Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

у липні 2017 року ДП "Наш дім" звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги та інфляційні витрати. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться у будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює ДП "Наш дім". Відповідачі проживають у квартирі, користуються комунальнами послугами, проте відмовяються приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, сплачувати за холодну воду, каналізацію, газ та електропостачання. За період з 01 травня 2014 року по 01 травня 2017 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 6 586 грн. 96 коп., з яких сума боргу за три роки становить 3 475 грн. 48 коп. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3 475 грн. 48 коп. заборгованості, 1 551 грн. 34 коп. інфляційних втрат та 191 грн. 58 коп. 3% річних. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року відмовлено у прийнятті заяви ДП "Наш дім" про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги. (а.с. 81) Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних п ослуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченн , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3 виданою ДП "Наш дім" № 558 від 30.06.2017 р. (а.с. 79). Згідно наданого ДП "Наш дім" розрахунку заборгованість за надані відповідачам житлово- комунальні комунальні послуги за період з 01 травня 2014 року по 01 травня 2017 року становить 3 475 грн. 48 коп. (а.с. 9) З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2016 року позивач направив [PERSON] вимогу про сплату заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території. (а.с. 80). За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За таких підстав заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп. в рівних частинах.

Outcome: approved