення фермерського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства строком на 49 років, зазначивши, що ведення фермерського господарства буде здійснюватись одноосібно з використанням найманої робочої сили (т.1 а.с.108), надавши до заяви схему розташування земельної ділянки, загальною площею 22,6996 га, кадастровий номер [NUMBER] (т.1 а.с.109), витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Витяг з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та бізнес - план фермерського господарства (т.1 а.с.110-123), а також відповідно до ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», диплом серія ДТ № 588186 про отриману освіту (т.1 а.с.110). Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області видано наказ № 4781-СГ від 24.12.2015 «Про надання в оренду земельної ділянки», вказаним наказом [PERSON] надано в оренду земельну ділянку Державної власності сільськогосподарського призначення, площею 22,6996 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстровану у Державному реєстрі речових прав від 30.09.2014 р. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER]), яка розташована за межами населених пунктів Великобурлуцької селищної ради на території Великобурлуцького району Харківської області для ведення фермерського господарства строком на 49 років (т.1 а.с.124). Відтак, 31 січня 2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] було укладено договір оренди землі вищевказаної земельної ділянки (т.1 а.с.127-137) та здійснено державну реєстрацію останнього. Відповідно до пункту 29 договору оренди землі від 31 грудня 2015 року орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем. [PERSON] використав вказане право та у травні 2016 року звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру Харківській області про надання згоди на передачу в суборенду (укладення договору суборенди) [PERSON] земельної ділянки, площею 22,6996, кадастровий номер [NUMBER] фермерському господарству «Агротемп 2015». 03 червня 2016 року між [PERSON] та Фермерським господарством «АГРОТЕМП» було укладено договір б/н суборенди (т.2 а.с.197-201). Згідно пункту 6 ст.93 Земельного кодексу України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі» умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватись умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. Згідно до інформації із «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на спірну земельну ділянку 14 березня 2016 року зареєстроване право оренди на підставі договору оренди від 31 грудня 2015 року за [PERSON], а 07 червня 2016 року зареєстроване право суборенди за ФГ "Агротемп 2015" на підставі договору суборенди від 3 червня 2016 року. Після укладення договорів суборенди земельних ділянок право суборенди має бути зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З червня 2016 року до цього часу фактичне користування спірною земельною ділянкою здійснює фермерське господарство «АГРОТЕМП 2015» на підставі договору суборенди земельної ділянки від 3 червня 2016 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази, що до 1995 року він працював на посаді агронома в колгоспі. Спірна земельна ділянка відносилась до ґрунтозахисних сивозмін. На даній земельній ділянці проводились поверхневі роботи ґрунту. Вона відносилась до земель сільськогосподарського призначення, а використовувалась як пасовище, оскільки на ній росли багаторічні насадження. Обробка земельної ділянки не здійснювалась через великий схил. Свідок [PERSON] дав покази, що він з 2000 року по 2015 року перебував на посаді голови Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області. В с. Голубівка було 250 голів худоби - корів. Колишній директор сироробного заводу підіймав питання про необхідність створення молочних кооперативів в с. Голубівка. Спірна земельна ділянка була виділена людям, які і пасли там свою худобу. Яким чином була виділена земельна ділянка не знає, оскільки спору при його перебуванні на посаді не виникало та чи приймались письмові рішення він не пам'ятає. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що до 1987 року спірна земельна ділянка належала колгоспу. Після 1987 року колгоспними зборами, було вирішено питання про передачу даної земельної ділянки людям та остання використовувалась людьми с. Голубівка та с. Плоске для випасу худоби до 2015 року. В 2016 році дане поле оброблялось 6 разів. Перший раз поле оброблялось отрутохімікатами, після чого місцеві жителі с. Голубівка були змушені звернутись до правоохоронних органів, однак відповіді на своє звернення до цього часу досі не отримали. Після цього земельна ділянка оброблялась ще 5 раз. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано із позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так, в позовній заяві [PERSON] вказує, що внаслідок незаконних дій щодо зміни цільового використання земельної ділянки з пасовищ на землі для ведення фермерського господарства, позивач та інші мешканці с. Голубівка Великобурлуцького району Харківської області позбавлені права, гарантованого статтею 34 Земельного кодексу України, на оренду спірної земельної ділянки або її частини для випасання худоби та сінокосіння, можливості використання її в якості громадського пасовища. Однак суд зазначає, що на вказане твердження позивачем не додано документів, що підтверджують зміну цільового призначення спірної земельної ділянки з земель сінокосіння і випасання худоби на землі для ведення фермерського господарства. [PERSON] посилається лише на намір переведення вказаної земельної ділянки у пасовища. Як було встановлено з наданих сторонами документів спірна земельна ділянка тільки планувалась на переведення до земель пасовища, однак цільове призначення земельної ділянки не здійснювалось (стороною в цій частині не надано суду доказів). Відтак, позивачем не доведено, які саме права та охоронювані законом інтереси було порушено, матеріали позовної заяви не містять доказів зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, також не містять звернень жителів с. Голубівка з заявами для надання земельної ділянки для випасу худоби. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, не є доведеними. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності вважає, що у задоволені позову [PERSON] слід відмовити. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року було задоволено клопотання [PERSON] про зменшення розміру належного до сплати судового збору та зменшено [PERSON] судовий збір до 704 грн 00 к., при цьому було звільнено позивача від сплати судового збору за чотири вимоги немайнового характеру. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача, а тому з урахування звільнення [PERSON] від сплати судового збору за інші чотири вимоги та врахуванням того, що в задоволені позову відмовлено, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір не покладається на відповідачів.

Outcome: dismissed