Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва закрите провадження у кримінальній справі за обвинуваченням відповідача [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року та залишено її (позивача) цивільний позов без розгляду. Злочинними діями відповідача їй (позивачу) було завдано тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому лівої виличної дуги, синця параорбітальної ділянці зліва, крововиливу на склері лівого ока, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №816/с від 30.05.2011 року та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я. Лікарняними листами підтверджено, що вона перебувала на лікарняному з 31.03.2011 року по 21.04.2011 рік включно. З 2005 року по теперішній час вона працює в ЗАО ХК "Бліц Інформ" на посаді ведучого технолога. Враховуючи вимоги ст.ст.1197, 1195 ЦК України та роз'яснення Науково-практичного коментаря ЦК України, відповідач має відшкодувати їй за 22 дні перебування її на лікарняному, втрачений заробіток у розмірі 3 520 грн. По даний час стан її здоров'я не задовільний, відчуває постійну слабкість, запаморочення, поганий сон. Для відновлення фізичних сил необхідне посилене харчування та вітаміни, для придбання яких вона витрачає кошти. З 24.10.2011 року по 04.11.2011 року вона перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні, оскільки відчувала біль лівої сторони щелепи та віску та головний біль, що підтверджено медичною карткою та листком непрацездатності. При виписці з лікарні лікарями рекомендовано посилене збалансоване харчування. Враховуючи дане та вимоги ст.1195 ЦК України просила стягнути з відповідача витрати на необхідне посилене харчування у розмірі 500 грн. щомісячно в продовж одного року, що становить 6 000 грн. Крім цього, перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 24.10.2011 року по 04.11.2011 року у зв'язку з погіршенням стану свого здоров'я після перенесеної травми від дій відповідача, вона витратила на придбання ліків, які були рекомендовані лікарями, кошти у розмірі 819,12 грн. Злочинними діями відповідача їй завдано і моральної шкоди, якої вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що вона пережила фізичного болю та страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, перенесла стрес, втратила нормальний біологічний сон, відповідач за свої дії вибачення не попросив, звертався до неї з погрозами та залякуваннями, зазначав, що у випадку якщо вона не відкличе свою заяву стосовно побиття її, буде гірше, не буде надавати матеріальної допомоги; відповідач не має бажання виправити ситуацію що склалася; порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя; порушено стосунки з відповідачем; вона стурбована про стан свого здоров'я, про подальший перебіг лікування та наслідків ушкодженого здоров'я; вимушена докласти зусиль та витрачати час для періодичної перевірки стану здоров'я; пережила душевних страждань за своїх дітей, адже вони були присутні в момент вчинення злочину, перенесли стрес та сильно злякалися, а під час перебування її (позивача) в лікарні, діти залишилися проживати у її подруги. Крім цього, вона стурбована про подальше своє та дітей існування, так як після вчинення злочину, разом з відповідачем однією сім'єю не проживає, переїхала проживати до своєї матері; сім'я їх з відповідачем розпалася з вини останнього; стурбована про свій психологічний стан, оскільки час психологічної реабілітації триватиме два роки, як визначив психолог. У зв'язку з тим, що після вчинення злочину вона відчувала постійну психологічну напругу, страх та втратила нормальний біологічний сон, була вимушена звернутися до психолога [PERSON], якою було визначено розмір моральної шкоди - 174 960 грн., які і просить стягнути з відповідача на її (позивача) користь. У зв'язку з тим, що їх з відповідачем син - [PERSON], в присутності якого відповідач вчинив злочин, також пережив страждань у зв'язку з ушкодженням її (позивача) здоров'я, переніс стрес, втратив нормальний біологічний сон і цим йому також завдано моральної шкоди, розмір якої вона (позивач) оцінила в 10 000 грн. Для захисту своїх прав та інтересів вона (позивач) звернулася за правовою допомогою до адвоката, з яким був укладений договір, і якому вона сплатила 3 000 грн., які просила стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Підтримали та просили врахувати надані ними пояснення та зазначені в позовній заяві обгрунтування щодо кожної позовної вимоги. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, просили врахувати їх письмові заперечення, їх пояснення та письмовий виступ в дебатах. За результатами розгляду справи, враховуючи їх намагання неодноразові вирішити спір мирним шляхом, вважали можливим визначити розмір моральної шкоди позивача в сумі 10 000 грн., які відповідач може сплатити рівними частками протягом року. Вважають, що вказана сума буде повністю відповідати реальним обставинам справи та в повній мірі компенсує позивачу нанесену моральну шкоду. Визначаючи даний розмір моральної шкоди, врахували те, що відповідач виплачує аліменти на двох дітей, надає фінансову допомогу дітям. Щодо інших позовних вимог зазначили, що вони є необгрунтовані і тому не визнають їх. Стосовно висновку судово-психологічної експертизи зазначили, що визначений судовим експертом розмір моральної шкоди 81 МЗП, що становить 98 658 грн. є значно завищеною, не відповідає дійсності та не відповідає головному принципу цивільного судочинства щодо справедливості прийнятого рішення. Крім цього, даний висновок експерта вважають складеним на розсуд експерта [PERSON], оскільки вона посилається тільки на усну інформацію, отриману нею від позивача в ході бесіди з останньою, а документи, матеріали кримінальної справи вважають експертом не були враховані. Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, заслухавши покази психолога [PERSON], судового експерта [PERSON], покази відповідача в якості свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали приєднаних справ 2-3737/11 (про стягнення аліментів), 2-4299/11 (про розірвання шлюбу), 1- 805/11 в двох томах (кримінальна справа), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 1999 року, мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Встановлено, що 26.05.2011 року військовим прокурором Дарницького гарнізону було винесено постанову про порушення кримінальної справи стосовно [PERSON], який з 2006 року проходить військову службу на посаді начальника зміни підрозділу охорони СБУ, за ознаками в його діях складу злочину, передбаченого ст.128 КК України. Згідно даної постанови було встановлено, що 30.03.2011 року між [PERSON] та його дружиною [PERSON], які знаходилися в [ADDRESS], виник словесний конфлікт у вигляді висловлювання образ адресованих один одному. В ході вказаної суперечки [PERSON] штовхнув [PERSON], яка в результаті цього вдарилася головою об вхідні двері вищевказаного під'їзду. При цьому [PERSON], відштовхуючи від себе капітана [PERSON], своєю правою рукою, в якій знаходилась зв'язка ключів від квартири, пошкодила останньому нижню губу. В результаті цього [PERSON] відійшов від останньої і направився по сходах до квартири [NUMBER] зазначеного будинку. Піднімаючись з першого на другий поверх, між вказаними особами продовжувались словесні суперечки, в ході яких [PERSON] зупинився і побачив, що до нього наближається [PERSON] з намаганням знову штовхнути його. Побачивши це, [PERSON], не передбачаючи настання негативних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, бажаючи припинити суперечку, відштовхуючи своєю кистю правої руки [PERSON], наніс їй один удар в область лівої скули, від якого остання впала на сходи. В результаті вказаних протиправних дій капітан [PERSON] спричинив своїй дружині [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому лівої виличної дуги, синця параорбітальної ділянці зліва, крововиливу на склері лівого ока, які згідно висновку судово-медичного дослідження №2211 від 26.05.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28.09.2011 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, закрито, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року, цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] втрачений заробіток у розмірі 3 520 грн., витрати на посилене харчування 6 000 грн. (з розрахунку 500 грн. в місяць протягом одного року), обгрунтовуючи дану вимогу ст.ст. 1195, 1197 ЦК України, та зазначаючи, що вона вважає, що має право не враховувати отриманої допомоги при тимчасовій втраті працездатності з відповідного фонду. Відповідно до ст.ст. 1195, 1197 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю додаткового харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. З виписки з медичної карти [PERSON], виданої Поліклінікою №1 Деснянського району міста Києва, слідує, що остання перебувала на стаціонарному лікуванні (денний стаціонар) з 24.10.2011 року по 04.11.2011 року. При виписці з лікарні їй було рекомендовано посилене збалансоване харчування. Позивач посилалася саме на вказану медичну виписку щодо своєї позовної вимоги про стягнення з відповідача 6 000 грн. на посилене харчування. Однак, вказана виписка не є належним доказом як щодо визначеної суми, так і щодо придбання позивачем і яких саме продуктів харчування. Крім того, законодавством визначено стягнення додаткових витрат, викликаних необхідністю додаткового харчування (залежить від певного діагнозу травм), а не по рекомендації лікаря "посилене збалансоване харчування". Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 6 000 грн. на посилене збалансоване харчування не знайшла свого підтвердження в суді та не підлягає задоволенню. Позовна вимога про стягнення з відповідача втраченого заробітку у розмірі 3 520 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки позивач на час вказаних подій, перебування на лікарняному перебувала в трудових відносинах з ПРАТ "Бліц Інформ", лікарняний, отриманий за період перебування в лікарні з 24.10.2011 року по 04.11.2011 року був їй оплачений, що підтвердила позивач в судовому засіданні. Крім цього, згідно вимог зазначеного вище законодавства потерпілому відшкодовується заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. По даній справі відсутні будь-які дані про те, що внаслідок отриманих травм було втрачено чи зменшено професійну або загальну працездатність позивача. Позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на придбання ліків в розмірі 819 грн. 12 коп. підлягає задоволенню, дана вимога доведена та підтверджена наданими до справи чеками. Відповідно до ст.23 ЦК України особо має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Стосовно позовної вимоги про відшкодування з відповідача моральної шкоди у розмірі 174 960 грн. на користь позивача суд приходить до наступного. На підтвердження даної вимоги позивачем надано до справи "Психологічне дослідження", виконане психологом [PERSON], якою і було визначено вказану суму моральної шкоди. До даного дослідження в процесі розгляду справи виникло ряд питань, у зв'язку з чим викликали до суду [PERSON] Враховуючи те, що з даним дослідженням сторона відповідача не погодилася, при поясненнях в суді психолог [PERSON] не змогла надати змістовні належні обгрунтування свого дослідження, по справі було призначено судову психологічну експертизу. Згідно висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи, складеного 26.07.2013 року судовим експертом [PERSON], "кількісний еквівалент грошової компенсації за завдані моральні страждання (моральну шкоду) потерпілій [PERSON] може становити 81 МЗП". В даному висновку зазначено і наступне "Визначення розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] не уявляється за можливе у зв'язку із відсутністю встановленого судом виду правопорушення скоєного відносно нього". Враховуючи даний висновок, слідує, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації за завдану синову [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., не підлягає задоволенню. Щодо вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача суд виходить з наданих до справи доказів, пояснень сторін, матеріалів кримінальної справи. Також враховуються обставини події, що сталася 30.03.2011 року, поведінку та участь кожної сторони в даних подіях, внутрішнє переконання та судову практику по аналогічним справам і з урахуванням всього цього, суд приходить до висновку, що на користь позивача відповідачем має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 10 000 грн. Визначений судовим експертом розмір моральної шкоди - 81 МЗП, на думку суду, є завищений і даний розмір визначений експертом як "можливий". При визначенні розміру моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. суд виходив з засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України та те, що позов підлягає задоволенню частково, суд приходить до висновку, що на користь позивача відповідачем має бути відшкодовано 100 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на правову допомогу, суд приходить до того, що дана вимога не підлягає задоволенню. Надана до справи квитанція №184156 від 12.08.2011 року про отримання від позивача адвокатом [PERSON] 1 500 грн. та копія квитанції №184153 на суму 1 500 грн. судом не можуть бути враховані, оскільки вказані квитанції були оплачені ще в 2011 році, тоді як дана цивільна справа була призначена до розгляду в березні 2012 року. Крім цього, ці ж квитанції були надані до справи іншої, що перебувала на розгляді, і при вирішенні спору вони також були враховані судом та було часткове стягнення цих витрат з відповідача. По даній справі сторона позивача не надала розрахунку, пояснень, які саме суми, відносяться до розгляду цієї справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial