Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] проживає по [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. 11 листопада 2009 року при перевірці абонента - відповідачки [PERSON] було виявлено порушення, яке виразилося у самовільному підключенні до електромережі прихованою електропроводкою, що зафіксовано в акті № 104301 від 11.11.2009 року. Згідно методики представниками позивача проведено нарахування заборгованості за спожиту електроенергію на підставі складеного акту від 11 листопада 2009 року. Після того, відповідачці запропоновано у добровільному порядку сплатити існуючий борг на суму 10572,73 грн., про що вона отримала повідомлення. Однак до теперішнього часу борг не сплачено. Тому просить суд стягнути з відповідачки суму боргу та судовий збір. Заперечуючи проти первісного позову [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" про припинення дій, що порушують права споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обгрунтування якого посилалась на те, що позивач пропустив строк позовної давності зі зверненням до суду з позовом. Хоча позивач і звертався до суду 11 грудня 2012 року із заявою про видачу судового наказу, проте таке звернення не може переривати строк позовної давності, тим більше, що в прийомі заяви позивачу було відмовлено. Вказує на те, що позивачем протягом тривалого періоду порушуються її права, що створює для неї невизначеність в своєму правовому статусі і ці порушення полягають в наступному. Вона є власником домоволодіння по [ADDRESS] листопада 2009 року близько 06-00 год. представники позивача увірвалися до неї в житло і фактично провели в ньому обшук, після чого і склали акт про порушення, якого вона не допускала. Таким чином порушивши її право на недоторканість житла. В порушення п.53 ПКЕЕН позивач розглянув складений ним акт без її присутності. Її чоловік [PERSON] з»явився на засідання комісії у вказаний час, однак його ніхто не вислухав, а лише видали готовий протокол засідання комісії РЕМ № 1428 і дві квитанції на оплату відключення в сумі 351,60 грн. і на підключення в сумі 318,42 грн. В порушення вищевказаного пункту ПКЕЕН позивач здійснив відключення її домоволодіння від електроенергії без попереднього звернення до суду. 26 січня 2010 року вона вже зверталася до суду з позовом про визнання незаконним акту про порушення ПКЕЕН від 11 листопада 2009 року і протоколу засідання комісії РЕС від 03 грудня 2009 року № 1428, однак її позовна заява судом була залишена без розгляду за її заявою, яку вона подала тільки через те, що позивач підключив її будинок до енергопостачання. Зазначає, що пропустивши строк позовної давності по акту про порушення ПКЕЕН від 11 листопада 2009 року і протоколу засідання комісії РЕС від 03 грудня 2009 року № 1428, позивач використовує неправомірні і незаконні способи морального тиску на неї з метою відновлення строку позовної давності шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків. Так, зокрема, 05 квітня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, відповідачем був складений акт звірки розрахунків за електроенергію, в якому крім, суми поточного платежу була включена і сума боргу по акту про порушення ПКЕЕН в розмірі 10 572,73 грн. Однак, вказаний акт був підписаний її чоловіком без її згоди і в зв»язку із застосуванням погроз зі сторони позивача -оператора столу прийому платежів [PERSON] про відключення електроенергії в будинку у випадку його відмови від підписання такого акту. Таким чином, вона вважає, що відповідач підсунув її чоловіку акт звірки для підпису, вважав зміну тривалості строку позовної давності, можливість якої передбачена ст.259 ЦК України. Проте про збільшення такого строку не може бути мови, так як для цього потрібно укласти договір в простій письмовій формі. Але вона не уповноважувала свого чоловіка на укладення подібного договору і не згодна з раніше нарахованою сумою. Позивач протягом тривалого строку і без будь-яких підстав погрожує їй здійснити відключення будинку від електропостачання, порушуючи при цьому ПКЕЕН. Крім цього, їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом 4 -х років вона живе в постійному страху відключення її будинку від електропостачання, а також при здійсненні на неї і її родину морального тиску зі сторони відповідача нарахуванням необгрунтовано нарахованої суми заборгованості. Розмір такої шкоди вона оцінює в 1 000 грн. Просить суд відмовити в задоволенні первісного позову в зв»язку з пропуском строку позовної давності, зобов»язати позивача припинити зловживання своїми правами і діями, направленими на порушення її прав як споживача послуг по електропостачанню шляхом виключення із всих регістрів і носіїв інформації (в тому числі і комп»ютерної бази даних) відомості про заборгованість на особовому рахунку [NUMBER] споживача [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] в розмірі 10 572,73 грн. по акту про порушення ПКЕЕН № 104301 від 11 листопада 2009 року і протоколу № 1428 від 03 грудня 2009 року та стягнути з позивача на її користь матеріальну шкоду в сумі 670,02 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Заперечувала проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на те, що обраний позивачкою спосіб захисту порушеного її права, зокрема - зобов»язання виключити інформацію з регістрів, носіїв та баз даних інформації про борг, не передбачений жодною нормою права. [PERSON] не наведено обгрунтування, тобто в чому саме полягає заподіяна їй матеріальна та моральна шкода, вважає, що підстави для відшкодування такої шкоди відсутні. Акт, складений представниками енергопостачальника повністю відповідає вимогам діючого законодавства України. Стосовно пропуску строку позовної давності вказує на те, що такий строк позивачем не порушено, так як підписання акту звірки взаєморозрахунків 05 квітня 2013 року є дією, яка свідчить про визнання боргу відповідачкою та є обставиною, яка перериває перебіг строку позовної давності. З урахуванням цього, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні первісного позову в зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Повністю підтримав вимоги зустрічної позовної заяви та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісна позовна заява підлягає задоволенню, а зустрічна - не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту № 104301 про порушення правил користування електроенергією для населення від 11 листопада 2009 року, складеного представниками позивача за результатами перевірки місця проживання [PERSON] по [ADDRESS], в ході перевірки виявлено самовільне підключення електроустановок до власної електричної мережі поза приладами обліку електричної енергії, виявити яке представники енергопостачальної організації не мали можливості, додатково демонтований контур заземлення, поєднаний з «нульовим» проводом внутрішньобудинкової електромережі. Фаза в третій клемі. Нічний замір 6х0. Внаслідок цього електрична енергія споживалася, але електролічильником не обліковувалася (а.с.5). Відповідно до розрахунку збитків за актом про порушення ПКЕЕН № 104301 від 11 листопада 2009 року, сума збитків складає 10 572,73 грн. (а.с.6). 05 квітня 2013 року між постачальником -ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та споживачем [PERSON] підписано акт звірки розрахунків за електроенергію, в тому числі і наявність заборгованості по акту про порушення ПКЕЕН в сумі 10 572,72 грн. Разом з цим вказаний акт підписаний від імені споживача її чоловіком [PERSON] (а.с.9). Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює електромонтером в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Він разом з іншими проводили перевірку в домоволодінні по [ADDRESS]. В ході проведення якої було виявлено порушення ПКЕЕН. Перевірку проводили в присутності чоловіка власниці домоволодіння, який зачитував акт, підписав його та вніс до нього свої зауваження. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є зятем відповідачки [PERSON], був присутній при проведенні перевірки в будинку відповідачки та складенні акту про порушення. При цьому вказав, що працівники енергопостачальної організації фактично провели обшук в будинку та гаражі, ніякого порушення відповідачка та її чоловік не допускали, а провід виявили самі ж перевіряючі. Згідно п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 26 липня 1999 року (далі - ПКЕЕН), споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку. Згідно п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, складається акт. При цьому розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до методики, затвердженої НКРЕ. У разі відмови споживача відшкодувати збитки енергопостачальник передає справу до суду. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Так, згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2009 року комісія РЕС по розгляду актів про порушення ПКЕЕ для населення розглянула акт № 104301 від 11 листопада 2009 року, склала протокол, який отримав чоловік відповідачки [PERSON] з рахунком для оплати заборгованості на сумі 10 572,73 грн. Як свідчить вказаний рахунок, абонента повідомлено про те, що він зобов»язаний оплатити цей рахунок протягом 30 днів після його отримання. У випадку його несплати постачальник звернеться до суду (а.с.7). Однак протягом 30 днів після отримання рахунку сума боргу в розмірі 10 572,73 грн. відповідачкою не оплачена. Враховуючи це суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав 03 січня 2010 року, саме з цього періоду підлягає врахуванню строк позовної давності. Разом з цим, ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2012 року відмовлено у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. І як свідчить вказана ухвала з цією заявою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду 11 грудня 2012 року (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. За змістом ч.ч.1,3 ст.118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Відповідно до ст.264 ЦК України переривання позовної давності можливо лише в межах позовної давності, а не за її межами. Переривання передбачає наявність двох строків позовної давності - до переривання та після нього, після переривання позовна давність починає перебіг заново. Отже, новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. З огляду на викладене та на положення ч.2 ст.264 ЦК України необхідно дійти висновку, що подання заяви про видачу судового наказу перериває позовну давність. Таким чином, суд вважає, що у зазначеному спорі перебіг позовної давності був перерваний у зв'язку з поданням ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" заяви про видачу судового наказу 11 грудня 2012 року. Ці обставини спростовують твердження представника відповідачки про те, що позивач пропустив строк позовної давності. На підставі досліджених при розгляді справи доказів, суд вважає встановленою у відповідачки заборгованості за використану поза обліком електричну енергію перед ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на суму 10 572,73 грн., яка підлягає стягненню з неї у повному обсязі. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, тому відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Відповідачка [PERSON] в зустрічному позові просить суд припинити зловживання своїми правами і діями, направленими на порушення її прав як споживача послуг по електропостачанню шляхом виключення із всих регістрів і носіїв інформації (в тому числі і комп»ютерної бази даних) відомостей про заборгованість на особовому рахунку [NUMBER] споживача [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] в розмірі 10 572,73 грн. по акту про порушення ПКЕЕН № 104301 від 11 листопада 2009 року і протоколу № 1428 від 03 грудня 2009 року. Відповідно до положень ч.ч.1,5 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. При цьому, у відповідності до положень ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Крім того, згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначений даною нормою спосіб. З огляду на вказані норми закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом в цій частині не відповідають визначеним законом способам захисту судом цивільних прав та інтересів, не ґрунтуються на вимогам закону, у тому числі суперечать положенням ч.ч.1,5 ст.55 Конституції України, у зв»язку з чим не підлягають задоволенню. [PERSON] просить стягнути з позивача на її користь матеріальну шкоду в сумі 670,02 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. При цьому зазначаючи, що матеріальна шкода полягає у безпідставних платежах по відключенню і підключенню її будинку. Виходячи з умов ст.ст.1166,1167 Цивільного кодексу України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Відповідно до ч.12 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» № 575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненому у встановленого порядку. Окрім того, пунктом 35 ПКЕЕН передбачено право позивача без додаткового попередження припинити постачання електричної енергії споживачеві у разі виявлення самовільного підключення. Так як при розгляді справи судом не встановлено незаконності відключення відповідачки від електропостачання, а факт самовільного підключення в домоволодінні відповідачки підтверджений належним чином, тому підстав для відшкодування майнової шкоди не має. Суд також приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди, оскільки належними і допустимими доказами відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦК України факту заподіяння їй моральної шкоди не доведено. На підставі ч.ч.1,5 ст.55 Конституції України, ст.ст.16,256-264,1166,1167 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електроенергетику № 575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 26 липня 1999 року,

Outcome: approved