Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідачів ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" протиправними, що порушує її права, як споживача, згідно п. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". На обґрунтування позову зазначала, 04 лютого 2008 року вона укладала з ПАТ «Сведбанк» кредитно-іпотечний договір №0310/0208/88-023. В забезпечення цього кредиту вона надала в іпотеку майно - приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний кредитно-іпотечний договір укладався для задоволення її особистих потреб. Таким чином, кредитний договір був укладений між нею та ПАТ «Сведбанк», як споживчий, правовідносини за яким регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Протягом усього строку дії вказаного договору вона сумлінно виконувала свої кредитні зобов'язання до моменту, коли у зв'язку із світовою фінансовою кризою ПАТ «Сведбанк» припинив свою діяльність. Це відбулося водночас, без ніяких повідомлень її про це у вигляді спочатку відмови в прийнятті її платежів, а потім повного закриття філії ПАТ «Сведбанк» у м. Дніпродзержинську. Для з'ясування того, як виконувати кредитний договір, вона зверталася до свого кредитора ПАТ «Сведбанк» із заявою про надання доказів про переуступку, або можливість виконувати договір кредиту на підставі ст. 537 Цивільного кодексу України «Виконання зобов'язання внесенням боргу на депозит нотаріуса», яка встановлює вичерпний перелік випадків, коли боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення кредиторові грошей або цінних паперів на депозит нотаріуса. В подальшому працівники Банку усно повідомили її, що кредитний портфель ПАТ «Сведбанк» було передано в управління кільком юридичним установам, які здійснюють банківську, фінансову та факторингову діяльність. Вона зверталася до цих установ, але жодна установа не підтвердила наявність в неї прав щодо вимог по кредитному договору №0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року. Вона подавала позов до суду про визнання факту переуступки кредитного портфелю, за договором, укладеним 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», таким, що не відбувся. За її позовом Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було відкрито провадження у цивільній справі № 209/4085/14-ц. 26 липня 2016 року в судове засідання відповідачем було надано завірену копію договору передачі права вимоги кредитного портфелю між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ "Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, з якої вона дізналася, що ПАТ «Сведбанк» усі права вимоги за кредитами переуступив ПАТ «Дельта Банк». У зв'язку з надходженням договору вона залишила свою позовну заяву без розгляду. Ознайомившись з договором між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року про передачу права вимоги за кредитним портфелем, вона дійшла висновку, що він не був виконаний належним чином, що призвело до порушення її прав. Згідно п. 4.8 договору купівлі-продажу права вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, покупець за власний рахунок, від свого імені та від імені продавця повинен був надіслати кожному позичальнику та особі, яка надала забезпечення, повідомлення про відступлення права вимоги поштою з підтвердженням підприємства поштового зв'язку про відправлення такого повідомлення адресатам. Крім того, згідно до п 13. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. ПАТ «Сведбанк» не виконав вимоги п 13. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і не повідомив її про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. ПАТ «Дельта Банк» не виконав п. 4.8 Договору купівлі-продажу права вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року і не повідомив її як позичальника про передачу права вимоги за кредитним договором №0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року. Невиконання договору відповідачами призвело до зростання її заборгованості та збитків, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань, через відсутність інформації про нового кредитора. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову. Також пояснив суду, що позивач намагалась виконувати умови договору, але відповідачі не виконали свої обов'язки при переуступці боргу та не сповістили її про передачу прав за кредитом, чим порушили пункт договору. Є наявним заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, що ухвалено за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Права кредитора за цим кредитом перейшли від ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ "Альфа Банк", коли це відбулося він не пам'ятає. Теперішній позов стосується встановлення факту порушення прав споживача, і у випадку ухвалення рішення про задоволення позову, позивач може просити ПАТ "Альфа Банк" переглянути розмір пені та штрафів, бо якби [PERSON] була повідомлена про переуступку права вимоги, вона могла би виконувати умови договору та сплачувати платежі новому кредитору. ПАТ "Сведбанк" у своїй філії по проспекту Леніна, 35 у м. Кам'янське спочатку відмовлявся приймати платежі. А потім ця філія була закрита. Позивач телефонувала до центрального офісу ПАТ "Сведбанк", де їй повідомили про відступлення права вимоги за її кредитним договором до ПАТ "Дельта Банк" і що вона отримає повідомлення з реквізитами для сплати кредиту. Позивач письмово зверталась до ПАТ «Дельта Банк» 02 червня 2012 року з проханням надати відомості про переуступку і по яким реквізитам необхідно сплачувати кредитні платежі. 16 червня 2012 року нею було отримано відповідь про те, що її звернення передано до відповідного відділення банку. Вона чекала повідомлення. Коли позивач звернулася до нього, як фахівця в галузі права, він порекомендував їй звернутися до нотаріуса для виконання зобов'язання шляхом внесення платежів на депозит нотаріуса, згідно ст. 537 ЦК України. Позивач взагалі не знала про відступлення права вимоги до ПАТ "Альфа Банк", який також не направляв позивачу ніяких вимог. До [PERSON] з вимогою про погашення боргу за кредитом зверталися ТОВ "Укрборг" та ТОВ "Факторинг Україна". Позивач намагалася оскаржити заочне рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що документи про переуступлення права вимоги не були посвідчені нотаріально. Проте апеляційна скарга була відхилена. Про переуступлення права вимоги позивачу стало відомо із заочного рішення суду. Представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. До судового розгляду справи від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, де зазначено, що 04 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0310/0208/88-023 на суму 40 000 доларів США зі строком дії договору до 03 лютого 2018 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1333. За цим договором ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі й по кредитному договору № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за вих. №SDK/250512-1969/1 від 05.06.2012 року. 15 червня 2012 року між АТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа - Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 937. За цим договором ПАТ «Альфа- Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі й за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року. Про ці дві переуступки боргу позивача [PERSON] було повідомлено повторно листом ПАТ «Дельта Банк» за вих. №05-951932/1 від 01 жовтня 2012 року. Посилаючись на п.1 ч.1 ст. 512, ст. 513, ст. 514, ч.1 ст. 516, ч.1 ст. 517 ПАТ "Дельта Банк" вважає, що отримання первісним кредитором згоди боржника на укладення договору про передачу активів, передачу документів, які підтверджують дійсність вимоги, інформації яка є важливою для їх здійснення, виникнення і наявність прав грошової вимоги, нормами ст.ст. 516-511 ЦК України не передбачено. До нового кредитора перейшли «права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав», тобто збереглися всі ті умови договорів, які зазначались при укладенні з первісним кредитором. Крім того, відповідно до п.11.5 договору про внесення змін та доповнень №2 від 13 жовтня 2009 року до кредитного договору №0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодам, пов'язаними із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника. Враховуючи вищезазначене, нормами діючого законодавства України та умовами кредитного договору передбачено відступлення прав вимоги за кредитним договором. Також зазначає, що є наявним рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.04.2014 року у цивільній справі №208/1938/13 про визнання недійсним договору про зміни та доповнення до кредитного договору № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, сторонами за яким є ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Альфа Банк», АТ «Дельта Банк» та [PERSON] Під час розгляду вказаної справи судом досліджувалась та перевірялась дійсність договорів купівлі-продажу прав вимог. Згідно рішення суду, [PERSON] визнала факт переуступки прав вимоги між ПАТ «Омега Банк», АТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, залучивши їх сторонами за своїми позовними вимогами. А частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У виконання вимог п.13. ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів ПАТ «Дельта Банк» направляло на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги за вих. №SDK/250512-1969/1 від 05.06.2012 року. Повторно [PERSON] була повідомлена про переуступку листом АТ «Дельта Банк» вих. №05-951932/1 від 01 жовтня 2012 року. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, що виникло з первісного кредитного договору. Вважає, що питання стосовно визнання факту переуступки права вимоги можуть вирішуватися лише сторонами договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, а згідно п.26 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Частиною 3 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 ЦК України, а позивач вчиняє дії з наміром завдати шкоди іншій особі та зловживає правом в інших формах. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Вважає, що у разі задоволення позову [PERSON] виникнуть перешкоди належній діяльності Фонду гарантування вкладів та виконання поклеєних на нього державою обов'язків. Представник відповідача - ПАТ "Сведбанк" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - ПАТ "Альфа -Банк" в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Також надав суду письмові пояснення на позов, де зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого у позивача утворилася заборгованість, яка була стягнута з неї на користь нового кредитора рішенням суду, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту. 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська ухвалено рішення у справі № 209/1018/13 про задоволення позову ПАТ "Альфа Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № 0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року рішення суду залишено без змін. Отже обставини переуступки права вимоги за вказаним кредитним договором є встановленими, а сам факт - законним. Цим же рішенням було встановлено, що право вимоги на даний час має виключно ПАТ "Альфа Банк". Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, зі згоди представика позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників сторін та третьої особи, на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 2008 року [PERSON] та ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") уклали кредитний договір №0310/0208/88-023 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого банк надав позивачу кредит в розмірі 40000 доларів США, а [PERSON] зобов'язалася повернути кредитні кошти до 03 лютого 2018 року та сплатити відсотки за користування коштами в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 04 лютого 2008 року [PERSON] та ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") уклали іпотечний договір №0310/0208/88-023 -Z -1 зі змінами та доповненнями, відповідно до якого позивач передала банку в іпотеку належне їй нерухоме майно - перукарню (вбудоване приміщення № 72), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 37,0 кв.м., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" відповідно до вимог чинного законодавства був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа -Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищевказаних угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, що був укладений між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ "Альфа-Банк". Таким чином, з 15 червня 2012 року усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ "Альфа - Банк". Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року був задоволений позов ПАТ "Альфа -Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №0310/0208/88-023 від 04 лютого 2008 року, яка станом на 10 грудня 2012 року становила 269951,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - перукарню (вбудоване приміщення № 72), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 37,0 кв.м., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.89-92). Вказане рішення суду позивач [PERSON] оскаржила в апеляційному порядку. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, заочне рішення Дніпровського районного суду від 24 грудня 2014 року залишено без змін (а.с.93-94). В своїй ухвалі апеляційна інстанція не погодилася з посиланнями [PERSON], як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, на п. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту, та на те, що вона не отримувала ніяких повідомлень з боку кредитора і це є порушенням зазначеної норми Закону. Суд враховує, що під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом було встановлено, що договори купівлі-продажу прав вимоги, що були укладені між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", а також між ПАТ "Дельта банк" та ПАТ "Альфа - Банк" є дійсними та такими, що укладені у відповідності до вимог діючого законодавства, без порушення прав [PERSON], як споживача. Посилаючись на положення статей 525, 526, 527, п.1 ч.1 ст. 512, статей 514, 516, ч.2 ст. 517 статей 1077, 1978, 1081, 1082 ЦК України, апеляційна інстанція прийшла до висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача про передачу третій стороні своїх прав за договором про надання споживчого кредиту. ПАТ "Сведбанк" на даний час знаходиться в стадії припинення і не надав суду заперечень на позов та доказів на їх підтвердження, в тому числі і доказів направлення позивачу [PERSON] повідомлення про відступлення 25.05.2012 року прав вимоги на користь ПАТ "Дельта Банк" за укладеним з нею кредитним договором від 04.02.2008 року. Проте, із наданих відповідачем ПАТ "Дельта Банк" повідомлення про відступлення на ім'я [PERSON] датованого 05.06.2012 р., додатку до повідомлення та списку №039150842475 згрупованих рекомендованих відправлень вбачається, що 07 червня 2012 року ПАТ "Дельта Банк" направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за вих. №SDK/250512-1969/1 (а.с. 81 -84), в якому були зазначені рахунок одержувача платежу, код ЄДРПОУ отримувача, банк отримувача, МФО банка отримувача, а також зазначений номер телефону у випадку виникнення запитань. Безпідставними є посилання [PERSON] на невиконання відповідачем ПАТ "Дельта Банк" п. 4.8 договору купівлі-продажу прав вимоги, що був укладений 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", так як ПАТ "Дельта Банк", начебто, не повідомив її про передачу права вимоги за її кредитом від 04 лютого 2008 року, що призвело до зростання її заборгованості за кредитним договором. 01 жовтня 2012 року ПАТ "Дельта Банк" на звернення [PERSON], письмово повідомило її про те, що 15 червня 2012 року відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях, що діють за кредитним договором від 04 лютого 2008 року, і що їй рекомендовано з подальшого обслуговування кредитного договору звертатися до ПАТ "Альфа Банк", в тому числі за номером "гарячої лінії" 0800 501 375 (а.с. 46). Таким чином, суд вважає, що позивач була повідомлена про заміну кредиторів у зобов'язанні за її кредитним договором. Проте [PERSON] не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні старому кредитору ПАТ "Сведбанк", ні новим кредиторам - ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа - Банк", внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, для погашення якої ПАТ "Альфа - Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був задоволений судом, і рішення суду набрало законної сили. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 с. 517 ЦК України передбачено, що Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. За змістом наведених вище норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що [PERSON] після закриття філії ПАТ "Сведбанк" у м. Дніпродзержинську не знала яким чином та на який рахунок повертати кредитні кошти, тому зверталася до нотаріусів з запитами про можливість внесення коштів на депозити нотаріусів. [PERSON], навіть у випадку не отримання повідомлення про відступлення права вимоги, могла продовжувати погашати кредит, сплачуючи кошти на рахунок ПАТ "Сведбанк", який вказаний в додатку №1 до кредитного договору - графік погашення кредиту (а.с. 9), або після відступлення права вимоги - на рахунок ПАТ "Дельта Банк" вказаний в повідомленні (а.с. 81). З урахуванням викладеного вище, суд не вважає, що в результаті передачі права вимоги за кредитним договором укладеним 04 лютого 2008 року з [PERSON] від ПАТ "Сведбанк" до ПАТ "Дельта Банк", а потім від ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ "Альфа-Банк" були порушені права [PERSON], як споживача банківських послуг.

Outcome: dismissed