Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У серпні 2014 року позивач ПАТ " Альфа Банк " в особі свого представника Василюк І.С. за довіреністю. звернувся до Дарницького районного суд м. Києва з позовом до [PERSON], залучивши третіх осіб: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, у своїй заяві просив стягнути з [PERSON], заборгованість - 2 412 899,51 грн., а саме: - за кредитом - 1 398 114,52 грн.; - по відсотках - 1 014 784,99 грн.; та судовий збір у розмірі 3 654 гривні. Ухвалою суду від 01.12. 2014 року до участі у вищезазначеній справ залучена третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві ( а.с. 91) В ході судового засідання 24 грудня 2014 року за вх. № 59822 через загальну канцелярію [PERSON], через свого представника [PERSON], за довіреністю, подала зустрічну позовну заяву до ПАТ "Альфа Банк" залучивши в якості третьої особи [PERSON] про припинення договору поруки ( а.с. 97-99). В судове засідання представник ПАТ " АЛЬФА БАНК " не з"явився, разом з позовною заявою представник за довіреністю Василюк І. С. подала до суду клопотання про розгляд справи без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів у справі. ( а. с. 28 ). Представник [PERSON] - [PERSON] проти первинного позову заперечив в повному обсязі, та просив суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та проси суд задовольнити позов з підстав зазначених у зустрічному позові. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився , про причини неявки суду не повідомив, через загальну канцелярію ндіслав письмову заяву за вх. № 2606 від 17.01. 2015 року, в якій посилається на той факт, що оскільки він не мав фінансової можливості виконати таку вимогу як оплатити заборгованість за кредитом у повному обсязі - 22.01. 2009 року за заявою банку на предмет іпотеки було вчинено виконавчий напис про можливість вчинення якого його попереджав банк у листі про дострокове повернення кредиту та про який він дізнався від відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, яка 19.04. 2011 року на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса відкрила виконавче провадження внаслідок проведення якого предмет іпотеки було реалізовано. Також підтверджує, що починаючи із 2008 року неодноразово отримував від ПАТ " Альфа-Банк" вимоги про сплату кредиту у повному обсязі ( в тому числі у червні 2011 року він отримував від банкуц вимогу про сплату 236 572,97 доларів США), однак виконати такі вимоги фінансової можливості не мав. Оскільки вперше із вимогою про сплату кредиту достроково банк звернувся до нього у 2008 році, вважає, що банк пропустив строк позовної давності на звернення до суду, а тому при розгляді справи просить також врахувати пропуст строку позовної давності та відмовити позивачу ПАТ " Альфа-Банк" у задоволенні позову. Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з"явився, про день та час був повідомлений у відповідності до вимог ст. 74-76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність представника позивача по основному позову та представника відповідача по зустрічному позову, ухваливши заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України. про що не заперечує представник позивача по зустрічному позову. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 2007 року Закрите акціонерне товариство " Альфа - Банк " , та фізична особа - [PERSON], уклали кредитний договір № 800000183 ( а. с. 5 ). Закритим акціонерним товариством " Альфа - Банк ", 19 серпня 2009 року, було приведено у відповідність до Закону України " Про акціонерні товариства" назву організаційно - правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства " Альфа - Банк " в Публічне акціонерне товариство " Альфа - Банк ". Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 185 000,00 дол. США. Свої зобов'язання Позивач виконав, що підтверджується випискою з особового рахунку, здійсненням позичальником першого платежу. Відповідно до листа № 13 - 210 / 7871 - 22612 від 07 грудня 2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу ( генеральна ліцензія ) на здійснення операцій з валютний цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України " Про систему валютного регулювання і валютного контролю ". Таким чином, операція надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Отже ЗАТ " Альфа - Банк " мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті. Відповідно до умов Договору, позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредит у сумі 185 000,00 дол.. США, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON].. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17 липня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 119296, 01 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1398114, 52 грн., за відсотками 86587, 90 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1014784, 99 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості В забезпечення виконання зобовязань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 17 квітня 2007 року Позивач та фізична особа - [PERSON], уклали Договір Поруки № 800000183. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач як поручитель поручається за виконання Позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу України Позичальник і Поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників ( Позичальника / Поручителів ) разом, так і будь - кого з них окремо. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1054 ЦК України ). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ( частина перша статті 553 ЦК України ). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( статті 251, 252 ЦК України ). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин ": " Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням, вимоги до поручителя є як направлення / вручення йому вимоги про погашення боргу ( залежно від умов договору ), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання. Як встановлено строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі у повному будь - якому випадку настав 14 липня .2011 року, оскільки 06 червня 2011 року позивач направив на адресу відповідача та очевидно і третьої особи, вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів та сплату штрафів з вимогою оплати повної суми заборгованості у будь-якому випадку протягом 37 днів з дати її направлення. 37 днем є 13 липня 2011 року, а відповідно право вимоги виникло 14 липня 2011 року, а тому підстави для стягнення відсутні у зв'язку із припиненням поруки. Порука припинилася у будь - якому випадку починаючи з 15 січня 2012 року - вказана дата є наступним днем за днем спливу 6 - місячного строку. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань ( внесення щомісячних платежів ), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ( з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України ) повинні застосовуватись і до поручителя. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 17 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке, у зв"язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки ( перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України ); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя ( друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України ); протягом одного року від дня укладення договору поруки ( якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги ), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя ( третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України ). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття " пред'явлення вимоги " та " пред'явлення позову ", як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки ( будь - який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України ) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку ( який є преклюзивним ) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову ), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку ( статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України ) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням ( якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами ) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання ( у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем ). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття " строк чинності поруки " повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначені вимоги закону судом не враховані, а тому висновки суду про те, що в банку право на пред'явлення вимоги до поручителя виникне 14 липня 2011 року, оскільки 06 червня 2011 року Позивач направив на адресу Відповідача і Третьої особи, вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів та сплату штрафів з вимогою оплати повної суми заборгованості у будь - якому випадку протягом 37 днів з дати її направлення. 37 днем є 13 липня 2011 року, а відповідно право вимоги виникло 14 липня 2011 року., а тому підстави для стягнення відсутні у зв'язку із припиненням поруки. Порука припинилася у випадку починаючи з 15 січня 2012 року - вказана дата є наступним днем за днем спливу 6 - місячного строк. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу На підставі статей 526, 527, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України боржник і поручителі несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання зобов'язання, строк виконання якого на час звернення до суду не настав, оскільки строк виконання основного зобов'язання встановлено до 26 листопада 2014 року. Із цього часу, на думку суду, відповідно до статті 261 ЦК України в позивача виникає право на пред'явлення вимоги як до боржника, так і до поручителів про солідарне стягнення заборгованості. Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, " основне зобов'язання " - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству "Альфа Банк " до [PERSON], треті особи: [PERSON], Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення заборгованості слід відмовити. Зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства " Альфа Банк ", третя особа [PERSON] про припинення договору поруки підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved