Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

09.10.2018 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулись в Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованності. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2018 року справа передана до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до ст. 31 ЦПК України за підсудністю. Справа надійшло в Тернівський раонний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської облатсі 19.04.2019 року, та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Тернівського районного сду м. Кривго Рогу Дніпропетровської області Коноваленку М.І. В позовній заяві, яка була уточнена 22.05.2019 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) просить суд стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором в сумі 22484,48 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В обґрунтування вимог вказують, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 14.12.2011 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача станом на 23.09.2018 року становить 22484,48 грн. і складається з наступних сум: 5294,41 грн. - заборгованість за тілом кредита, 10040,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 5602,52 грн. - нарахована пеня за просрочене зобов`язання. 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1046.88 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача Дробот В . В. (а.с.147) не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.146). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з п.4, 11 ч.8 ст.128 ЦПК України. За інформацією адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 22.10.2018 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). Конверт з ухвалою суду про відкриття провадження по справі, з копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою на 15.08.2019 р., 08.11.2019 р., 10.01.2020 р., 24.02.2020 р., 27.03.2020 р. повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 121, 128, 137, 138, 145). Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Коноваленка М.І. від 07.06.2019 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2020 р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.12.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви, де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк», відповідно до статуту в новій редакції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року № 519, змінили назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 33-34). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 14.12.2011 року, термін дії до 09.2015 року, остання № [NUMBER] , дата відкриття 14.04.2017 року, термін дії 08/20 (а.с.57). Умови кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] змінювались (а.с.56). В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача [PERSON] з якої вбачаються операції за картками, зокрема, придбання товарів, поповнення картки, зняття готівки, перевод на картку та інше (а.с. 58-108). За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Заборгованість відповідача станом на 23.09.2018 року становить 22484,48 грн. і складається з наступних сум: 5294,41 грн. - заборгованість за тілом кредита, 10040,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 5602,52 грн. - нарахована пеня за просрочене зобов`язання. 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1046.88 грн. - штраф (процентна складова). На підставі пп. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599,1048, 1049, 1050, 1054ЦК України, та те, що факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України) порядку ніким не спростовано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка складає 5294,41 грн. - заборгованість за тілом кредита, 10040,67 грн. - відсотки за користування кредитом. Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судому постанові від 6 лютого 2018року у справі № 1521/5041/2012,в постанові від 18квітня 2018року усправі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, де зазначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Ця правова позиція, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею 5602,52 грн., та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам 500,00грн. (фіксована частина), 1046,88 грн.(процентна складова). Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1762,00 грн. судового збору. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому слід також стягнути з відповідача 1762,00 грн. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову. На підставі ст.ст. 526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial