Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станілавовича №1151411 від 22.12.2020 про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості у сумі 31930,46 грн. згідно кредитного договору № 630272300 від 09.06.2015, укладеного з АТ «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання про стягнення судових витрати по справі. Свої вимоги мотивують тим, що по місцю її роботи до ТзОВ «ТОР-Захід» на виконання надійшла постанова від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В. про звернення стягнення на її заробітну плату. З вказаної постанови вона дізналася про те, що вона винесена на підставі виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №1151411 від 22.12.2020. При ознайомленні з виконавчим написом стало відомо, що з позивача на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 31930,46 грн., з яких: 10511,88 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18,19 грн. прострочена заборгованість по несплачених відсотках, 11743,41 грн. строкова заборгованість по несплачених відсотках, 9006,98 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями, 650 грн. за вчинення виконавчого напису. Як вбачається з вказаного виконавчого напису, позивач є боржником за кредитним договором № 630272300 від 09.06.2015, укладеного з АТ «Альфа-Банк», проте в подальшому правонаступником на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором є ТОВ «Вердикт-Капітал». Вказує, що укладений договір між нею та ПАТ «Альфа-Банк» нотаріально не посвідчувався, а лише скріплявся підписами та печатками сторін, що фактично є підставою длявідмови нотаріусу у видачі виконавчого напису. Також зазначає, що вимоги, які нотаріус вважав безспірними, позивачем не визнаються, оскільки спосіб їх нарахування суперечить вимогам чинного законодавства, тому наявність, строк та розмір даних вимог може бути констатовано виключно в судовому порядку в межах позову кредитора про стягнення боргу за кредитним договором № 630272300 від 09.06.2015. Приватний нотаріус не мав правових підстав для встановлення безспірності, оскільки є встановлена законом процедура встановлення такої безспірності, тому при вчиненні вказаного виконавчого напису не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та не взяв до уваги, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 були скасовані зміни до Переліку в частині можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Враховуючи зазначене, вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, а саме норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Тому, на підставі викладеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1151411 від 22.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станілавовичем, та стягнути із відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] та представник позивача адвокат Долинка О.А. в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про слухання справи у їхній відсутності, вимоги позовної заяви підтримали та просять позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковський О.В. надав суду відзив, у відповідності до якого просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Зазначає, що ними були дотримані всі вимоги щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Заборгованість, вказана у виконавчому написі, є безспірною, про що надані нотаріусу всі необхідні документи, та не спростовано позивачкою у позовній заяві. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та просить врахувати, що позивачем не надано доказів про оплату послуг адвоката, а, отже, відсутні підстави для відшкодування таких витрат. Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станілавович в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Ухвалою суду від 25.03.2021 заяву позивача задоволено та зупининено стягнення в межах виконавчого провадження №64178473 від 28.01.2021, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., з виконання виконавчого напису №1151411 від 22.12.2020, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт-Капітал» заборгованості в розмірі 31930,46 грн., до набрання законної сили рішення у даній цивільній справі. Виконання ухвали доручено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Малковій М.В. 26.04.2021 представником відповідача ТОВ «Вердикт капітал» надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, у відповідності до якого позов товариство не визнає та просить відмовити у його задоволенні, та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що 09.06.2015 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівки» укладено кредитний договір №630272300, у відповідності до якого позивачка отримала кредит та отримала картку строком до червня 2017 року (а.с.17-21). В подальшому право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ "Вердикт Капітал" відповідно до договору факторингу. Станом на 11 грудня 2020 року в позивачки утворилась заборгованість за наданим їй кредитом у розмірі 31280,46 грн., з яких: 10511,88 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18,19 грн. прострочена заборгованість по несплачених відсотках, 11743,41 грн. строкова заборгованість по несплачених відсотках, 9006,98 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями (а.с. 22). 22.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станілавовичем було вчинено виконавчий напис №115141, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Вердикт Капітал" за кредитним договором №6302722300 від 09.06.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , заборгованість на загальну суму 31930,46 грн. (а.с. 16). 28.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса №115141 від 22.12.2020 (а.с.12-13). Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса №115141 від 22.12.2020 за зверненням ТзОВ "Вердикт Капітал" на суму 31930,46 грн., яка включає в себе заборгованість за кредитним договором №6302722300 від 09.06.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Оцінка суду: врахувавши позицію позивача, викладену в її позовній заяві, позицію представника відповідача, викладену у відзиві, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально (а.с.17-21). В той же час приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станілавович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 22 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №115141, таким, що не підлягає виконанню. А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також разом із позовною заявою 24.03.2021 позивача надіслала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 25.03.2021 задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1151411 від 22.12.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станілавовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31930,46 грн. по виконавчому провадженню №64178473, до набрання рішенням законної сили у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станілавович. Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, задоволення позову судовий збір у розмірі розмірі 908,00 грн. за подання позову та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . Крім того, згідно з положеннями ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, суд, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката. Водночас суд враховує, що відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 15.03.2021 до складу послуг входять: консультація, опрацювання наявних по справі документів - 500,00 грн., підготовка позовної заяви та подання її до суду - 1500 грн., супровід справи в суді першої інстанції - 1500 грн. Даний акт є додатком до договору про надання правової допомоги від 15.03.2021 адвокатом Дуткою Р.В. Також долучена квитанція № 435063 від 15.03.2021 про сплату на користь адвоката Дутки Р.В. 3000,00 (а.с. 23, 26, 27). Однак, під час розгляду даної справи в суді адвокат Дутка Р.В. участі в судових засданнях не брав, жодних клопотань, заяв, тощо, від імені та в інтересах позивачки не заявляв, натомість заяви в інтересах позивачки подавались адвокатом Долинкою О.А., повноваження якого підтверджені ордером серії АТ № 1007818 від 18.02.2021 (а.с. 41-43). Даних про розмір витрат, пов"язаних з наданням правничої допомоги адвокатом Долинкою О.А., матеріали справи не містять. За таких обставин підтвердженою є сума витрат за надання правничої допомоги адвокатом Дууткою Р.В. в розмірі 1500,00 грн., оскільки фактично супрвід справи в суді першої інстанції він не надавав. А тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved