Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

24.01.2018 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" звернулось із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості боргу за найм (оренду). Вказували, що гуртожиток по [ADDRESS], належить позивачеві на праві приватної власності з 2001 року, перебуває на балансі та підприємство здійснює функцію управителя гуртожитку, з повним його обслуговуванням. Приладами обліку споживання комунальних послуг кімнати, в яких проживають відповідачі, не обладнані. Як власник ТОВ «Нікоджитбудсервіс» самостійно визначає плату за користування найманим житлом у вигляді фіксованої ставки орендної плати, до розміру якої включені: витрати на утримання будинку, прибудинкової території, витрати по оплаті комунальних послуг з електричної енергії, води та водовідведення, газу для приготовлення їжі, отже окремо плата за них не стягується. 31.05.2004 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на користування площею проживаючим в гуртожитку ТОВ «Нікоджитбудсервіс» - кімнатами № [NUMBER], строком на один рік. Уклавши вказані договори, відповідач взяв на себе зобов'язання вносити оплату по встановлених ставках, а тому позивачем надсилалися відповідачу повідомлення про розмір ставки орендної плати, які ним отримано. Відповідач не в повному обсязі сплачували цю плату, у зв'язку із чим, станом на 01.01.2018 року, за нею утворилася заборгованість в розмірі 15501,14 грн. Попередження про оплату боргу відповідач ігнорує. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в розмірі 15501,14 грн., компенсацію інфляційних втрат у сумі 5 310,00 грн., 3% річних в розмірі 984,62 грн., а також судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою суду 26.01.2018 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подачі відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали, призначено розгляд справи на 12.03.2018 року. Відповідно до зворотнього повідомлення, відповідачем було отримано ухвалу суду 02.02.2018 року, укладено договір про надання правової допомоги 07.03.2018 року . Станом на час розгляду справи - 12.03.2018 року відзив до суду не надійшов, позивач та його представник у засідання не з`явились, незважаючи на заяву, документів, підтверджуючих зайнятість представника або хворобу позивача не надали. Під час судового засідання 26.04.2018 року, судом було залишено без розгляду клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи відзиву до позову, через відсутність поважних причин пропуску строку їх подачі, на підставі ч.2 ст.222 ЦПК України. В судовому засіданні представник ТОВ "Ніконджитбудсервіс" заявлені вимоги підтримав . Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між сторонами не існує жодного договору найму, а наданий позивачем договір не підписувала відповідач. Крім того, зазначала, що відповідач вселилася у гуртожиток за ордером, наданим підприємством, з яким вона перебувала у трудових відносинах, через що має сплачувати лише за комунальні послуги, з урахуванням встановлених тарифів. Оскільки позивачем не надаються відомості щодо розміру нарахованих витрат на комунальні послуги протягом багатьох років, вона сплачує їх у розмірі, обрахованому самостійно. Також наполягала на тому, що жодних листів та повідомлень від позивача не отримувала. Між іншим, представник відповідача просила застосувати строки позовної давності до заявлених вимог. Дослідивши надані учасниками справи докази, суд виходить з такого. ТОВ «Ніконджитбудсервіс» є власником 9068/10000 часток гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2005 року та з 2000 року по теперішній час є його балансоутримувачем. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гуртожиток за адресою: [ADDRESS] належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" на праві спільної часткової власності. Основним видом діяльності ТОВ "Ніконджитбудсервіс" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. У відповідності до п. п. 1.1, 4.1 та 4.2 договору про користування площею проживаючим у гуртожитку ТОВ «Ніконджитбутсервіс» від 31 травня 2004 року, укладених між цим товариством та [PERSON] строком на один рік, ТОВ «Ніконджитбутсервіс» передав у користування останній кімнати № № [NUMBER]. Плата за користування житловою площею проводиться по встановленим ставкам, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується. Оплата вноситься не пізніше 10 числа наступного, що підлягає оплаті місяця. Пунктом 7.1. цих договорів передбачено, що договір вважається пролонгованим на той самий строк, якщо жодна сторона про сповістить про розірвання договору не раніше ніж за місяць. Доводи представника відповідача щодо того, що [PERSON] не підписувала цей договір не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належним чином. Представником відповідача надано суду копію ордеру на вселення [PERSON] від 06.04.2003 року до гуртожитку, з якої не можливо встановити підставу її вселення та сам по собі ордер не є доказом перебування у трудових відносинах та не свідчить про правомірність його видачі. Зареєстровано було відповідача за вказаною адресою 23.05.2002 року, згідно інформації, яка міститься у копії паспорту. Отже суд вважає доведеним факт виникнення між сторонами цивільно-правових відносин за договором найму ( оренди) житла та не може погодитись із тим, що відповідач не був обізнаний про зміну форми власності, взаємовідносини, які склались між ТОВ "Ніконджитбудсервіс" та мешканцями гуртожитку, порядок нарахування оплати, з огляду на її проживання у ньому потягом 16 років. Цивільний кодекс України передбачає випадок пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦК України - якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений. Тобто в даному випадку за змістом договору передбачена автоматична пролонгація його дії за відсутності заперечень жодної сторони. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки у більшості приміщеннях гуртожитку та в кімнатах, які займає відповідач, відсутні лічильники обліку газу, води, електроенергії, теплопостачання, ці витрати несе орендодавець та вони включені до орендної плати. Директором ТОВ "Ніконджитбудсервіс", на підставі рішення позачергових зборів учасників Товариства, видавались розпорядження, якими встановлювався розмір ставок по оплаті за оренду житла для орендарів в гуртожитку. Також здійснювалось направлення повідомлення про розпорядження мешканцям, у тому числі й відповідачу. Копії розпоряджень, повідомлень та зворотніх повідомлень про отримання містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На адресу відповідача позивачем направлялись вимоги - повідомлення про розмір оплати та борг, частина яких нею отримано. В порушення наведених вимог закону та умов договору, відповідач не в повному обсязі виконувала взяті на себе зобов'язання та сплачувала вартість за проживання в меншому розмірі ніж той, який встановлений наведеними розпорядженнями власника гуртожитку, тому утворилася заборгованість, за період з 01.09.2013 року по 01.01.2018 року в сумі 15 501,14 грн.,інфляційні втрати у сумі 5 310,00 грн., 3% річних в розмірі 984,62 грн. Відповідно до статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Представником відповідача у судовому засіданні заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, в межах позовної давності, а саме - за період з 01.01.2015 р. по 01.01.2018р. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: partial