Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

18.07.2017 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей Марківської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Слов'яносербського району Луганської області від 03 грудня 2012 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] та передано його органу опіки та піклування Слов'яносербської районної державної адміністрації Луганської області. Вподальшому дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та хлопчик був влаштований до дитячого державного закладу - Луганського областного дитячого будинку №1. Розпорядженням голови Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 26.07.2013 №375 була створена прийомна сім'я на базі родини - [PERSON] та [PERSON] в яку влаштовано [PERSON]. Мати дитини дитину матеріально не утримувала, рішенням Марківського районного суду Луганської області від 09.10.2013 з неї було стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2013 до повноліття дитини. Аліменти відповідач не сплатила жодного разу. Протягом того часу, що [PERSON] перебуває у їхній сім'ї, відповідачка жодного разу не намагалася зв'язатися зі своїм малолітнім сином, не поцікавилась про сина. Вона не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклується та не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, навчанні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться станом здоров'я. Відповідач не спілкується з сином, не дарує подарунків на день народження, навіть не телефонує, що свідчить про самоусунення її від виконання батьківських обов'язків. Відомості про батька в актовий запис про народження дитини внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На підставі цього позивач ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судові засідання призначені на 14.09.2017 та 29.09.2017, 20.10.2017 не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Слов'яносербського районного суду Луганської області", оскільки відповідач проживає на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною Радою України та куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Марківської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримав та пояснив суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] засвідчила суду, що вона підтримує дружні стосунки з сім'єю позивача, вони дуже часто спілкуються, майже щодня, бо живуть на одній вулиці, а їх діти разом граються . Біологічну матір [PERSON] вона не знає, жодного разу її не бачила, знає, що вона ніякої допомоги сину не надає, не намагається навіть спілкуватися з ним не те, що якось допомагати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] засвідчила суду, що вона підтримує дружні, сусідські стосунки з сім'єю позивача. Приблизно чотири роки тому сім'я позивача в зяла на виховання хлопчика [PERSON], виховують його як батьки свою дитину. Біологічну матір хлопчика вона не знає, жодного разу її не бачила, та їй відомо, що вона не спілкується з сином, ніяким чином йому не допомагає, тобто не проявляє до нього ніякого інтересу. Суд, вислухавши позивача, третіх осіб, свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з перебувають у шлюбі про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2007 (а.с.47) Розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 26.07.2013 №375 була створена прийомна сім'я на базі родини [PERSON] та [PERSON], які мешкають в [ADDRESS] в яку влаштовано хлопчика [PERSON], [INFO], який має статус дитини позбавленої батьківського піклування, вихованця Луганського обласного дитячого будинку №1». (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області [PERSON] народився 16.12.2008 року в м. Луганськ, його батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.6). [PERSON] має реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] (а.с.7). Згідно рішення Слов'яносербського району Луганської області від 03 грудня 2012 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] та передано його органу опіки та піклування Слов'яносербської районної державної адміністрації Луганської області. (а.с.8) дитина взята на первинний облік у службі у справах дітей Слов'яносербської районної державної адміністрації, як дитина, позбавлена батьківського піклування. (а.с.9). Розпорядженням голови Слов'яносербської районної державної адміністрації Луганської області від 25.12.2012 №518 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Як вбачається з вищевказаного розпорядження відомості про батька в актовий запис про народження дитини внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. (а.с. 10). За Розпорядженням голови Слов'яносербської районної державної адміністрації Луганської області від 25.12.2012 №519 малолітній [PERSON] був зарахований до дитячого державного закладу - Луганського областного дитячого будинку №1. (а.с.11-12). На підставі рішення №42 від 30.05.2013р. виконавчого комітету Лотиківської селищної ради Слов'яносербського району Луганської області за неповнолітнім [PERSON] закріплено житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. (а.с.13). Згідно довідки голови Марківської селищної ради №1729 від 16.05.2017 до складу сім'ї [PERSON], проживаючої [ADDRESS] які проживають за вказаною адресою входять її чоловік [PERSON], донька [PERSON] та неповнолітній [PERSON] (а.с.15). Згідно Акту перевірки прийомної сім'ї неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS], родина проживає у власному будинку, загальною площею 94 кв. м. Будинок перебуває в гарному стані, санітарно-гігієнічні умови задовільні, дитина має речі та іграшки достатні для належного проживання, розвитку та навчання. (а.с.16) дитина навчається в Марківській ЗОШ І-ІІ ступенів №1 в другому класі та характеризується задовільно (а.с.17,18). Згідно висновку Служби у справах дітей Марківської районної державної адміністрації Луганської області №6 від 25.05.2017 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] відповідач не приділяє ніякої уваги вихованню та утриманню дитини і ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є необхідність позбавлення її батьківських прав відносно них, оскільки це в повній мірі відповідає інтересам дитини. (а.с.19). Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 09.10.2013 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2013 до повноліття дитини. (а.с. 20). З показів свідків встановлено, що протягом того часу, що [PERSON] перебуває у їхній сім'ї, відповідачка жодного разу не намагалася зв'язатися зі своїм малолітнім сином, не поцікавилась про сина. Вона не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклується та не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, навчанні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться станом здоров'я. Відповідач не спілкується з сином, не навіть не телефонує, що свідчить про самоусунення її від виконання батьківських обов'язків. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виховання дитини, та позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Вирішуючи спір по суті суд застосовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до вимог ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ч.5 ст.150 СК України). Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Так суд встановив, що 26.07.2013 була створена прийомна сім'я на базі родини - [PERSON] та [PERSON] в яку влаштовано хлопчика [PERSON] [INFO] . З цього часу біологічна матір - [PERSON] жодного разу не навідала сина, не спілкується з ним, ніяким чином йому не допомагає, тобто не проявляє до нього ніякого інтересу. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини, оскільки відповідач знає де живе її син, проте жодного разу не відвідував його, жожним чином не цікавиться його розвитком, не спілкуються з ним, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей не утримує його матеріально - і як наслідок, необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved