Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого на підставі рішення Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 13 лютого 2001 року №34 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 90 , він є власником земельної ділянки загальною площею 4,51 га, наданої для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області . Посилаючись на укладений договір оренди земельної ділянки №463 від 18 жовтня 2005 року, між [PERSON] та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», який було зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДП ДЗК 22.01.2008 року за № 040870200033, ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" використовує спірну земельну ділянку. Зазначений договір оренди земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] з ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" не вкладав та не підписував, доручення від свого імені на укладення договору нікому не надавав і відповідно між ним та ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" акти прийому-передачі не складалися та не підписувалися. Зазначений підпис орендодавця не належать йому, а виконаний іншою особою. Оскільки даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та його прав, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, не заперечував, що отримував орендну плату. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що договір є дійсним , оскільки позивач отримував орендну плату, а це є обставиною, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, оскільки [PERSON] прийняв умови спірного договору, а реєстрація цього договору в Сахновщинському РВ ХРФ ДП ДЗК є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникненя права оренди земельної ділянки, що також випливає з висновку Верховного суду України. Крім того, посилаючись на пропуск строку позовної давності із зверненням до суду, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка розміром загальною площею 4,51 га, яка видана на підставі рішення Лебедівської сільської ради народних депутатів від 13 лютого 2001 року № 34, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 90 . Відповідно до договору оренди земельної ділянки №463 від 18.10.2005 року між ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" та [PERSON] було укладено зазначений договір строком на 10 років, який було зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДП ДЗК 22.01.2008 року за № 040870200033 . Земельна ділянка була передана в користування ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» згідно акту прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. У відповідності до норм законодавства, що діяли на час виникнення даних правовідносин: Відповідно до ст. 6 Закону України « Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставі і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі» та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов'язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Згідно ч. 3 ст.203 ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Між тим, як з"ясовано в судовому засіданні, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, повного волевиявлення між ними на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу, не було. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 9133 від 14.11.5014 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в трьох примірниках договору оренди земельної ділянки від 18.10.2005 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" та в примірнику акту прийому-передачі земельної ділянки від 18.10.2005 року, виконані не [PERSON] . Частиною першою ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним. Доводи відповідача про те, що позивач отримував кошти за користування ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» належної йому земельної ділянки, а тому схвалив договір оренди, прийнявши його до виконання, є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що він знав про наявність такого договору й не спростовують висновків щодо відсутності волевиявлення позивача на вчинення оспорюваного правочину. Що стосується клопотання ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» про пропуск [PERSON] строку позовної давності, то суд виходить з того, що [PERSON] договір оренди не підписував, про наявність такого договору довідався лише у 2014 році, про що свідчить повідомлення ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» [PERSON] про отримання останнім оригіналу договору в квітні 2014 року ( а.с. 30). Що ж стосується посилання представника відповідача на правовий висновок Верховного суду України від 6 березня 2013 року у справі № 6-5 цс13, то у даному випадку наявні різні фактичні обставини у справах. Таким чином, суд вирішуючи цю справу, крім спеціальних норм,

Outcome: approved