Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Вимоги позову мотивовано тим, [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.12.2004 року, серія [NUMBER] .(а.с.8) [INFO] помер мій тато позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2019 року, серія [NUMBER] .(а.с 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 75,, кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Документом, який підтверджує належність даного будинку [PERSON] є довідки №249 та №251 від 07.08.2019 року, видана Хижанською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області про те, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно рахувався житловий будинок у якому він безпосередньо проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] , є онуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.18) та свідоцтва про народження [PERSON] батька позивача серії [NUMBER] (а.с.17) Після звернення до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріус Боричок К.В відповіддю № 427/01-16від 06.08.2019 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання разом з спадкодавцем на день смерті підтверджується довідкою №250 від 07.08.2019 року, видана Хижанською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області. З огляду на зазначене, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого згідно до ст.1261 ЦК України є його діти, а саме - померлий батько позивача [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який і є відповідачем по даній справі, який відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колоній №40, згідно вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.04.2019 року по справі №299/837/19. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та просить заявлені вимоги задовільнити у повному обсязі У Відповідача [PERSON] , після отриманння копії ухвали про відкриття провадження по справі, позовної заяви разом з додатками, працівниками внутрішньої служби «Дрогобицької ВК №40» 28.08.2019 року були відібрані письмові пояснення, в яких [PERSON] просить суд взяти до уваги невизнання ним заявленного позову, так як він зареєстрований у данному будинку, однак не на даний момент не проживає у зв`язку з відбуванння покаранння, та вважає себе спадкоємцем на дане нерухоме майно. Третя особа державний нотаріс Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення до суду від неї не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.12.2004 року , серія [NUMBER] .(а.с.8) [INFO] помер мій тато позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2019 року, серія [NUMBER] .(а.с 16) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 75,, кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавцями за життя не було складено заповідального розпорядження. Документом, який підтверджує належність даного будинку [PERSON] є довідки №249 та №251 від 07.08.2019 року, видана Хижанською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області про те, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно рахувався житловий будинок у якому він безпосередньо проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . А також відповідно до довідки Комунального підприємства «Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації» за №375 від 17.05.2018 року належав житловий будинок з спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] , є онуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.18) та свідоцтва про народження [PERSON] батька позивача серії [NUMBER] (а.с.17) Після звернення до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріус Боричок К.В відповіддю № 427/01-16від 06.08.2019 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання разом з спадкодавцем на день смерті підтверджується довідкою №250 від 07.08.2019 року, видана Хижанською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області.(а.с.20) З огляду на зазначене, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого згідно до ст.1261 ЦК України є його діти, а саме - померлий батько позивача [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який і є відповідачем по даній справі, який відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колоній №40, згідно вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.04.2019 року по справі №299/837/19. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника(спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено вище, у встановлений законом строк позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, а також за власні кошти виготовив Технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-15) Однак, позивач так і не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. За змістом ст.392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання права власності, і в тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред "явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оторюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). З усього вище наведеного слідує, що право власності діда позивача - [PERSON] на будівлю житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] не може піддаватись сумніву, а відтак, таке може бути успадковане спадкоємцями. Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до статті 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Стаття 356 ЦК України визначає власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до стаття 357 частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом У відповідності до вищенаведеного, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті спадцодавця [PERSON] , та виконав усі покладені на нього обов`язки згідно Закону, але у зв`язку із тим, що відповідач як спадкоємець першої черги, згідно наданих суду пояснень від 28.02.2019 року не визнає в повній мірі позовних вимог, а згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, суд приходить до висновку що заявлені вимоги можуть бути частково задоволені у межах заявлених вимог, а саме задоволення права власності на 1/2 частину спадкового майна.

Outcome: partial