Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 16.11.2014 року близько 11 год. 30 хв. в м.Черкаси по вул.В.Чорновола на перехресті з вулицею Чайковського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peuqeot-301, д/н 24 0886, належного Управлінню Державної служби охорони (УДСО) при УМВС України в Черкаській області під керуванням працівника [PERSON], а також автомобіля [NUMBER], належного [PERSON] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП належний позивачці автомобіль був механічно пошкоджений, водій [PERSON] отримав легкі телесні ушкодження, чим позивачам завдана матеріальна і моральна шкода. Цивільно-правова відповідальність водія Peuqeot-301, д/н 24 0886 була застрахована ПАТ "Українська охоронна страхова компанія". Уточнившись з позовними вимогами, просять стягнути з відповідача ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 19048,34 грн., матеріальну шкоду в розмірі франшизи 1000 грн. з відповідача УДСО при УМВС України в Черкаській області, стягнути з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн., покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів, адвокат [PERSON], позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити. Представник УДСО при УМВС України в Черкаській області [PERSON] позов визнала в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі франшизи 1000 грн., в цій частині не заперечувала проти задоволення позову, в іншій частині вказувала, що обов'язок з відшкодування шкоди має нести страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки. Представник ПАТ "Українська охоронна страхова компанія" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в наданому суду запереченні, вказував, що в зв'язку з надходженням на пульт охорони тривожного сигналу, здійснив виїзд та керував службовим автомобілем з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, водій [PERSON] у такому випадку згідно ПДР повинен був дати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, однак цього не зробив, що підлягає врахуванню при вирішенні позовних вимог про відшкодування шкоди. Заслухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що 16.11.2014 року близько 11 год. 30 хв. в м.Черкаси по вул.В.Чорновола на перехресті з вулицею Чайковського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peuqeot-301, д/н 24 0886, належного Управлінню Державної служби охорони (УДСО) при УМВС України в Черкаській області під керуванням працівника [PERSON], а також автомобіля [NUMBER], належного [PERSON] під керуванням [PERSON] ДТП сталась з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.01.2015р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. За фактом ДТП проводилось службове розслідування, висновок якого затверджений 26.11.2014р., також проводилась перевірка прокуратурою Черкаської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.12.2014 року, встановлено, що 16.11.2014р. о 11 год.30 хв. міліціонер водій [PERSON], керуючи службовим автомобілем Peuqeot-301, д/н 24 0886 на синьому фоні, належного Управлінню Державної служби охорони (УДСО) при УМВС України в Черкаській області, рухаючись по вул.В.Чорновола в напрямку від вулиці Ватутіна до проспекту Хіміків в м.Черкаси, наближаючись до перехрестя з вулицею Чайковського, з увімкненими звуковими та світловими сигналами, оскільки виїзд був здійснений на спрацювання сигналу тривоги на пульт охорони, під час переїзду перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора внаслідок порушення вимог п.2.3 "б" 12.3.3.1. ПДР допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] та здійснював поворот на дозволений (зелений) сигнал світлофора. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 15.12.2014р. № 1642/14-23 в кримінальному провадженні в момент виникнення небезпеки для руху водій автомобіля Peuqeot-301, д/н 24 0886 [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем [NUMBER] шляхом своєчасного застосування гальмування. Внаслідок ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], в звязку з чим позивачці завдано матеріальної шкоди пошкодженням майна на суму 18668,62 грн., що підтверджено висновком автотоварознавчого дослідження №23/15 від 17.02.2015. Крім того в результаті ДТП водій [PERSON]отримав ушкодження у вигляді садна мяких тканин голови згідно з висновком експерта № 2498 від 04.12.2014р. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] під час ДТП керував при виконанні трудових обовязків належним УДСО при УМВС України в Черкаській області автомобілем, тому УДСО при УМВС України в Черкаській області вважаєтся володільцем джерела підвищеної небезпеки та в силу ст.1187 ЦК України зобовязані нести обовязок перед позивачами по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Peuqeot-301, д/н 24 0886 застрахована в ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності № 9715935, дійсного до з 07.03.2014р. до 06.03.2015р., розмір франшизи 1000 грн., розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну 50\~000 грн., шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн. 31.03.2015р. позивачі звернулись до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" з заявами про виплату страхового відшкодування, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, однак до даного часу матеріальна та моральна шкода позивачам не відшкодовані. Згідно ст.ст.9, 12, 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У випадку, якщо потерпілий у встановленому законодавством порядку звернувся за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, але не отримав відшкодування з будь-яких причин, він має звернутись з відповідною вимогою до суду. У разі недосягнення згоди між потерпілим і страховиком щодо розміру завданої шкоди, така шкода, як і в інших випадках, визначається на підставі наданих сторонами доказів, у тому числі висновку експертизи. В підтвердження розміру збитків позивачем наданий висновок експертного дослідження щодо вартості відновлювальних робіт для ремонту пошкодженого автомобіля, що відповідає ст.1192 ЦК України. Крім того, після ДТП автомобіль в зв'язку з перевіркою правоохоронними органами перебував на охоронюваній автостоянці, в звязку з чим позивачкою було сплачено 830 грн., що підтверджується квитанцією від 05.02.2015р. Відповідно до ст.29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають до задоволення в частині стягнення з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" вартості відновлювального ремонту за відніманням суми франшизи 18668,62 1000 = 17668,62 грн., а також витрат на оплату послуг автостоянки 830 грн., всього 18498,62 грн., до стягнення з УДСО при УМВС України підлягає сума матеріальної шкоди, не покрита страховим відшкодуванням в розмірі франшизи 1000 грн. Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів,3) у душевних стражданнях., яких фізична особа, зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна, 4) у приниженні честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів потерпілому відшкодовується страховиком моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, Згідно ст. 26-1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю (5%*100\~000 = 5000 грн.). В судовому засіданні встановлено, що в результаті ДТП з вини водія [PERSON], працівника Управлінню Державної служби охорони при УМВС України в Черкаській області позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді садна мяких тканин голови, чим було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях внаслідок фізичного болю, тому суд з урахуванням принципів справедливості та доцільності, беручи до уваги, що з приводу ушкодження здоровя позивач за медичною допомогою не звертався, спеціального лікування йому не призначалось, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" підлягають до задоволення в розмірі 500 грн. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при визначенні розміру спричиненої моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу страждань позивача, можливості відновлення нормальних життєвих зв'язків. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для часткове задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат необхідно вирішити на підставі ст.88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує понесені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. До судових витрат відповідно до ст.ст.79, 84, 86 ЦПК України відносяться витрати по оплаті судового збору, правову допомогу, залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. Позивачкою понесені по справі судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 549,72 грн., що підтверджується квитанціями на оплату послуг спеціаліста в сумі 450 грн. та оплату поштових повідомлень 99,72 грн. в зв'язку з проведенням автотоварознавчого дослідження, а також понесені витрати на оплату правової допомоги адвокатом в сумі 2000 грн. згідно квитанції від 27.02.2015р., договору про надання правової допомоги від 27.02.2015р. та акту виконаних робіт від 09.06.2015р. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, тривалості судових засідань у справі, які відбувались за участю адвоката, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідачів на користь позивачки підлягають судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 1218*4%/100%*3 год. = 1461,60 грн., а також витрати по оплаті судового збору 243,60 грн. та оплату за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 549,72 грн., всього 2254,92 грн., дані витрати підлягають до стягнення з відповідачів в рівних частках пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При подачі позову позивачем оплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., тому відповідно до ст.88 ЦПК України вказані витрати підлягають до стягнення з страхової компанії на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved