Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 07.12.2018 відповідач звернулася до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001830326 та отримання кредитної картки, відповідно до якої отримала кредит\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.05.2020 року її заборгованість перед позивачем становить 27857,99 грн., яка складається з наступного: 14424,65 грн. заборгованість за кредитом; 13433,34 грн. заборгованість за відсотками, у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми заборгованості. У судове засідання позивач не з`явився та в особі представника за довіреністю надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного розгляду справи. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, 15.11.2016 (позивач помилково зазначає дату заяви 07.12.2018) між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК», та [PERSON] (відповідач) було укладено договір про приєднання до банківських послуг в А-Банку для індивідуальних клієнтів, призваних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку (а.с.5). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.5 звор.-9, 10). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість \~відповідача за вказаним договором станом на\~04.05.2020 становить 27857,99 грн. з наступними складовими: 14424,65 грн. заборгованість за кредитом; 13433,34 грн. заборгованість за відсотками (а.с.4). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору). Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. \~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~ публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). \~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 \~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій,\~які склалися\~на кредитному\~ринку,\~строку користування\~кредитом,\~розміру облікової\~ставки та\~інших факторів\~на дату\~укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України\~ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. \~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~ Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві від 15.11.2016 процентна ставка не зазначена. Крім того, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» ознайомилася та погодилася відповідач, підписуючи анкету-заяву від 15.11.2016 р. про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правила банківських послуг у АТ "АКЦЕНТ-БАНК", надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських\~послуг у\~АТ «АКЦЕНТ-БАНК»\~не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://а-bank.ua/terms/), неодноразово змінювалися АТ «АКЦЕНТ-БАНК» . Така позиція повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що Витяг з\~Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розміщеного на сайті: https://a-bank.come.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останній для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони уклали у письмовому вигляді кредитний договір, в якому обумовили у письмовому вигляді порядок та розміри нарахування відсотків, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог\~позивача про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за відсотками\~та пенею. При цьому, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ «АКЦЕНТ-БАНК» щодо стягнення заборгованості за фактично отриманими та використаними позичальницею (відповідачем) коштами, які у добровільному порядку нею банку не повернуті. Разом з тим, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00001830326 від 15.11.2016, АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надав суду жодного належного та допустимого доказу щодо видачі позичальниці кредитних коштів, що позбавило суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та взагалі наявність або ж відсутність такої заборгованості, адже матеріали справи не містять таких даних Так, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. За судового розгляду встановлено, що позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК», при зверненні до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитним договором №SAMABWFC00001830326 від 15.11.2016, виписку із особового рахунку відповідача не\~надавав,\~ як і не надав\~ доказів\~видачі\~картки та кредитних коштів відповідачу. Відтак, оскільки позивачем не доведено перед судом порушення його прав зі сторони відповідача, підстави для задоволення позову відсутні. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: dismissed