Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

05.05.2020 до суду надійшла позовна заява, а 18.05.2020 уточнена позовна заява, [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І. з наступними вимогами: внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., серії ВТТ № 217798 , зареєстрованого в реєстрі № 491 (спадкова справа № 13/2011) від 10.07.2014 на ім`я [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та зазначити, що "спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у розмірі 10,58 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності КСП "Зміївський" замість "спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у розмірі 8,67 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності КСП "Зміївський". На обґрунтування уточненої позовної заяви зазначив про те, що [INFO] померла тітка [PERSON] . За життя [PERSON] являлась членом КСП «Зміївський» та отримала сертифікат на земельну частку (пай) із земель КСП «Зміївський». Після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк, як єдиний спадкоємець, звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. 10.07.2014 нотаріусом Гаврильєвим В.І. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у розмірі 8.67 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП «Зміївський». Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВТТ № 217798 посвідченим 10.07.2014 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 30.10.2019 він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про викопіювання із кадастрової карти для подальшого виділення в натурі (на місцевості) належної мені земельної частки (паю), яку він отримав у спадщину після [PERSON] та довідки зі звітності з кількісного обліку земель. З відповіді дізнався, що згідно книги записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), тітка [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) із земель КСП «Зміївський» розміром 10.58 умовних кадастрових гектарів. Таким чином, дізнався про порушення права як спадкоємця після [PERSON] , так як отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у розмірі 8,67 га, а не як зазначено у сертифікаті 10,58 га. 20.02.2020 він звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. із заявою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом ВТТ № 217798, посвідченим 10.07.2014 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., де просив виправити розмір земельної частки (паю) з 8,67 га умовних кадастрових гектарів на 10.58 га, як зазначено у сертифікаті. У відповіді на заяву 21.02.2020 нотаріус Гаврильєв В.І. повідомив, що відповідно до довідки Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, [PERSON] є власником права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату ХР № 0227757, виданим Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 02.06.1998 року, зареєстрованого 15.07.1998 року у книзі реєстрації сертифікатів за № 139 у розмірі 8,67 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Також нотаріус Гаврильєв В.І. повідомив, що не має процедурної можливості внести зміни до свідоцтва та порадив звернутися до суду. Крім того, з викопіювання з книги записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) він дізнався, що зміни щодо розміру земельної частки (паю) були внесені до книги лише після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин Головне управління Держгеокадастру у Харківській області безпідставно надало довідку приватному нотаріусу Гаврильєву В.І. про право [PERSON] на земельну частку (пай) у розмірі 8,67 га, та зменшило її площу. Про порушення свого права він дізнався у грудні 2019 року після отримання відповіді з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Враховуючи положення ч. 2 ст. 1300 ЦК України, просив внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.05.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.05.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.06.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2020 закрито підготовче провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Шевченко Д.В. надав заяву про розгляд справи без його участі та без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. На позовних вимогах наполягав в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв І.В. у звяві від 24.06.2020 позовні вимоги [PERSON] підтримав. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтвреджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого виконкомом Чемужівської сільської ради Зміївського трайну Харківської області (а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) у розмірі 8,67 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (нам місцевості), що перебуває в колективній власності КСП "Зміївський". Право на земельну частку (пай) належить померлій на підставі Свідоцтва направо на земельну частку (пай) серії ХР 0227757, виданого 02.06.1998 Зміївською районною державною адміністрацією на підставі рішення Зміївської районної державної адміністрації від 10.04.1998 за номером 195 та зареєстровано 15.07.1998 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 139. Спадкова справа 13/2011. Зареєстровано в реєстрі за номером 491 (а.с. 10, 11) З листа в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від04.12.2019 за № 29-20-11-9715/0/19-19 вбачається, що за інформацією, наданою Відділом уЗміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, встановлено, що відповідно до Книги записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП "Зміївський". Даний сертифікат у 2014 році [PERSON] переоформив на своє імёя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 8,67 умовних кадастрових гектарів. Після внесення зміну відповідний сертифікат [PERSON] отримав сертифікат, про що свідчить його пілдпис у Книзі. [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, так як не була внесена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акту на право колективної власності на землю КСП "Зміївський" серія ХР-12-00-001015 від 01.02.1998. Крім того, [PERSON] замовив 30.10.2019 у Відділі викопіювання із кадастрової карти та довідку із звітності з кількісного обліку земель для подальшого виділення в натури (на місцевості) земельної частки (паю) (а.с. 12) З відповіді приватного нотаріуса Зміївського районнного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. від 21.02.2020 за № 9/01-16 вбачається, що відповідно до довідки Держземагенства у Зміївському районі Харківської області виданої [PERSON] , мати є власником права на земельну частку (пай) на підставі Сертифікату ХР №0227757, виданого на її ім"я Зміївською райдержадміністрацією 15.07.1998, зареєстрованого 15.07.1998 у книзі реєстрації сертифікатів за номером 139 у розмірі 8,67 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості. Виправити помилку та внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину можливо у судовому порядку (а.с. 14) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області № 641/11777/13 від 14.11.2013встановлено факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0227757, виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства акціонерного товариства "Зміївський" на 10,58 умовних кадастрових гектарів, засвідчений 02.06.1998 головою Зміївської районної адміністрації, виданого на ім"я [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 15) 16.06.2020 до суду з Харківського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли матеріали спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 41-77) З наданої належним чином завіреної копії спадкової справи вбачається, що за наявними в архіві даними, згідно з документами приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І., які передано до нотаріального архіву в зв`язку з вилученням справ (документів) для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву, виявлено записи в алфавітній книзі обліку спадкових справ та книгах обліку і реєстрації спадкових справ за 2011, 2014 роки про заведення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , а саме: 13.10.2011 року до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 13.10.2011 року за порядковим № ЗО та заведено спадкову справу № 13/2011. 10.07.2014 року до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І. з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] . Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 10.07.2014 року за порядковим № 67 (за тією ж спадковою справою 13/2011). 10.07.2014 року за реєстровими №№ 488, 491 приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом племіннику померлої, [PERSON] (а.с. 41) Таким чином, оскільки оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом, є правовстановлюючим документом, а наявні у ньому порушення є перешкодою позивачу у розпорядженні належним йому нерухомим майном, [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 50 ЗУ "Про нотаріат", нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з пунктом 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5, у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Встановивши, що [PERSON] є одноосібним власником спадкового майна, яке перейшло до нього на передбачених законом підставах, суд, дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір. Законодавством України врегульовано можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, проте цим правом позивач не скористався, передчасно звернувшись з позовом за захистом прав, які відповідачем не оспорювались та не порушувались. Верховний Суд (постанова від 13.11.2019) зазначив, що передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У справі № 304/1300/16-ц ВС залишив без змін рішення судів про відмову у задоволенні позову особи та зазначив, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. У цій справі суди встановили, що позивач є одноосібним власником спадкового майна, яке перейшло до нього на передбачених законом підставах, інші особи, в тому числі і відповідач, не заперечували його майнових прав на спадкове майно, а у позові особа покликалась на наявність помилок у свідоцтві про право на спадщину. Тому ВС зазначив, що законодавством України врегульовано можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, проте цим правом позивач не скористався, передчасно звернувшись з позовом за захистом прав, які відповідачем не оспорювались та не порушувались (постанова від 24.07.2019). Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Тобто, судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане чи оспорене суб`єктивне право. У разі ж відсутності порушення, невизнання чи оспорення права позивача, суд відмовляє в такому позові, незалежно від його обґрунтованості. Щодо посилання позовача як на обгрунутвання вимого на ст. 1300 ЦК України суд зазначає наступне. Так, статтею 1300 Цивільного кодексу України передбачено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Також зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені за рішенням суду на вимогу одного із спадкоємців. У справі № 758/5329/15 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. Таким чином, судом встановлено, що позивач є одноосібним власником спадкового майна, яке перейшло до нього на передбачених законом підставах, а у позові особа покликалась на наявність помилок у свідоцтві про право на спадщину. Воаховуючи, що законодавством України врегульовано можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, проте цим правом позивач не скористався, передчасно звернувшись з позовом за захистом прав, які ніким не оспорювались та не порушувались, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed