Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Голова Бобринецької РДА [PERSON], [PERSON] як фізична особа звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недостовірною негативної інформації, поширеної в Бобринецькій районній газеті «Честь хлібороба» від [INFO] року № [NUMBER] у рубриці «Думки з приводу» у статті під назвою «[INFO]» та в Кіровоградській обласній суспільно-політичній газеті «Пульс Кіровоградщини» під назвою «[INFO]» про голову Бобринецької РДА [PERSON]; зобов'язання відповідача розмістити спростування недостовірної інформації та принести публічні вибачення позивачу, шляхом публікації у зазначених ЗМІ змісту, визначеного позивачем; стягнути з позивача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. В результаті уточнення позовних вимог за клопотанням позивача до участі у справі у якості співвідповідачів судом залучено комунальне підприємство редакційно-виробниче об'єднання «Новий день» районної газети «Честь хлібороба» та обласну суспільно-політичну газету «Пульс Кіровоградщини» до яких позивачем заявлено вимоги про опублікування на шпальтах газет спростування неправдивої інформації відповідачем та публічні вибачення відповідача (т. 1 а.с. 3-8, 141-145, 198, 199, т. 2 а.с. 105, 106,). Депутатом Кіровоградської обласної ради [PERSON] поданий зустрічний позов до голови Бобринецької РДА [PERSON] про визнання дій та бездіяльності голови Бобринецької РДА [PERSON] такими, що принижують честь, людську гідність, ділову репутацію та стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. ( т.1 а.с. 24-28, 204-207). Ухвалою суду від 16.12.2013 р. первинний та зустрічний позов об'єднанні в одне провадження (т. 1 а.с. 244-247). В судовому засіданні [PERSON] та представник голови Бобринецької РДА [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповідно до доказів, наданих суду. Вважають, що зазначені статті містять неправдиву інформацію яка не відповідає дійсності, принижує честь та гідність позивача, підриває репутацію органу виконавчої влади, спонукає населення до емоційних протиріч та розпалює ворожнечу між жителями району. Також, позивач та представник заперечили проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, що позов є безпідставним та необґрунтованим (т. 2 а.с. 218-220). [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення первинного позову та просила суд задовольнити зустрічний позов. Представник обласної суспільно-політичної газети «Пульс Кіровоградщини» Пономаренко В.С. зазначив, що будь-яке рішення суду, на користь тієї чи іншої сторони буде обов'язково виконане, однак при цьому висловив думку, що первинний позов має під собою політичне підґрунтя. Представник комунального підприємства редакційно-виробниче об'єднання "Новий день" районної газети "Честь хлібороба" Леус І.С. також зазначив, що стаття «[INFO]» містить критичні судження, а такі судження не можуть бути визнанні судом як недостовірна інформація. В процесі судового розгляду за клопотанням [PERSON] допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON], пенсіонерка, дала суду покази відповідно до яких свідок працювала вчителькою у с.Рощахівка Бобринецького району, була класним керівником, так як свідок відмовилася приймати участь у дописуванні до кількості учнів 6 чоловік ще одну неіснуючу особу та заповнювати документи за результатами випуску 7 особам замість 6 реальних учнів директор школи усунула її від цього процесу, а на звернення свідка до начальника відділу освіти Бобринецької РДА [PERSON] з приводу дописування кількості учнів остання відповіла, що це конфіденційна інформація, факт приписки виявлений при перевірці школи КРУ, при цьому [PERSON] за результатами конкурсу, проведеного Бобринецькою РДА у 2012 році присвоєно звання «кращий держслужбовець», «людина року». Свідок [PERSON], пенсіонерка, дала суду покази відповідно до яких свідок працювала з 1997 по 2001 рік директором Бобринецького кінотеатру «Промінь», займалася реалізацію майна кінотеатру в процесі його ліквідації, при цьому зарплату їй не платили і запис у трудовій книжці за цей період свідку не внесений. Свідок [PERSON] показала суду, що на даний час працює у Бобринецькій музичній школі викладачем, однак, незважаючи на 15 років трудового стажу, диплом Київського університету мистецтв, отриманий за фахом викладача, навчання свідка у теперішній час у магістратурі, стосовно працевлаштування свідок зверталася до голови Бобринецької РДА [PERSON], начальника відділу культури [PERSON] працевлаштуватися свідку вдалося лише після перевірки музичної школи комісією з Кіровограда яка приїхала перевірити факти стосовно наявності вакантних посад та неможливості працевлаштування з незрозумілих причин, викладених у заяві свідка, Свідки [PERSON] та [PERSON], подружжя, надали суду покази відповідно до яких [PERSON] має 2 групу інвалідності і з 1987 року стоїть у черзі на автомобіль, при цьому на початку він був 2 у черзі, а зараз, як було з'ясовано [PERSON] в процесі розмови з працівником УПСЗН Бобринецької РДА його номер у черзі 43. Крім того, свідкам не зрозуміло чому [PERSON] виплачують два рази в рік кошти на технічне обслуговування автомобіля та пальне при тому, що автомобілем особу за 21 рік так і не забезпечили. Свідок [PERSON] надала суду покази відповідно до яких вона не може розібратися з питанням чи була вона членом КСП і чи має вона право на земельний пай оскільки для оформлення субсидії свідку необхідно надати довідку про те, що вона не була членом КСП і у неї відсутня земельна ділянка, Миколо-Бабанська сільська рада відмовила у видачі свідку такої довідки і свідок звернулася з заявою до голови Бобринецької РДА [PERSON] з питання неотримання довідки та з'ясування чи має свідок право на земельний пай однак до теперішнього часу відповідь на своє звернення свідок не отримала. Свідок [PERSON], підприємець, показав суду, що він у березні 2013 р. перерахував за проханням міського голови [PERSON] на рахунок КП «Комунальник» кошти на благодійну допомогу 2000 грн. Пізніше, міський голова знову звернувся до свідка і сказав, що необхідно перерахувати ще так як голова Бобринецької РДА [PERSON] сказав, що як для підприємця такій розмір благодійної допомоги це мало і бабуся свідка [PERSON] у березні 2013 року перерахувала ще 13940,00 грн. на той же рахунок. Також, свідок показав, що [PERSON] восени минулого року зайшов до нього у магазин і сказав, що йому потрібен конвектор для обігріву дітей школи чи дитсадка, свідок не зрозумів, свідок дав [PERSON] конвектор за 1500 грн., розрахуватися [PERSON] пообіцяв пізніше. Коли свідок через декілька днів передзвонив щодо розрахунку, [PERSON] сказав, що це свідку зарахується як благодійна допомога. Свідок також зазначив, що ні він, ні інші підприємці не проти того, щоб допомагати владі у впорядкуванні рідного міста та вирішенні проблем громади, але хотілося б йому особисто та іншим підприємцям міста, щоб влада звітувала перед ними на які цілі витрачені кошти благодійної допомоги однак до цього часу такого звіту не було ні разу. Свідок [PERSON], пенсіонерка, показала суду, що з 1990 р. є опікуном своїх двох онуків, молодшому зараз вже 25 роки, але житлом його як сироту влада досі не забезпечила. При цьому свідок зазначила, що їм вже два рази пропонували житло у м. Бобринець, але свідок не ходила навіть подивитися на це житло оскільки у ремонт необхідно вкласти великі кошти, а таких коштів у свідка не має. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судової справи, прийшов до висновку, що первинний та зустрічний позови не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенції) кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Статтею 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій. Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Прем'єр-міністра України на строк повноважень Президента України. Відповідно до ст.1 зазначеного Закону виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Статтею 2 Закону визначено, що основними завданнями місцевих державних адміністрацій є забезпечення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень. Відповідно до ст. 3 Закону в основу діяльності місцевих державних адміністрацій покладено принципи: відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; пріоритетності прав людини; гласності; поєднання державних і місцевих інтересів Статтями 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи визначено, що оскільки політичні діячі (до яких відносяться і фізичні особи, які є кандидатами, або були обрані, або звільнились з посад у політичних органах, займають політичну посаду на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівні, або здійснюють політичний вплив) та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Судом встановлено, що[PERSON] є головою Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області з 31.08.2011 р. (т. 1 а.с. 200). [PERSON] є депутатом Кіровоградської обласної ради (т.1 а.с. 29). [INFO] року у Бобринецькій районній газеті «Честь хлібороба» опубліковано статтю «[INFO]», [INFO] року у газеті «Пульс Кіровоградщини» опубліковано статтю «[INFO]» за підписом [PERSON] ( т.1 а.с. 9, 10, 212). Судом встановлено, що [PERSON] як депутат Кіровоградської обласної ради стосовно питань, порушених у зазначених публікаціях, депутатський запит голові Бобринецької РДА [PERSON] не направляла, а зверталася в усній формі. В свою чергу, голова Бобринецької РДА Кіровоградської області [PERSON] після ознайомлення з публікаціями у газетах для обговорення статей [PERSON] до себе не запрошував, будь-якої інформації у вказаних газетах у відповідь на статті не опубліковував, тобто наданим законом правом на відповідь, голова Бобринецької РДА [PERSON] не скористався. Ознайомившись з вказаними публікаціями, суд прийшов до висновку, що висловлювання, судження у зазначених публікаціях не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати і, як наслідок, за своїм змістом є оціночними судженнями, думками, критичною оцінкою [PERSON] про роботу голови Бобринецької РДА Кіровоградської області [PERSON], що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Відтак, суд прийшов до висновку, що висловлювання у статті «[INFO]» Бобринецька районна газета "Честь хлібороба" - «…наші керманичі міста та району дозволяють собі хамське поводження з нами, народом…», «…приміщення РБК на даний час не опалюються…», «…бо виділені державою 2000000 млн. грн. уже використані…», «…жителі міста та сільські жителі не можуть для виживання отримати хоча б сотку землі…», «Ще зовсім недавно саме сільгоспвиробники намагалися прискорити процес розпаювання земель ДГ «Червоний землероб»… Чомусь не спішить робити це місцева влада.», «…чому виділяються кошти на бензин жителю Бобринця [PERSON], який не отримував ніколи ніякого автомобіля?»; у статті «[INFO]» газета «Пульс Кіровоградщини» - «…всі публікації здійснюються безкоштовно…» (у газеті «Честь хлібороба»), «..замість конструктивної роботи з депутатським корпусом…», «…не переймається керівник району і питанням розпаювання земель ДГ «Червоний землероб»…», «…[PERSON] вистачило лише на ремонт даху, косметичний ремонт коридору, концертного залу та помпезного відкриття РБК, тоді як інша половина цього приміщення і та кімната, у якій розташований музей, є аварійною. Збиранням падаючої цегли і складанням її у підвальні пройоми вікон завершився ремонт цього диво архітектурного приміщення..», «Не вирішується в районі і питання щодо безкоштовного забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей позбавленого батьківського піклування….», «…сам керівник району переймається іншими проблемами. Зокрема, з кого і у якому розмірі витребувати кошти «благодійної допомоги»…» - є за своїм змістом оціночними судженнями, думками, критичною оцінкою певних фактів, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України «Про пресу», ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Відтак, суд прийшов до висновку, що висловлювання у статтях є за своїм змістом оціночними судженнями, думками, критичною оцінкою певних фактів, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції і, відповідно до зроблених судом висновків, позовна заява голови Бобринецької РДА Кіровоградської області [PERSON] і [PERSON] фізичної особи не підлягає задоволенню. Стосовно зустрічної позовної заяви депутата Кіровоградської обласної ради [PERSON] до голови Бобринецької РДА Кіровоградської області [PERSON] про визнання дій та бездіяльності голови Бобринецької РДА [PERSON] такими, що принижують честь, людську гідність, ділову репутацію та стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності таких дій та бездіяльності зі сторони відповідача, а також доказів завдання позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed