Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2015 р. у справі № 274/4018/15-ц, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що законодавством України було збільшено мінімальний розмір аліментів для дитини, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зі слів [PERSON] їй відомо, що він працевлаштувався, але свої доходи від неї він приховує. Від [PERSON] відзив або заява про визнання позову не надходила. Судом з'ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2015 р. у справі № 274/4018/15-ц було, зокрема, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO], починаючи з 27.08.2015 р. і до повноліття сина, тобто до [INFO] (а. с. 5). Зазначене рішення набрало законної сили 17.11.2015 р. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У позовній заяві [PERSON] у якості підстави позову посилається на те, що зі слів [PERSON] їй відомо, що він працевлаштувався. Між тим, на виконання частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом), [PERSON] не подала будь-яких доказів, які б підтверджували, що [PERSON] працевлаштувався (тобто, змінився його матеріальний стан). На інші обставини, які у відповідності до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України є підставами для збільшення розміру аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2015 р. у справі № 274/4018/15-ц, [PERSON] у позовній заяві не посилається. ЇЇ посилання на те, що законодавством України було збільшено мінімальний розмір аліментів для дитини, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є підставою для зміни розміру аліментів згідно статті 192 Сімейного кодексу України, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Разом з тим, Суд зазначає, що на момент ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму для дитині віком до шести років становить 1 559,00 грн., що визначено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Таким чином розмір аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2015 р. у справі № 274/4018/15-ц, а саме - 500,00 грн., не може забезпечити інтересів дитини - [PERSON], який народився [INFO], достатній рівень її життя, умов, необхідних для її всебічного розвитку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи викладене, Суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2015 р. у справі № 274/4018/15-ц, а саме - необхідність забезпечити інтереси дитини - [PERSON], який народився [INFO], достатній рівень її життя, умов, необхідних для всебічного розвитку. Визначаючи новий розмір аліментів, Суд враховує висновок, наведений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі N 6-143цс13: "З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")". Відповідно до частини першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суду не подано доказів, які б вказували на обставини, які згідно до частини першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України мають бути враховані при визначенні розміру аліментів. Разом з тим, Суд, визначаючи новий розмір аліментів, вважає за можливе вийти з усталеної судової практики, за якою у загальному випадку розмір аліментів, стягуваних на утримання однієї дитини, за умови, стягнення їх у частці заробітку (доходу) того з батьків, з ким вона не проживає, становить 1/4 частку. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: partial