Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

26.02.2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який в подальшому уточнила, та в якому посилаючись на те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2007 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але в результаті невиконання рішення суду станом на 31 січня 2014 року, у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8110 грн. 19 коп.. Станом на 10 квітня 2014 року заборгованість по аліментам погашена, однак сума неустойки у розмірі 9963 грн., станом на 30 квітня 2014 року складає 9969 грн., у зв'язку з чим позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Однак до суду надійшла його заява, у якій він зазначає, що позов [PERSON] не визнає у повному обсязі, так як заборгованість по аліментах на даний час ним погашена, просить справу розглянути за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Так в ході розгляду справи встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що 22.11.2007 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист №2-3960 внаслідок ухвалення рішення по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його доходу. (а.с.6) Станом на 31.01.2014 року у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8110 грн. 19 коп. (а.с.6) Позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 9963 грн., при цьому зазначена сума обґрунтовується позивачем відповідним розрахунком. Відповідно до вимог ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того, Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином судом встановлено, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо його розміру немає) наявна вина відповідача. Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданим позивачем, оскільки він відповідає вимогам закону. Разом з тим суд вважає, що при вирішенні даного спору можливо застосувати положення ч. 2 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що на час розгляду справи заборгованість відповідачем погашена, крім того, згідно довідки від 26.05.2014 року виданої ТОВ "Медичний центр ЮНІМЕД", відповідач з 16 травня 2014 року влаштувався на роботу в ТОВ "Медичний центр ЮНІМЕД" на посаду інженера, з окладом 2000, 00 грн., до цього часу постійного місця роботи не мав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial