Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування обтяження (заборона на нерухоме майно) реєстраційний номер 5411179, зареєстроване 01.08.2007 за № 5411179 реєстратором: Приватний нотаріус Мироник О.В.,[ADDRESS], накладене на домоволодіння загальною площею 539,2 кв.м за адресою: [ADDRESS], РПВН: [NUMBER], що належить [PERSON]; скасувати обтяження (заборона на нерухоме майно) реєстраційний номер 5411197, зареєстроване 01.08.2007 за № 5411197 реєстратором: Приватний нотаріус Мироник О.В.,[ADDRESS], накладене на земельну ділянку площею 0,193 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, адреса: [ADDRESS], що належить [PERSON]; Скасувати обтяження (іпотека) реєстраційний номер 5411231, зареєстроване 21.08.2007 реєстратором: Приватний нотаріус Мироник О.В..[ADDRESS], накладене на домоволодіння загальною площею 539,2 кв.м та земельну ділянку площею 0,193 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, адреса: [ADDRESS], що належать [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Із наведенного законодавства випливає, що право на виключення майна з акта опису та звільнення його з-під арешту належить власнику. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Таким чином, інформація, яка повинна була бути надана банком до моменту укладення договору з позичальником, є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов'язковість її оприлюднення прямо передбачена законом. Відсутність в кредитному договорі мети кредиту, обов'язків та відповідальності банку, а також не здійснення банком письмового оприлюднення, передбаченого п. 2. ст. 2 Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", не можуть бути підставами для визнання кредитного договору недійсним, оскільки вказане невиконання свідчить про недотримання сторонами вимог щодо істотних умов, які є необхідними при укладенні вказаного договору, а отже кредитний договір, а також іпотечний договір, (як похідний від первинного) є неукладеними. Так, згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Окрім цього, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив у п. 14, що суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, За приписами ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст. 638 ЦК України суттєвими умовами договору є умови про предмет договору і умови, визначені законом як суттєві і які є необхідними для даного виду договору. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять у тому числі умови, які є обов'язковими згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з пунктом 8 статті 181 Господарського кодексу України (ГК України): «У разі, якщо сторони не досягнули згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України». Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку», Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Як встановлено в судовому засіданні, 01 серпня 2007 року між акціонерним банком «Київська Русь» в особі Київської філії АБ «Київська Русь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (далі - банк, Відповідач, Іпотекодержатель) та [PERSON] (далі - позивач,) був укладений кредитний договір № 31-03.2-1 (далі -кредитний договір). Згідно з умовами кредитного договору позивачу було відкрито відкличну відновлювальну кредитну лінію строком з 01 серпня 2007 року по 31 липня 2010 року з лімітом кредитування в розмірі 1 500 000,00 грн. (Один мільйон п'ятсот тисяч гривень 00 коп.) із сплатою 19% річних. Згідно з договором про внесення змін від 31.07.2012 р. строк дії кредитного договору продовжено до 01 серпня 2013 р., а загальна заборгованість за договором визначена в сумі 1 672 292,48 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 01.08.2007 року досвідчений Мироник О.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 4361 (далі - Договір іпотеки), у відповідності до якого Іпотекодавець (позивач) передав Іпотекодержателю (банку) в іпотеку наступне майно : земельну ділянку площею 0,193 га, що знаходиться [ADDRESS]; домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2006 року Путрівською сільською Радою на підставі рішення від 26 липня 2006 року за №58 та зареєстрованого Васильківським міжрайонним БТІ в реєстрі прав власності за реєстраційним номером [NUMBER]. Загальна вартість нерухомого майна (разом із земельною ділянкою),що передана в іпотеку, за погодженням сторін, згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Некос-Ріелті», на момент укладення договору становила 3 713 831,00 грн. (Три мільйони сімсот тринадцять тисяч вісімсот тридцять одна гривня) 00 коп. Відповідно, до Державного реєстру було внесено записи №4362 та 4363 про обтяження вищезгаданого майна іпотекою (заборона відчуження). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2015 року у справі № 362/3073/14-ц припинено правовідношення іпотеки, яке виникло між [PERSON] та АБ «Київська Русь» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь») на підставі договору іпотеки від 01.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованого в реєстрі № 4361. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З огляду на те, що застава (іпотека, як один з видів застави відповідно до ст. 575 ЦК України) має похідний характер від основного зобов'язання (кредитного договору), що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов'язання, незалежно від підстав такого припинення, а оскільки Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2013 року по справі №362\\6690\\13-ц було встановлено та обставина, що і кредитний, і іпотечний договір є неукладеними - то і відсутні підстави для наявності в Державному реєстрі запису про обтяження майна іпотекою, а саме: земельної ділянки площею 0,193 га, та домоволодіння, що знаходяться в [ADDRESS], а тому вимоги позову підлягають до задоволення.

Outcome: approved