Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської Ради, Державного підприємства „ Центр державного земельного кадастру" про вилучення з земель територіальної громади земельної ділянки площею 125 квадратних метрів розташовану за адресою місто Одеса, вулиця Генерала Петрова,61 з виплатою її ринкової вартості, з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку та зобов'язання ДП „ Центр державного земельного кадастру" видати на його ім'я та зареєструвати державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку. В своєму позові посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 07.03.2003р. за № 98 йому надана в довгострокове платне користування, на умовах оренди строком на 10 років, земельна ділянка площею 46,0 кв. м. для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі та земельна ділянка площею 79,0 кв. м. для експлуатації та обслуговування літнього майданчика, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 61. Згідно зі свідоцтвом про право власності на нежилу будівлю, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 23.03.2004р. за № 220/01-04, він є власником нерухомого майна , а саме - нежилої будівлі, розташованої за цією ж адресою. На протязі чотирьох років він сумлінно виконував зобов'язання як орендар земельної ділянки, та як власник нерухомого майна, а у 2007 році звернувся до Одеської міської ради з заявою про надання дозволу про викуп земельної ділянки. У 2007 році він отримав декілька листів з департаменту звернення громадян виконавчого комітету Одеської міської Ради про надіслання його заяв для розгляду до Управління Архітектури та містобудівництва та до Одеського міського управління земельних ресурсів. Оскільки, на його неодноразові звернення до компетентних інстанцій, тільки у березні 2009 року позивач отримав відповідь Управління архітектури та містобудування, що продаж даної земельної ділянки не є доцільним, з підстав , які на його думку не основані на законі, він вимушений звернутися з наступним позовом до суду. справа №2-1489/10 В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала та показала суду, що [PERSON], будучи власником об'єкту нерухомого майна та користувачем спірної земельної ділянки, у 2007 році звернувся до Одеської міської Ради - єдиного органу в місті Одесі, який уповноважений вирішувати питання щодо викупу земельних ділянок. В серпні 2007 року виконавчий комітет Одеської міської Ради надіслав його документи для розгляду до міського управління земельних ресурсів. Міське управління земельних ресурсів, запропонувало її довірителю надати пакет необхідних документів, до складу якого також повинен входити позитивний висновок Управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради, щодо можливості продажу землі. Оскільки після звернення до УАМ у 2007 році, минуло вже більше двох років, а висновок управління підготувало тільки у березні 2009 року, якій крім того не ґрунтується на законі, вважає що права її довірителя порушені і підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог про вилучення земельної ділянки з земель територіальної громади з перерахуванням грошових коштів, що складають її вартість, про визнання права власності на земельну ділянку та зобов'язання ДП „ Центр державного земельного кадастру" видати та зареєструвати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON]. Представник Одеської міської Ради в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що по спірному об'єкту нерухомості, землеустроєм не розроблявся проект відводу земельної ділянки, що є обов'язковим при отриманні державного акту на право власності на землю з будь-яких підстав, чи при приватизації, чи при продажі земельної ділянки. Крім того, представник Одеської міської Ради вважає що Одеська міська Рада не приймала будь- яких рішень з приводу заяви [PERSON] про викуп земельної ділянки . розташованої за адресою місто Одеса, вулиця Генерала Петрова,61. Вказані підстави, на думку представника відповідача, забороняють вилучення даного об'єкту нерухомості з земель комунальної власності. Представник Державного підприємства „ Центр державного земельного кадастру" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та вважає, що підприємство яке він представляє не може бути ні відповідачем , ні третьою особою з боку відповідача по даному позову. Представник ДП „Центр" пояснив суду, що в разі задоволення позову [PERSON]О, рішення суду після набрання ним чинності, після накладення необхідних резолюцій керівництва Одеської міської Ради, обов'язково виконується підприємством, яке він представляє. В разі невиконання рішення, позивач може скористатися правом зверненш до суду. Оскільки на сьогоднішній день, ДП „Центр державного земельного кадастру " не відмовляється виконувати будь-які рішення з приводу спірної земельної ділянки, воно н< може бути залучене до розгляду справи. Представник третьої особи міського управління земельних ресурсів Одеської міськради і судове засідання неодноразово не з,являвся. Про місце і час слухання справи був сповіщенні своєчасно, про що свідчать судові розписки. Суд вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази вважає, що позо! [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітет Одеської міської ради від 07.03.2003р. за № 98 [PERSON] надана довгострокове платне користування, на умовах оренди строком на 10 років, земельна ділянк площею 46,0 кв. м. для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі та земельна ділянк площею 79,0 кв. м. для експлуатації та обслуговування літнього майданчика, які розташоваї за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 61. Згідно зі свідоцтвом про право власності на нежилу будівлю, виданим Виконавчи комітетом Одеської міської ради 23.03.2004р. за № 220/01-04, [PERSON] є власнико нерухомого майна , а саме - нежилої будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, ву. [PERSON], 61. Як вибачається з свідоцтва про державну реєстрацію серія В02 номер 426954 [PERSON] зареєстрований Виконавчим комітетом Одеської, міської Ради. ! фізична особа -підприємець, про що 16.12.1999 року , про що в єдиний державний реєс включені відомості під номером 2 5560170000056118. Зі свідоцтва про сплату єдиного податку від 01.2006 року , [PERSON]О . як суб'єкт підприємницької діяльності, має праве на роздрібну торгівлю продовольчими та непродовольчими товарами в магазині, ще знаходиться за адресою: місто Одеса вулиця Генерала Петрова, 61. 24 липня 2007 року [PERSON] звернувся до керівництва виконавчого комітету Одеської міської Ради заявою про викуп орендованої ним земельної ділянки, та отримаЕ відповідь за підписом заступника директора департаменту з питань звернень громадян виконавчого комітету Одеської міської Ради, що його заява надіслана до Управління архітектури та місто будування для розгляду та інформування про наслідки. 30 серпня 200" року позивач знов звернувся до керівництва виконавчого комітету Одеської міської Ради з заявою, що зареєстрована в ОМР за № 36-М -5169/2 про викуп орендованої ним земельної ділянки. На цю заяву позивач отримав відповідь вже за підписом директора департаменту з питань звернень громадян виконавчого комітету Одеської міської Ради, про те що його клопотання надіслане до Одеського міського управління земельних ресурсів для розгляду та інформування про наслідки. Згідно з частиною 3 статті 128 Земельного Кодексу України орган державної влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву ( клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( якщо такий проект відсутній) та /або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Як вибачається з листа за № 01-26/М-З 6-1322-04 від 18.09.2007р. Одеського міського управління земельних ресурсів, складеного на ім'я позивача, останньому повідомлено, що для підготовки матеріалів з продажу земельних ділянок, а також розгляду питання про включення їх до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу, йому необхідно надати до управління земельних ресурсів документи згідно переліку, а також позитивний висновок УАМ, після чого буде підготовлений відповідний проект рішення Одеської міської ради про включення ділянок до переліку продажу. З цих підстав суд робить висновок про те, що по даному земельному об'єкту для підготовки матеріалів, достатньо було представленого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розроблявся при укладанні між [PERSON] та Одеською міською Радою договору про право користування спірною земельною ділянкою. З цих же підстав, суд вважає необгрунтованими пояснення представника відповідача, що без розроблення нового проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, задовольнити позов неможливо. Суд також вважає не обґрунтованими заперечення на позов представника органу місцевого самоврядування в тієї частині, що Одеська міська Рада взагалі не приймала будь-яких рішень за заявою [PERSON] щодо викупу землі, тому що згідно із вищезазначеною нормою закону, компетентному для вирішення цих питань органу, надається місячний строк для прийняття рішення. В іншому випадку така заява вважається залишеною без розгляду. Згідно з частиною 5 ст. 128 Земельного Кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної та комунальної власності для потреб, визначених Земельним Кодексом України, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів автономною республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Підстави для відмови в продажі земельної ділянки передбачені в частині 5 статті 128 ЗК України , а саме: неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; якщо щодо суб'єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; встановлена ЗК заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; відмова авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Як вибачається з листа Одеського міського Управління земельних ресурсів, від 25.03.2009 року, за № 01-26/м-34-236-04, складеного на ім'я [PERSON], управління з посиланням на лист У AM від 12.03.2009 року , повідомляє , що торгівельний павільйон, розташований на земельній ділянці площею 125 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 61, знаходиться за лінією забудови на території зеленої зони , є тимчасовим торговим об'єктом з легких металевих конструкцій, у зв'язку з чим, УАМ вважає продаж даної земельної ділянки не доцільним. З цих підстав суд робить висновок про те, що Одеське міське управління земельних ресурсів, відмовило позивачу у розгляді його заяви , із-за відсутності позитивного висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради, які в свою чергу послалися на заборону продажу земельних ділянок , що входять до складу зеленої зони та на яких розташовані тимчасові торгівельні об'єкти, яким на думку управління земельних ресурсів є нежила споруда, належна позивачу на праві власності. Відповідно до вимог статті 50 ЗК України однією із категорій, що входять до складу земель України - є землі рекреаційного призначення, тобто землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Згідно зі статтею 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів. Зелені зони з урахуванням їх природних якостей виконують еколого - захисні, санітарно-гігієнічні та рекреаційні функції. Землі зелених зон виступають різновидами земель рекреаційного призначення. У межах населених пунктів до земель рекреаційного призначення належать землі: міських лісів, парків культури та відпочинку, скверів та садів житлових районів та мікрорайонів ; міських пляжів, водойм, спортивних комплексів , басейнів, соціально- культурних та природних об'єктів ; ботанічних та дендрологічних парків, зоологічних садів, деяких частин національних природних парків. Визначення земель рекреаційного призначення для цілей , передбачених статтею 51 ЗК України , а також для спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації відбувається згідно із законами України від 16 листопада 1992 року „ Про основи містобудування" та від 20 квітня 2000 року ., Про планування та забудову територій". Визначення складу земель рекреаційного призначення здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно - господарського устрою . Забудова земель рекреаційного призначення об'єктами які не передбачені містобудівною документацією та планами земельно-господарського призначення заборонена. Однак ні стаття 51 ЗК України, ні інше земельне законодавство не містить заборони щодо вилучення( викупу) земельних ділянок, які входять до складу зелених зон. З цих підстав суд робить висновок про те, що посилання Одеського міського управління земельних ресурсів та Управління архітектури та містобудування на розташування торгового об'єкту у складі земельної зони не може бути підставою для відмови у продажі спірної земельної ділянки. Крім того, Одеською міською Радою, не представлена до суду затверджена містобудівна документація та план земельно- господарського устрою, які б визначали спірну земельну ділянку площею 125 квадратних метрів, за адресою вулиця Генерала Петрова,61 як таку, що входить до складу земель рекреаційного призначення. Відповідно до вимог статті 182 ЦК України, нерухомим майном вважаються земельні ділянки та все те, що розташоване на них і міцно з ними пов'язане, тобто об'єкти . переміщення яких без збитків - є неможливим. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Тимчасові споруди до об'єктів нерухомого майна не відносяться та державній реєстрації не підлягають. Як вибачається з документа, що посвідчує право власності [PERSON] на нежилу будівлю, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 23.03.2004р. за № 220/01-04, дане свідоцтво зареєстроване у КП „ОМБТІ та РОН" у реєстровій книзі № 32 ( нежиле) на сторінки 29 за реєстровим номером 653 від 05 квітня 2004 року. З цих підстав суд робить висновок про те, що посилання відповідача на належність позивачу на праві власності тимчасового торгового павільйону, не ґрунтуються на законі тому що державна реєстрація тимчасового об'єкту законом не передбачена. Суд також вважає необгрунтованою відмову у викупі земельної ділянки, у зв'язку з тим, що на ній розташований тимчасовий торговий об'єкт, тому що Земельний Кодекс України, не містить заборони викупу землі, на якій розташовані тимчасові об'єкти. Як вибачається із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення ( кадастровий номер 5110137300:62:001:002Г загальною площею 125 квадратних метрів, з цільовим призначенням для експлуатації те обслуговування торговельного павільйону з літнім майданчиком, яка розташована зг адресою : м. Одеса, вулиця Генерала Петрова,61, складеного [PERSON] приватним підприємством „ Лідер", суб'єктом оціночної діяльності , що має ліцензію серії АВ № 188795 від 13.11.2006 року на проведення землевпорядних та земельнооціночних робіт, яке видана Державним Комітетом України по земельних ресурсах 12.12.2006 року, ринкові вартість спірної земельної ділянки складає 158800,00 гривень. Із вищезазначеного суі робить висновок що саме ця сума повинна бути перерахована [PERSON] на рахунок Одеської міської Ради , як плата за земельну ділянку, яка на час розгляду справи знаходиться в його користуванні. Пленум Верховного Суду України в своєї постанові від 16.04.2004р. за № 7 «Про практик\ застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначив, ще захист прав громадян на земельні ділянки в судовому порядку відбувається у форм передбаченою ч. З ст. 152 ЗК України. При оскарженні рішень органів виконавчої влади чґ місцевого самоврядування суд, при наявності підстав, визнає ці рішення недійсними ті зобов'язує орган виконати відповідну дію, чи сам визнає право за позивачем. [PERSON] обрав способом захисту своїх цивільних прав - визнанш права власності на земельну ділянку, тому суд, вважає на необхідне визнати за ним праве власності на земельну ділянку площею 125 квадратних метрів , яка знаходиться в йогс користуванні на умовах оренди, у тому числі ділянку площею 46 квадратних метрів - для експлуатації та обслуговування торговельного павільйону, ділянку площею 79 квадратних метрів - для експлуатації та обслуговування літнього майданчика. Суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання Державного підприємства „ Центр державного земельного кадастру" видати та зареєструвати на ім'я позивача державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 125 квадратних метрів за адресою місто Одеса, вулиця Генерала Петрова,61, яка знаходиться в його користуванні на умовах оренди, у тому числі ділянку площею 46 квадратних метрів - для експлуатації та обслуговування торговельного павільйону, ділянку площею 79 квадратних метрів - для експлуатації та обслуговування літнього майданчика, тому що згідно Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04 травня 1999 року „ Про затвердження інструкції про порядок складання , видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі". до компетенції Центру державного земельного кадастру при Держкомзему відноситься не тільки реєстрація права власності на землю а також складання та видача державних актів на право власності на землю. На підставі викладеного та

Outcome: approved