Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали шлюб 09 лютого 2006 року, про що зроблений відповідний актовий запис за № 17. Від шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON] - [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Рахівського районного суду від 24.01.12. 2005 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 80 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення судового рішення пройшов значний проміжок часу, за цей період відбулася суттєва зміна цін на основні життєво необхідні товари повсякденного вжитку та продукти харчування, комунальні послуги. Відповідно змінився і мінімальний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який становить 1210 гривень для дитини віком від 6 років. Визначеного судовим рішенням розміру аліментів не вистачає для матеріального забезпечення потреб дитини та її виховання. Відповідач з дитиною не спілкується, у добровільному порядку ніякої допомоги на її утримання не надає. В даний час вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, тому звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення з [PERSON] на її користь для утримання дочки [PERSON] - [INFO], аліментів у твердій грошовій сумі, по 700 гривень, щомісячно. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач є молодою особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, тому вважає, що він має достатню можливість надати матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд призначити суму аліментів в межах 200- 250 гривень, при цьому зазначив, що він ніде не працює, має на утриманні 2 дітей у новоствореній сім'ї. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 09 лютого 2006 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON] - [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, "… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей". Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: "Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку". Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Також аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На підставі рішення Рахівського районного суду від 24.01.12. 2005 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, по 80 гривень щомісячно, до досягнення дівчинкою повноліття. У позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, Державою в цьому питанні також здійснені відповідні заходи: так, прожитковий мінімум у 2005 році (на момент винесення судового рішення, коли дитині сторін виповнилося 6 місяців), на дітей віком до 6 років становив 376 гривень , а у 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років (на момент розгляду справи в суді дитині сторін виповнилося 10 років) становить від 1286 гривень. Поряд з цим, суд констатує, що з 2009 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки, а визначений розмір аліментів у сумі 80 гривень, станом на сьогоднішній день є недостатнім для матеріального утримання дитини. Також із показів відповідача судом встановлено, що останній індивідуальною трудовою та підприємницькою діяльністю не займається, в районному центрі зайнятості не числиться, постійного місця роботи не має, має на утриманні двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Таким чином, враховуючи, усі наведені обставини справи те, що для неповнолітньої дитини сторін існує потреба в матеріальній допомозі, а також з врахуванням матеріального становища відповідача, наявності на його утриманні інших дітей, суд вважає, що в даному випадку слід позовні вимоги задовольнити частково, збільшивши розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду від 24.01.2005 року, до суми 500 гривень. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial