Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) треті особи - [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості по аліментах. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є стягувачем аліментів з відповідача на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] відповідно на підставі виконавчого листа № 2-50/2005 року, виданого Золотоніським районним судом Черкаської області, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з 7 серпня 1996 року і до повноліття дітей. 16 грудня 2014 року відділ ДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області повернув позивачу виконавчий лист у зв'язку із закінченням строку стягнення аліментів. Позивачу відмовлено у продовженні виконання рішення суду про стягнення аліментів і направлено розрахунок заборгованості за період з 7 серпня 1996 року по 24 вересня 2013 року, розмір якої становить 50431,80 грн. Відповідач зазначену заборгованість не погасив у добровільному порядку, постійно ухиляється від сплати аліментів. З 2015 року позивач часто хворіє, є інвалідом 3 групи, раніше звернутися з позовом не мала змоги. У зв'язку з викладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість без пені, оскільки даний позов узгоджений з дочками і на стягнення суми заборгованості на їх користь вони не претендують. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Треті особи надіслали до суду пояснення щодо позову, в якому просили стягнути заборгованість по аліментах на користь позивача. За таких обставин суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами як передбачено ст. 279 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Золотоніським районним судом Черкаської області видано дублікат виконавчого листа № 2-50/2005 від 10 лютого 2005 року про стягнення з відповіача на користь позивача аліментів на утримання третіх осіб у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% мінімального неоподаткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 7 серпня 1996 року і до повноліття дитини (дітей) (а.с. 6-7). 15 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з закінченням передбаченого рішенням суду строку для стягнення аліментів (а.с. 9). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 7 серпня 1996 року по 24 вересня 2013 рік розмір заборгованості становить 50431,80 грн. (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ч. 1-4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", де у ч. 8 цієї статті визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, в розумінні вказаної вище норми Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено стягнення за рішенням суду заборгованості за аліментами, які вже стягувалися за виконавчим листом, пред'явленим до виконання згідно з рішенням суду, задля уникнення подвійного стягнення. З огляду на вищевказані обставини та вимоги закону, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті Кодексу до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, з-поміж іншого, на професійну правничу допомогу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 ч. 2 цієї статті Кодексу інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривень 80 копійок) гривень слід компенсувати за рахунок держави. При цьому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 300,00 (триста гривень 00 копійок) гривень стягненню з відповідача не підлягають. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed