Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської державної нотаріальної контори про зняття заборони на нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого він є на підставі рішення Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 30 липня 1990 року. В 2020 році при зверненні до державного реєстратора йому стало відомо, що на вказаний житловий будинок накладено обтяження на підставі повідомлення колгоспу "Радянська Росія" без номера від 19 жовтня 1977 року, якого згідно Єдиного реєстру юридичних осіб вже не існує. Позивач в судове засіданні не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив його задовольнити. Кривоозерська державна нотаріальна контора, яка внесла запис про обтяження нерухомості, надіслала лист з проханням розглянути справу без участі представника, заперечень проти позовних вимог немає, просили спір вирішити згідно вимог чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №197067868 від 21 січня 2020 року. За даними витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №197068132 від 21 січня 2020 року Кривоозерською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номера від 19 жовтня 1977 року колгоспу "Радянська Росія" 30 червня 2006 року внесено запис про обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за реєстраційним номером №3398025. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, така юридична особа як колгосп "Радянська Росія" не значиться. За положеннями ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормативні положення ст.391 ЦК України регламентують, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-26цс13 від 15 травня 2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до положень ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, а саме, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , обтяження у виді заборони на будинок внесено 30 червня 2006 року за повідомленням колгоспу "Радянська Росія", який згідно Єдиного реєстру юридичних осіб як юридична особа не існує, суд визнає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.321, 391 ЦК України,

Outcome: approved