Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ньюз Тревел» про захист прав споживача, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, посилаючись на те, що 15.01.2015 року між ним та туроператором ТОВ "Ньюз Тревел" в особі ПП [PERSON] ТА «Медуза Тревел» був укладений договір на туристичне обслуговування, за умовами якого відповідач зобов'язався надати йому та його дружині, туристичні послуги з подорожі до Гоа (Індія) у період з 23.01.2015р. по 03.02.2015р., зокрема: організація проживання в готелі "Carina Beach" та перельот. Зобов'язання за умовами цього договору з оплати туристичних послуг позивачем були виконані, кошти в сумі 29536 грн. 72 коп. перераховані на поточний рахунок відповідача. Однак, 17.01.2015р. позивача повідомили про призупинення діяльності туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» та скасування туру. 19.01.2015р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення сплачених коштів, на що відповіді не отримав. Просив стягнути з відповідача збитки в сумі 29536,72 грн. та моральну шкоду у сумі 2500 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Треті особи без самостійних вимог в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з огляду на таке. Згідно зі ст. 1 Закону України „Про туризм" туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ст. 5 цього ж Закону організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Судом встановлено, що 15.01.2015 року між [PERSON] та туроператором ТОВ "Ньюз Тревел" в особі ПП [PERSON] ТА «Медуза Тревел», що діє на підставі агентського договору від 17.04.2014р. №0417/1 був укладений договір на туристичне обслуговування, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу та його дружині, туристичні послуги з подорожі до Гоа (Індія) у період з 23.01.2015р. по 03.02.2015р., зокрема: організація проживання в готелі "Carina Beach" та перельот. Зобов'язання з оплати туристичних послуг позивачем були виконані, згідно з квитанцією банку від 15.01.2015 року на виконання зазначеного договору кошти в сумі 29536 грн. 72 коп. перераховані на поточний рахунок відповідача. Однак, 17.01.2015р. позивачу повідомили про призупинення діяльності туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» та скасування туру. 19.01.2015р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення сплачених коштів, на що відповіді не отримав, кошти не повернуті. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України «Про туризм» договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Як вбачається з агентського договору №0417/1 від 17.04.2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» як туроператором та фізичною особою підприємцем [PERSON] як турагентом, предметом його є надання турагентом за дорученням та від імені туроператора посередницьких послуг з реалізації туристичних послуг туроператора шляхом укладення договорів з третіми особами (туристами). Пунктом 7.1 статті 7 агентського договору передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією зі сторін сторона, що порушила своє зобов'язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 7.4 агентського договору у випадку невиконання з вини туроператора своїх зобов'язань, передбачених цим договором, відповідальність туроператора перед турагентом та/чи туристом обмежується подвійною вартістю турпродукту. З урахуванням того, що ТОВ «Ньюз Тревел» підтвердив заявку позивача, надіслав рахунок-фактуру до оплати та відповідна сума була перерахована на рахунок ТОВ «Ньюз Тревел», суд дійшов висновку, що ФОП [PERSON] як турагент забезпечив бронювання туристичного продукту і матеріальний збиток в розмірі вартості ненаданих послуг, завданий [PERSON] не з його вини, а з вини туроператора ТОВ «Ньюз Тревел», а тому саме з останнього слід стягнути на користь позивача збитки у сумі 29 536,72 грн. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки не передбачена договором або законом. Так, у п. 5.2 договору на туристичне обслуговування від 15.01.2015р. передбачено, що у випадку відмови у виконанні договору зі сторони туроператора до моменту початку надання узгоджених туристичних послуг не може бути підставою для подання/пред'явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди туристом. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів» моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоров'я людей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial