Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

01 квітня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позові зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 7,05 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП "Зоря" на території Любомирівської сільської ради Березнегуватського району. [INFO] помер їх батько [PERSON] . Відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року, батько прийняв спадщину після смерті сина, однак не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. В жовтні 2020 року вона звернулася до Березнегуватської державної нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині ненадання нею оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який видається в одному екземплярі і після смерті власника відновленню не підлягає та рекомендовано звернутися до суду. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. На підставі зазначеного, просить суд визнати за нею право в порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 7,05 умовних кадастрових гектарів, відповідно до паювання КСП "Зоря" в межах Березнегуватської селищної ради після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та успадкував право на вказану земельну ділянку відповідно до втраченого сертифікату серії МК № 0047464 від 10 липня 1996 року після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.30). Представник відповідача Березнегуватської селищної ради в підготовче засідання направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував.(а.с.13) Частина 3 ст.200 ЦПК України регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] виданого 09 серпня 2005 року виконкомом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 14 (а.с.31). За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 7,05 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП "Зоря" на території Любомирівської сільської ради Березнегуватського району і отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0047464 від 10 липня 1996 року, що підтверджується довідкою відділу у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (а.с.6). Відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року батько позивачки [PERSON] прийняв спадщину після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.16-17). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 2017 року виконавчим комітетом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 04 (а.с.32). На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 14 квітня 2011 року та зареєстрований у реєстрі за № 13, за яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, заповідав доньці [PERSON] (а.с.22). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована 31 серпня 2017 року за номером [NUMBER] (а.с.22 зворотня сторона) Із свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 1982 року за актовим записом № 15 Любомирівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, вбачається, що її батьком є " [PERSON] ". (а.с.33). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2016 року за актовим записом № 05 виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище на " [PERSON] ". (а.с.23). Так, відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1,3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.ст.1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З копії спадкової справи № 196/2017 зареєстрованої в реєстрі за № 705 державним нотаріусом Березнегуватської районної нотаріальної контори Миколаївської області, вбачається, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а.с.28). Однак, відповідно до роз`яснення завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою № 100/01-16 від 20 жовтня 2020 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.5). Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки виконавчого комітету Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області за № 293/04-12 від 27 червня 2017 року, вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований з 01 жовтня 1986 року по день смерті [INFO] по [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його донька [PERSON] (а.с.23 зворотня сторона.) Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року - судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, [PERSON] проживаючи на момент смерті разом зі своїм батьком [PERSON] успадкувала після його смерті спадкове майно, у тому числі і право на земельну частку (пай) як спадкоємиця за заповітом. У позові позивачка зазначили що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено. Оскільки чинним законодавством не передбачено видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай) у разі втрати, пошкодження сертифікату на право на земельну частку (пай), належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай). Про вказане свідчить також частина 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» яка передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що батько позивачки прийняв спадщину після смерті сина [PERSON] , позивачка є спадкоємицею померлого батька за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину та на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на оспорювану земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору. На підставі зазначеного,

Outcome: approved