Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулась [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що відповідно до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №044-г/00-06 від 21.07.2006 року приватному виробничому підприємству «Добробут-СП» Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Фідобанк») був наданий кредит на суму 1 000 000 гривень на строк до 17 липня 2009 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором ПВП «Добробут-СП» Банку, згідно укладеного договору іпотеки від 21.07.2006 року, було передано в іпотеку нерухоме майно - очисні споруди зливних стоків, загальною площею 1256,00 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] 24 вересня 2013 року, 13 лютого 2014 та 10 жовтня 2014 року між нею та Банком були укладені договори поруки, за яким вона поручилися перед Банком за належне виконання ПВП «Добробут-СП» своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором частково у сумі 537 000 гривень. Станом на 29 жовтня 2013 рік за ПВП «Добробут-СП» рахувалася заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 537 000 гривень, яку вона, як поручитель погасила у повному обсязі. За таких обставин, до неї, відповідно до положень ст.556, 544 ЦК України перейшло права Кредитора до ПВП «Добробут-СП», а також права іпотекодержателя по договору іпотеки від 21.07.206 року. 10 жовтня 2014 року нею було подано до ПВП «Добробут -СП» вимогу про повернення сплаченої нею суми на користь Банку в рахунок погашення боргу підприємства за кредитним договором у розмірі 537 000 гривень терміном до 01.10.2015 року. У зазначений в вимозі строк підприємство борг не повернуло, посилаючись на фінансові складнощі. Крім того, відповідач заперечує проти укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачу їй у власність предмета іпотеки. На підставі викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 33, 36 ЗУ «Про іпотеку» просить суд визнати за нею право власності на об'єкт нерухомості - очисні споруди зливних стоків, загальною площею 1256,00 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно ПВП «Добробут-СП» з АБ «Факторіал банк» 21.07.2006 року був укладений договір про відкриття не відновлювальної кредитної лінії на суму 1 000 000 гривень. В забезпечення вказаного кредиту підприємством було передано в іпотеку Банку спірне нерухоме майно. Також зазначив, що [PERSON] виступила поручителем перед банком за належне виконання підприємством взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з фінансовими складнощами у підприємства перед Банком виник борг, який [PERSON]., як поручитель, погасила у повному обсязі. Повернути [PERSON] сплачені нею кошти ПВП «Добробут-СП» не може через брак коштів. З цих же причин підприємством не може укласти договір з останньою про передачу їй у власність іпотечного майна, оскільки не може оплатити послуги нотаріуса за оформлення такого договору. Представник третьої особи ПАТ «Фідобанк» при вирішенні спору покладався на думку суду. Також пояснив, що між АБ «Факторіал-Банк» та ПВП «Добробут СП» був укладений кредитний договір, в забезпечення якого підприємством було передано в іпотеку спірне нерухоме майно. Також за вказаним договором [PERSON] виступила поручителем перед Банком. Оскільки у ПВП «Добробут-СП» виникла заборгованість перед банком щодо повернення кредитних коштів, [PERSON], як поручитель погасила вказану заборгованість у повному обсязі та на даний час вказаний кредит повністю погашений та з сторони Банку жодних претензій майнового характеру до позивача та відповідача за цим кредитним договором не існує. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. 21 липня 2006 року між АБ «Факторіал банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та приватним виробничим підприємством «Добробут-СП » був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №044-г/00-06 за умовами якого, останнє отримало кредит у сумі 1 000 000 гривень зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 18% річних та кінцевим повернення кредитних коштів строком до 17 липня 2009 року. В якості забезпечення вказаного кредитного договору між АБ «Факторіал-Банк» та ПВП «Добробут-СП» 21 липня 2006 року був укладений іпотечний договір за яким підприємство передало в іпотеку Банку належне на праві власності нерухоме майно: очисні споруди зливних стоків, загальною площею 1256,00 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Пунктом 2.12 вказаного договору сторони визначили, що до третьої особи, яка виконала у повному обсязі вимоги Іпотекодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею іпотека. Також встановлено, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON], був укладений договір поруки за яким остання зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ПВП «Добробут-СП» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №044-г/00-06 від 21.07.2006 року в обсязі 236 163,63 гривень. 13 лютого 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON], був укладений договір поруки за яким остання зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ПВП «Добробут-СП» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №044-г/00-06 від 21.07.2006 року в обсязі 50 836,37 гривень. 10 жовтня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON], був укладений договір поруки за яким остання зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ПВП «Добробут-СП» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №044-г/00-06 від 21.07.2006 року в обсязі 250 000,00 гривень. Згідно представлених довідок, виданих ПАТ «ФідоБанк» від 10.10.2014 року встановлено, що зобов'язання ПВП «Добробут-СП» перед ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником АБ «Факторіал-Банк» та ПУАТ «СЕБ Банк», за кредитним договором №044-г/00-06 від 21.07.2006 року виконані у повному обсязі; також у зв'язку з погашенням [PERSON] заборгованості по кредитному договору №044-г/00-06 від 21.07.2006 року укладеного між Банком та ПВП «Добробут-СП» в загальній сумі 537 000 гривень до останньої перейшли права Кредитора по договору кредиту у розмірі виконаної останньою частини боргових зобов'язань. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно частини 1 статті 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з положень частини 2 статті 16 ЦК України, статей 33, 36, частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Крім того, згідно роз'яснень, викладених у п.п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Отже з урахування викладених норм закону та роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказаний спосіб захисту порушеного права іпотекодержатель вправі вимагати лише у випадку, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Відповідно до п.3.3.2 іпотечного договору від 21.07.2006 року у випадку невиконання або неналежного виконання Іпаотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до Розділу 4 цього Договору. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначений у розділі 4 іпотечного договору, за умовами якого такий спосіб звернення як визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки сторонами визначений не був. За таких обставин вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на предмет іпотеки є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed