Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про визнання недійсним правочину. Підставами позову зазначає те, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7123486800:02:001:0240, площею 2,7128 га, яка розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Монастирищенського району. 17.07.2012 позивачем, укладено договір оренди даної земельної ділянки строком на 5 років до 11.03.2019 з СФГ «Нова Україна», який 11.03.2014 зареєстровано в ДРРП. Оскільки позивача не влаштовували умови даного договору, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, тому позивач не мав наміру продовжувати орендні відносини з СФГ «Нова Україна». Позивач уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Жильнельфа Вельє», який подано на реєстрацію. 24.04.2019 ТОВ «Жильнельфа Вельє» отримало Рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 46639511, у зв`язку з наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. За даними інформаційної довідки з ДРРП строк дії права opeнди земельної ділянки з кадастровим номером 7123486800:02:001:0240 додатковою угодою б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012 продовжено на 15 років до 11.03.2034. Додаткову угоду з СФГ «Нова Україна» позивач не підписував та нікого у передбаченому законом порядку не уповноважував на підписання додаткової угоди. Позивач вважає, що додаткова угода б/н від 28.11.2018 щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7123486800:02:001:0240, є недійсною з моменту її вчинення з підстав викладених вище. Оскільки додаткову угоду б/н від 28.11.2018 до договору оренди землі від 17.07.2012 позивач з СФГ «Нова Україна» не підписував, та нікого у встановленому законом порядку не уповноважував на це, дана додаткова угода до договору оренди землі від 17.07.2012 підписана від імені позивача невідомою особою, а тому вважає, що є всі підстави для визнання цієї додаткової угоди до такого договору з СФГ «Нова Україна» недійсною в повному обсязі з дати її вчинення, що передбачено ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки даний правочин укладено без волевиявлення власника земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, право позивача на володіння, користування і розпорядження своєю власністю підлягає захисту шляхом визнання недійсною додаткову угоду б/н від 28.11.2018 до договору оренди землі від 17.07.2012 укладеного з СФГ « Нова Україна». Просить визнати недійсною додаткову угоду б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки № 7123486800:02:001:0240, площею 2,7128 га від 17.07.2012 розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області укладену між [PERSON] та СФГ «Нова Україна», яка є підставою для продовження права оренди вище вказаної земельної ділянки. Відзив відповідачем до суду не подано. Ухвалою суду 17.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду 19.08.2019 призначено судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду 07.10.2019 поновлено провадження у справі для вирішення клопотань експертів про надання додаткових необхідних матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою суду 07.10.2019 клопотання експертів про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи задоволено та зобов`язано позивача [PERSON] надати на адресу суду запитуванні в клопотанні експертів документи. Ухвалою суду 16.10.2019 зупинено провадження у справі для виконання ухвали суду від 19.08.2019 про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду 21.12.2019 провадження у справі поновлено в зв`язку з надходженням до суду 11.12.2019 висновку експертів від 04.12.2019 № 2191,22454/19-23 судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду 21.12.2019 заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову повернуто особі, яка її подала. Судом 13.01.2020 винесена ухвала про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки кадастровий номер 7123486800:02:001:0240, площею 2,7129 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, власником якої є [PERSON] . Ухвалою суду 13.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] представник позивача [PERSON] не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Представник відповідача СФГ «Нова Україна» в судове засідання не з"вився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені позивачем позовні вимоги не визнають повністю та заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Жильнєльфа Вельє» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Стаття 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеним між сторонами договором оренди землі. Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка з кадастровим номером 7123486800:02:001:0240 площею 2,7129 га на праві власності належить [PERSON] . Підстава виникнення права власності: Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЕ 616060, виданий 01.10.2007, видавник: Монастирищенський районний відділ земельних ресурсів (а.с.164). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Жильнельфа Вельє» в особі Висоцького Ю.І. , уклали договір оренди земельної ділянки від 12.03.2019 строком на 10 років до 12.03.2029 (а.с.12-16). Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] , Виконавчий комітет Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області № 46639511 від 24.04.2019, у державній реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим № 7123486800:02:001:0240, ТОВ " Жильнельфа Вельє" відмовлено у зв`язку з наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями ( а.с. 17). За даними інформаційної довідки з ДРРП строк дії права opeнди земельної ділянки з кадастровим номером 7123486800:02:001:0240 площею 2,7128 га, яка розташована в адміністративних межах Теолинської сільської ради Монастирищенського району додатковою угодою б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012 строк дії договору змінено з 5 років на строк дії до 11.03.2034 ( а.с. 10-11). 28.11.2018 між Селянським (фермерським) господарством «Нова Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду б/н, до договору б/н від 17.07.2012, яка зареєстрована у встановленому законом порядку ( а.с. 10-11) та згідно якої змінено пункти 2, 5, 8, 9 Договору. Зокрема визначено нормативно грошову оцінку земельної ділянки, яка становить 87548,00 грн; договір укладено на двадцять років. Термін дії договору з 11.03.2014 по 11.03.2034; орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4,5 % від вартості паю, що становить у грошовому виразі 3940,00 грн. Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її Сторонами і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору оренди землі ( а.с.48). Факт реєстрації оспорюваної угоди сторони не заперечують. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Оскільки судом встановлено, що в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію додаткової угоди б/н від 28.11.2018 до Договору оренди землі б/н від 17.07.2012, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 164177760 від 19.04.2019 (а.с. 10-11) то вона в силу вимог ст. ст. 210, 640 ЦК України є укладеною, а отже - оспорюваною та за рішенням суду може бути визнана недійсною. У пунктах 1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків; відповідно до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України та відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 25.12.2013 по справі № 6-118цс13 волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, за своєю правовою природою відсутність волевиявлення учасника правочину є самостійною підставою для визнання його недійсним, при цьому правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229 - 235 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). За змістом позовної заяви позивач стверджує, що додаткову угоду від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012 з СФГ "Нова Україна" він не підписував і ніяких осіб на її підписання від свого імені не уповноважував, як це передбачено ч. 4 ст. 207 ЦК України. Згідно висновку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ України за результатами проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 04.12.2019 за № 2191,22454/19-23 підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» кожного примірнику додаткової угоди від 28.11.2018 до договору № б/н від 17.07.2012 кожен виконаний рукописно пишучим приладом без будь-якої попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у кожному примірнику на додатковій угоді б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012, щодо земельної ділянки кадастровий номер 7123486800:02:001:0240, площею 2,7128 га, розташованої в адміністративних межах Теолинської сільської ради, виконаний не позивачем [PERSON] Підпис в кожному примірнику на додатковій угоді б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012 щодо земельної ділянки кадастровий номер 7123486800:02:001:0240, площею 2,7128 га, розташованої в адміністративних межах Теолинської сільської ради, виконаний не позивачем [PERSON] . Встановити чи виконані дані підписи з наслідуванням почерку позивача не видалося можливим (а.с.117-122). Суд приймає висновок експертів Черкаського відділення КНДІСЕ України за результатами проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 04.12.2019 № 2191,22454/19-23 як належний доказ у справі, не ставить його під сумнів, оскільки він отриманий передбаченим законом способом, не суперечить іншим матеріалам справи, виконаний у відповідності до вимог діючого законодавства, повноважними на це особами. Сторонами не надано суду достатніх та допустимих доказів, які б давали суду підстави сумніватися в належності та достовірності вказаного вище висновку експертів. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, не укладаючи та не підписуючи додаткову угоду б/н від 28.11.2018 до договору оренди земельної ділянки б/н від 17.07.2012 з СФГ "Нова Україна", позивач не висловлював та не виражав у будь-який спосіб своє волевиявлення на зміну строку дії договору, не вчиняв жодних дій, спрямованих на погодження та/або схвалення умов, викладених у додатковій угоді, а отже його волевиявлення на зміну умов Договору, зокрема і в частині встановлення терміну дії договору до 11.03.2034 було взагалі відсутнє і визначення наведеного строку дії договору у додатковій угоді не відповідає його внутрішньому волевиявленню. Наявність оспорюваного правочину порушує законні права позивача на володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, як приватною власністю, а тому його порушені права підлягають судовому захисту. Виходячи з аналізу наведених норм права, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, а також висновку експертизи, суд доходить висновку, що додаткова угода б/н від 28.11.2018 до договору оренди землі б/н від 17.07.2012 має бути визнана недійсною, оскільки вона не була підписана [PERSON] , що свідчить про відсутність волевиявлення власника земельної ділянки на укладення такої угоди, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 768 грн 40 коп ( а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved