Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В листопаді 2015 року позивачка звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.09.2008 року та договору дарування від 1.10.2009 року вона є власником вбудованих нежилих приміщень, розташованих в будинку [ADDRESS], загальною площею 166,4 кв.м. та 87,9 кв.м. 2.04.2012 року між нею та відповідачем було укладені договори № 54 та № 55 «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території юридичній особі (суб*єкту підприємницької діяльності-ФЛ», при цьому впродовж дії вищевказаних договорів з боку виконавця послуг спостерігалися чисельні порушення вимог договорів та норм діючого законодавства. Отримавши відповідь на її звернення щодо надання актів виконаних робіт , вона звернула увагу, що відповідач посилається на можливість врегулювання питань виниклих під час дії договорів в Господарському суді. При вивченні змісту договорів нею було виявлено суттєве порушення при укладанні вказаних договорів, а саме те, що вказані договори були розроблені та надані їй на підпис , які розраховані для діяльності юридичної особи або для діяльності суб*єкту підприємницької діяльності -ФЛ, що виходить з назви договорів та що само по собі значно перевищує затрати , необхідні для виконання договору. У зв*язку з цим, 21.09.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про розірвання діючих договорів на підставі того, що відсутні відомості в реєстрі про особу -підприємця [PERSON] відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка надана державним реєстратором реєстраційної служби Дзержинського МУЮ 22.07.2015 року та у зв*язку з їх невідповідністю фактичним даним (тобто договір укладено з неіснуючим ФОП), однак відповіді на звернення з боку відповідачка [PERSON] не отримала. Просила розірвати договори № 54,55 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 12 квітня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги , посилаючись на порушення норм матеріального права , на неповне та неправильне дослідження доказів і встановлення обставин по справі. Представник позивачки в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Відповідач не з*явилися до суду апеляційної інстанції , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за таких підстав. Відмовляючи в задоволені позову , суд виходив з того, що позивачем не доведено , що приватним підприємством « ІРД» Філія « Техноком» не надавалися або надавалися не в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території , а тому відсутні підстави для розірвання договорів. Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки його зроблено у зв*язку з неповним з*ясуванням судом обставин , що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ч. 1 п. 1,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухваленні нового рішення за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язком виконавця є підготовка та укладення зі споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку споживача, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору визначені Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою КМУ від 20 травня 2009 року N 529. Встановлено, що позивачка є власником вбудованих нежилих приміщень , розташованих в будинку [ADDRESS], загальною площею 166,4 кв.м. та 87,9 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2008 року та договору дарування від 21.10.2009 року. Відповідно до договору на утримання жилих будинків та прибудинкових територій громади м. Дзержинська від 26 березня 2012 року , укладеного між Дзержинською міською радою та Приватним підприємством «ІРД», останній є виконувачем послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій м. Дзержинська. Тарифи на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій встановлені виконавчим комітетом Дзержинської міської ради та затверджені на підставі відповідних рішень про затвердження тарифів № 455 від 29.12.2011 року та № 28 від 07.02.2012 року. Відповідно до вказаних рішень тариф на обслуговування будинку [ADDRESS] становить 1,89 грн. за 1 кв.м. Встановлено , що 2.04.2012 року між позивачкою та філією»Техноком» ПП «ІРД» в особі директора , діючого на підставі положення про філію був укладений договір № 54 «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території юридичній особі(суб*єкту підприємницької діяльності-ФЛ)», предметом якого є надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], зокрема нежилого приміщення площею 87,9 кв.м з оплатою 166,13грн . на місяць, відповідно до тарифу на обслуговування будинку та є однаковим для всіх мешканців будинку [ADDRESS]. 2.04.2012 року між ФО [PERSON] та філією»Техноком» ПП «ІРД» в особі директора, діючого на підставі положення про філію був укладений договір № 55 «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території юридичній особі(суб*єкту підприємницької діяльності-ФЛ)», предметом якого є надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], зокрема нежилого приміщення площею 166,4 кв.м. з оплатою 314,50 грн. на місяць. В подальшому сторонами були узгоджені розбіжності до вказаного договору, які відобразилися в протоколі узгодження розбіжностей. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка просила розірвати договори № 54 та № 55 з підстав ст. 651, 652 ЦК України з посиланням на те, що відсутні відомості в реєстрі про особу -підприємця [PERSON] відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка надана державним реєстратором реєстраційної служби Дзержинського МУЮ 22.07.2015 року та у зв*язку з їх невідповідністю фактичним даним (тобто договір укладено з неіснуючим ФОП), що є свідченням факту суттєвої зміни обставин. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та і в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Статтею 652 ЦК України передбачено можливість зміни або розірвання договору у зв*язку з істотною зміною обставин. Так, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити , вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачкою не надано суду доказів щодо істотного порушення договору другою стороною або істотної зміни обставин , якими сторони керувалися при укладені договору. Посилання позивачки , що договори були розроблені та надані їй на підпис , які розраховані для діяльності юридичної особи або для діяльності суб*єкту підприємницької діяльності -ФЛ, що виходить з назви договорів та що само по собі значно перевищує затрати безпідставні, оскільки вищевказана назва договорів не є свідченням істотного порушення договору другою стороною або істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору , а форма та зміст (умови) типового договору визначені Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З огляду на викладене, законних підстав для задоволення позовних вимог немає. За вказаних обставин , апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Outcome: partial