Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста" та Обухівської міської ради Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 30 липня 2012 року, виданого Обухівською міською радою Київської області Обслуговуючому кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста" на трикімнатну квартиру № 89, загальною площею 107,6 метрів квадратних, житловою площею 62,7 метрів квадратних, на 15 поверсі в будинку № 28 по вулиці Лермонтова в місті Обухів Київської області, реєстраційний номер майна: 37256191, номер запису: 3682/135 в книзі: 58, та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 30 липня 2012 року, виданого Обухівською міською радою Київської області Обслуговуючому кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста" на трикімнатну квартиру № 95, загальною площею 107,6 метрів квадратних, житловою площею 62,7 метрів квадратних, на 16 поверсі в будинку № 28 по вулиці Лермонтова в місті Обухів Київської області, реєстраційний номер майна: 37255159, номер запису: 3682/134 в книзі: 58, а також просили визнати за [PERSON] право власності на зазначену вище квартиру № 89 та визнати за [PERSON] право власності на вказану вище квартиру № 95. При цьому, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що спірні квартири належні їм на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний кооператив "Моноліт", яке на той час було замовником будівництва будинку № 28 по вулиці Лермонтова в місті Обухів Київської області, та вартість цих квартир повністю оплачена. Проте, як стало відомо позивачам, Обухівською міською радою Київської області 30 липня 2012 року Обслуговуючому кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста" було видано свідоцтва про право власності на спірні квартири, що у свою чергу порушує права та інтереси позивачів. В судовому засіданні представники позивачів, [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста", [PERSON] проти позову заперечував та просив у задоволені позову відмовити. Від представника відповідача, Обухівської міської ради Київської області, надійшов лист (т. І, а.с. 91), в якому він повідомляє, що проти задоволення позову не заперечує, позов визнає, при розгляді справи покладається на розсуд суду та розгляд справи просить проводити без участі представника останнього. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, [PERSON], яка вступила у справу після призначення справи до розгляду, проти позову заперечувала та просила у задоволені позову відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та інших учасників процесу, дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між продавцем, Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний кооператив "Моноліт" і покупцем, [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 43-а (т. І, а. с. 22-26), на придбання обєкту нерухомості - трикімнатної квартири № 95, а 24 квітня 2008 року між продавцем, ТОВ ВБК "Моноліт" та покупцем, [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 178-а (т. І, а.с. 17-21), предметом якого було придбання обєкту нерухомості-трикімнатної квартири № 89. У відповідності до п.п. 1 п. 2. «Предмет договору» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, Продавець, яким виступало ТОВ ВБК "Моноліт", продає, а Покупець купує Майнові права на Обєкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно п.п. 1 п. 1. «Терміни та їх визначення» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, Обєктом капітального будівництва є житловий будинок за адресою: Київська область, місто Обухів, будівельний майданчик № 1 біля будинку по вулиця Лермонтова, 22, право на спорудження якого виникло у Продавця на підставі дозволу на будівництво, яким є: Дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю управління містобудування і архітектури та розвитку інфраструктури Київської обласної державної адміністрації 22 серпня 2006 року № 62/04-03/06, а також згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 1440 від 16 грудня 2003 року та Договору оренди земельної ділянки від 13 січня 2004 року. Як визначено в п.п. 2 п. 1. «Терміни та їх визначення» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, Обєктом нерухомості за цим договором є cкладова та невідємна частина Обєкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, спорудження якої здійснює Продавець. Відповідно до п.п. 3 п. 1. «Терміни та їх визначення» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, за даним договором під терміном «Майнові права» Сторони розуміють всі права на Обєкт нерухомості, яким є відповідна квартира, які належать Продавцю на підставі дозволу на будівництво, яким є: Дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю управління містобудування і архітектури та розвитку інфраструктури Київської обласної державної адміністрації 22 серпня 2006 року № 62/04-03/06, та полягають у праві Продавця набути право власності на такий Обєкт нерухомості після введення Обєкту капітального будівництва в експлуатацію та оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Майнові права відчужуються Покупцю, який у звязку з цим оформлює право власності на Обєкт нерухомості на себе. Відповідно до п.п. 4 п. 4. «Договірна ціна та порядок розрахунків» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, після сплати Покупцем вартості майнових прав, визначеної в п. 4.2. даного Договору, Продавець видає йому довідку про повну оплату вартості майнових прав згідно цього Договору. Аналогічні викладеним вище умови та визначення містяться і в договорі купівлі-продажу майнових прав № 178-а від 24 квітня 2008 року між ТОВ ВБК "Моноліт" та [PERSON] У відповідності до п.п. 2. п. 2 «Предмет договору» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, сторони домовилися, що Обєктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором є трикімнатну квартиру № 95, розташована в на 16 поверсі Обєкті капітального будівництва. Згідно п.п. 2 п. 4. «Договірна ціна та порядок розрахунків» договору купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року, загальна вартість Майнових прав, що передається Продавцем Покупцеві за даним Договором складає 829\~462 гривні 50 копійок. У свою чергу, п.п. 2. п. 2 «Предмет договору» договору купівлі-продажу майнових прав № 178-а від 24 квітня 2008 року, визначено, що Обєктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором є трикімнатну квартиру № 89, розташована в на 15 поверсі Обєкті капітального будівництва. Відповідно до п.п. 2 п. 4. «Договірна ціна та порядок розрахунків» договору купівлі-продажу майнових прав № 178-а від 24 квітня 2008 року, загальна вартість Майнових прав, що передається Продавцем Покупцеві за цим Договором складає 669 024 гривні 00 копійок. На підтвердження сплати [PERSON] та [PERSON] повної вартості спірних квартир, Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний кооператив "Моноліт" видана Довідка № 51-1 від 03.04.2007 р. ТОВ ВБК "Моноліт" про сплату вартості квартири № 95 (т. І, а.с. 32) та Довідка № 205-1 від 21.05.2008 р. про сплату вартості квартири № 89 (т. І, а. с. 31). На підтвердження оплати [PERSON] та [PERSON] грошових коштів за спірні квартири та передачу їм прав за наведеними договорами, представником позивачів, [PERSON] в судовому засіданні надані копії та оригінали для огляду Квитанції до прибуткових касових ордерів № 76 від 25 серпня 2005 року, № 4 від 26 січня 2006 року, № 21 від 15 березня 2007 року (т. ІІ, а.с. 137), за якими ТОВ ВБК "МОНОЛІТ" отримало від [PERSON] 669 024 гривні 00 копійок згідно договору № 110-а від 17 травня 2005 року, квитанції до прибуткових касових ордерів: № 74 від 15 липня 2005 року, № 14 від 12 травня 2006 року, № 5 від 23 січня 2007 року (т. ІІ, а.с. 142), за якими ТОВ ВБК "МОНОЛІТ" отримало від [PERSON] 829\~462 гривні 50 копійок згідно договору № 112-а від 25 травня 2005 року, а також [PERSON] від 03 квітня 2007 року прийому-передачі Майнових прав на Обєкт незавершеного будівництва (т. ІІ, а. с. 125), за яким ТОВ ВБК "МОНОЛІТ" передав, а [PERSON] отримала Майнові права на трикімнатну квартиру № 95 та [PERSON] від 21 травня 2008 року прийому-передачі Майнових прав на обєкт незавершеного будівництва (т. ІІ, а.с. 126), за яким ТОВ ВБК "МОНОЛІТ" передав, а [PERSON] отримала Майнові права на трикімнатну квартиру № 89. Окрім того, як було встановлено під розгляду справи, сплата коштів [PERSON] за квартиру № 89 відбулася згідно договору № 110-б від 17 травня 2005 року із ТОВ ВБК "Моноліт", а [PERSON] також сплатила вартість квартири № 95 згідно укладеного із ТОВ ВБК "Моноліт" договору № 112-а від 25 травня 2005 року, на виконання яких були укладені зазначені договори купівлі-продажу майнових прав. Так, за умовами договору № 110-б від 17 травня 2005 року між ТОВ ВБК "Моноліт" та [PERSON] (т. ІІ, а.с. 133), сторони даного договору зобовязувалися укласти договір згідно якого [PERSON] буде передано у власність трикімнатну квартиру № 89, за яку вона мала сплатити ТОВ ВБК "Моноліт" 669 024 гривні 00 копійок. Відповідно до договору № 112-а від 25 травня 2005 року, укладеним ТОВ ВБК "Моноліт" із [PERSON] (т. ІІ, а.с. 138), із останньою також мав укладатися договір про передачу їй у власність трикімнатної квартири № 95 за умови сплати нею на користь ТОВ ВБК "Моноліт" 829\~462 гривні 50 копійок. Таким чином, враховуючи, що уклавши договір № 110-б від 17 травня 2005 року та договір № 112-а від 25 травня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди із ТОВ ВБК "Моноліт" з приводу характеристик і властивостей спірних квартир, їх вартості, умов набуття права власності на дані квартири, суд приходить до висновку, що правовідносини між ними щодо придбання у ТОВ ВБК "Моноліт" спірних квартир виникли при укладені вказаних договорів, тобто до прийняття та набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 15-го грудня 2005 року № 3201-VI, яким зокрема було доповнено статтю 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» вимогами до інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб. При цьому, ТОВ ВБК "Моноліт", на час укладення правочинів із [PERSON] та [PERSON], було замовником будівництва зазначеного житлового комплексу, що також підтверджується виданими Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Дозволом на виконання робіт № 5 від 28 січня 2004 року (т. І, а.с. 33), Дозволом на виконання робіт № 62/04-03/06 від 22 серпня 2006 року (т. І, а. с. 34), Рішенням № 1440 Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 16.12.2003 р. «Про погодження ТОВ ВБК "Моноліт" матеріалів вибору земельної ділянки площею 0,9 га наміченої для відведення в довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років під будівництво житлового комплексу з прибудованою школою мистецтв в м. Обухів біля будинку № 22 по вулиці Лермонтова» (т. І, а.с. 35), а також листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області у Київській області від 25.09.2009 р. № 7/10-1973 генеральному директору ТОВ "ВБК "Моноліт" (т. ІІ, а.с. 38). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Статтею 177 Цивільного кодексу України визначено, що до обєктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Як встановлено статтею 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Виходячи з цього речове право є юридичним поєднанням особи і речі, і всі субєкти визнають цей обовязок обмежуючи тим самим особисті домагання цього предмета, тим самим речове право має абсолютний характер. Речові права встановлюються законом, рішенням суду, заповітом або договором. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до частини 3 статті 331 Цивільного кодексу України (в редакції Закону України N 3201-IV від 15.12.2005), до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Предметом договору купівлі-продажу, у відповідності до частини 2 статті 656 Цивільного кодексу України, можуть бути майнові права, при цьому до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до статті 876 Цивільного кодексу України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] добросовісно сплатили в повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний кооператив "Моноліт" встановлену вартість спірних квартир та набули від останнього, бувшого на той час замовником будівництва, права на зазначені квартири за укладеними із ними договорами. Згідно договору від 12 травня 2010 року, укладеному між ТОВ ВБК "Моноліт", [PERSON] та [PERSON] (т. І, а.с. 27-29), до [PERSON] перейшли всі права та обовязки щодо квартири № 95, які належали [PERSON] за Договором купівлі-продажу майнових прав № 43-а від 15 березня 2007 року. 02 березня 2012 року ОК "ЖЕО "Веста" звернувся до Обухівської міської ради Київської області із листом № 02/03-13 від 02 березня 2012 року (т. І, а.с. 121) про оформлення прав власності на квартири у житловому будинку № 28 по вулиці Лермонтова в місті Обухів Київської області. У звязку із чим, рішенням від 06 березня 2012 року № 196 виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, вирішено оформити права власності на квартири членів Обслуговуючого кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста" згідно додатку (т. І, а.с. 113-120). На підставі вказаного рішення від 06 березня 2012 року № 196 виконавчого комітету, Обухівською міською радою Київської області 30 липня 2012 року видано ОК "ЖЕО "Веста" Свідоцтва про право власності на спірні квартири (т. ІІ, а.с. 176). При цьому, суд звертає увагу, що оскаржувані свідоцтва про право власності видані всупереч зазначеному рішенню від 06 березня 2012 року № 196 виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, так як вони оформлені не на членів Обслуговуючого кооперативу "Житлово-експлуатаційне обєднання "Веста", про що йдеться в даному рішенні виконавчого комітету, а безпосередньо на ОК "ЖЕО "Веста", що свідчить про відсутність прав окремих членів ОК "ЖЕО "Веста" на спірні квартири. У свою чергу, відповідач, ОК "ЖЕО "Веста" у якості обґрунтування своїх доводів щодо підстав оформлення права власності на спірні квартири, надав в судовому засіданні копії актів від 14 березня 2011 року прийому-передачі майнових прав на обєкти інвестування від Приватного акціонерного товариства "ДК МС-Інвест" (т. І, а.с. 77-78), яке, згідно п. 2 вказаних актів, як на підставу виникнення у нього права на зазначені квартири, посилається на Договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01-го червня 2005 року, укладений між ТОВ ВБК "Моноліт" та ПрАТ "ДК МС-Інвест" (т. ІІ, а.с. 51-55). Проте, як встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20-го грудня 2013 року у справі № 372/2301/13-ц (т. І, а.с. 101-104), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 березня 2014 року, провадження № 22-ц/780/1556/14 (т. І, а.с. 105-107), залишеними без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2014 року у справі № 6-13682св14 (т. І, а.с. 108-109), житловий будинок за будівельною адресою: Київська область, місто Обухів, будівельний майданчик № 1 біля будинку по вулиця Лермонтова, 22, є житлового будинку 28 по вулиці Лермонтова у місті Обухів Київської області, а замовником будівництва даного житлового будинку на час укладення із [PERSON] та [PERSON] договорів щодо придбання спірних квартир було ТОВ ВБК "Моноліт", яке мало право в зазначений період укладати договори щодо належного йому обєкту незавершеного будівництва. При цьому, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20-го грудня 2013 року у справі № 372/2301/13-ц також встановлено, що ПрАТ "ДК МС-Інвест" дозвільну документацію на будівництво житлового будинку 28 по вулиці Лермонтова у місті Обухів Київської області не отримувало та не виступало замовником будівництва. Окрім того, вказаним рішенням суду встановлено, що ПрАТ "ДК МС-Інвест" уклало Договір на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01-го червня 2005 року всупереч чинному законодавству та не виконало умов даного Договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01 червня 2005 року, а тому за прав цим договором на спірні квартири не набуло. Відсутність у ПрАТ "ДК МС-Інвест" прав замовника будівництва щодо спірних квартир та не виконання ним умов Договору на інвестування будівництва житлового будинку з прибудованою школою мистецтв № 02/06/05 від 01-го червня 2005 року також знаходять своє підтвердження у рішенні Господарського суду Київської області від 20-го липня 2010 року у справі № 10/111-10 (т. ІІ, а.с. 22-31), яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 14-го жовтня 2010 року у справі № 10/111-10 (т. ІІ, а.с. 32-38), а також у довідці ТОВ "ВБК "Моноліт" від 10.08.2010 р. № 27 про витрати по обєкту «Житловий комплекс з прибудованою школою мистецтв в м. Обухів по вул. Лермонтова» (І черга) (т. ІІ, а.с. 18). У відповідності до частини 3 статті 61 Цивільного кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, відповідач, ОК "ЖЕО "Веста" не могло набути від ПрАТ "ДК МС-Інвест" прав на спірні квартири, як на окремі обєкти цивільних прав, в силу відсутності таких прав в останнього. Згідно абзацу першого пункту 5 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р.\~ № 5, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Як передбачено пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013\~ № 3, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19\~Закону\~України від 1 липня 2004 року № 1952-IV\~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393\~ЦК\~визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. До того ж, враховуючи пояснення представника відповідача, ОК "ЖЕО "Веста", [PERSON], про підставу для відмови в задоволені позову у звязку із спливом позовної давності, суд зазначає, що частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Проте, під час розгляду справи такої заяви не подавалось, а тому у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивачів. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачі дізналися про оформлення за ОК "ЖЕО "Веста" права власності на спірні квартири, що порушує права позивачів, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46483066 та № 46483307 від 28.10.2015 р. (т. І, а.с. 36-37). Відтак строк позовної давності, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України, за заявленими вимогами позивачів не сплинув. На підставі вище викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, слід покласти на відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,\~стягнувши їх на користь позивачів.

Outcome: approved