Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, [PERSON] та [PERSON] , в якій просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 13.04.2018, зареєстрований в реєстрі № 27, посвідчений старостою с. Яхнівці, Волочиського району Хмельницької області [PERSON] ; стягнути з відповідачів судові витрати. Позовна вимога обґрунтована тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Спадкоємцями за законом після смерті батька є його діти: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] , які прийняли спадщину, подавши в нотаріальну контору заяви про відкриття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину. При житті, батько проживав у себе вдома в с. Яхнівці Волочиського району до 11.01.2018, після виписки з лікарні - перебував вдома у відповідачки [PERSON] , а з 05.05.2018 по день смерті знаходився вдома у позивача за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перед смертю повідомив позивача, що [PERSON] в кінці квітня запросила його в службове приміщення старости с. Яхнівці [PERSON] і повідомила, що від його імені старостою вже складений заповіт на [PERSON] і [PERSON] , однак він заповіту не читав та не підписував, наміру і бажання складати заповіт у нього не було, зміст заповіту йому не відомий. Отримавши у старости [PERSON] копію заповіту, позивач дізналась, що житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну ділянку в [ADDRESS] батько заповів [PERSON] , а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . При ознайомленні із вказаним заповітом позивачем [PERSON] було виявлено ряд неточностей та розбіжностей. Враховуючи, що [PERSON] не складав та не підписував заповіту 13.04.2018 на користь [PERSON] і [PERSON] , підпис в графі «підпис» спадкодавцем не вчинявся, а тому позивач вбачає необхідність призначення почеркознавчої експертизи для підтвердження вказаної обставини. Ухвалою Волочиського районного суду від 11.12.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та витребувано письмові докази за клопотанням позивача. 28.12.2018 до суду надійшов відзив (а.с. 45-48, т. І), в якому представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог, які є безпідставними, необґрунтованими та незаконними. З доводами позивача не погоджується, оскільки [PERSON] добре розумів, що відбувається і повністю розумів свої дії до кінця життя. Доводи про те, що заповідач не підписував заповіт є припущеннями позивача. Про те, що [PERSON] власноручно підписав заповіт може підтвердити староста с. Яхнівці [PERSON] , листоноша [PERSON] . Про намір [PERSON] скласти заповіт відомо іншим свідкам. У відзиві також вказується, що [PERSON] тяжко хворів, у нього були ішемічні інсульти, хронічна ішемічна хвороба серця, порушення мозкового кровообігу, через параліч змінилась координація рухів, тобто йому було важко писати. Догляд за ним, його лікування здійснювала онука [PERSON] . В зв`язку з хворобою [PERSON] потребував спеціального догляду, зокрема, масажів. Вказані обставини могли вплинути на координацію рухів і почерк останнього. Заповідач свідомо позбавив права на спадкування свою доньку [PERSON] , оскільки та самоусунулася від догляду за батьком. Волевиявлення [PERSON] в заповіті було вільним та відповідало його волі. 21.01.2019 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якої останній вбачає відзив безпідставним і просить не брати його до уваги (а.с. 132, т. І). В ході підготовчого засідання судом було постановлено ряд ухвал, зокрема, про витребування доказів, які були винесені за результатами розгляду клопотань позивача та представників сторін, спрямованих, в першу чергу, на збирання зразків підпису спадкодавця для проведення судової почеркознавчої експертизи. При цьому, суд звертає увагу на те, що представником позивача неодноразово заявлялись клопотання про витребування відомостей про отримання пенсійних коштів на прізвище [PERSON] за відповідні періоди. Пенсійний фонд із зазначенням поважних причин не подав витребовувані докази суду. Разом з тим, в ході підготовчого засідання судом було встановлено з пояснень самої ж позивачки, що в пенсійних відомостях за батька здійснювали підписи інші особи. Волочиським районним судом Хмельницької області 12 лютого 2019 року було постановлено ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи у вказаній цивільній справі, а провадження у ній зупинено. Судом неодноразово поновлювалось та знов зупинялось провадження в справі через надходження клопотань експерта та учасників справи. 09 липня 2019 року суд постановив ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи, а провадження у справі зупинив. Крім того, позивачем заявлявся відвід головуючій судді Павловій А.С., у задоволенні якого було відмовлено ухвалою від 10.10.2019. 23.10.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Вказала, що при зверненні до суду із даним позовом вона мала намір захистити порушені права свого брата-інваліда [PERSON] , який повинен був успадкувати усе майно після смерті їх батька. В заповіті від 14 листопада 2011 року [PERSON] усе заповів своєму сину. Даний заповіт вона не оспорює. Проте, із останнім заповітом позивач категорично не погоджується. Батько не вчиняв заповіту від 13 квітня 2018 року і не підписував його. Він не мав наміру розпорядитись своїм майном на користь [PERSON] . Про це він особисто їй повідомив незадовго до своєї смерті. Вважає, що протиправними діями [PERSON] спільно з її матір`ю - [PERSON] та старостою села [PERSON] було складено заповіт від імені батька. Такі дії є кримінальним правопорушенням і досудове розслідування вже розпочато. Позовні вимоги просить задовольнити, визнавши недійсним заповіт від 13 квітня 2018 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Вважає, що дії старости с. Яхнівці [PERSON] , яка посвідчила та зареєструвала оспорюваний заповіт є протиправними. [PERSON] в 2018 році заповіт не підписував. Звертає увагу на те, що останній в силу перенесених хвороб взагалі не міг писати, що підтверджується показаннями свідків. Просить висновок почеркознавчої експертизи не брати до уваги, оскільки він піддається сумніву через вказівку експерта на повторне обведення підпису. Представники відповідачів [PERSON] і [PERSON] проти позовних вимог заперечили повністю. Вказали, що [PERSON] скориставшись своїми правами вільно і на власний розсуд, повністю усвідомлюючи значення своїх дій розпорядився належним йому майном на користь сина та онуки. Саме остання здійснювала догляд за спадкодавцем. Вона обробляла земельну ділянку, яку їй заповів [PERSON] , жила з ним "межа в межу". Жодних підстав для визнання заповіту від 13 квітня 2018 року недійсним не має. Порушень в діях старости та нотаріуса, щодо вчинення ними дій по посвідченню заповіту, видачі його дублікату та заведенні спадкової справи, які б могли вплинути на дійсність оспорюваного заповіту - не має. Спадкова справа заведена на підставі заяви позивача, як спадкоємця по закону. Свідоцтва про право на спадщину поки не видавались. Помилково складений заповіт (зразок-чернетка), не має ніякого юридичного значення та правомірно не підлягав дослідженню експертом при проведенні експертизи. Усі доводи позивача та її представника є припущеннями, які не ґрунтуються на вимогах закону. Представник Волочиської міської ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи містяться письмові заяви, в яких представник просить проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника Волочиської міської ради, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є старостою с. Яхнівці Волочиського району Хмельницької області вказала, що [PERSON] переніс інсульт і лікувався. [PERSON] за ним доглядали, возили на процедури. Про це знає усе село. [PERSON] складав у неї заповіт, хоча в 2011 році він уже складав заповіт у іншого старости. Привіз його [PERSON] на машині до обіду, йшов дідусь сам, нормально говорив, був дієздатним, повідомив їй свою волю, надав оригінали паспортів [PERSON] і [PERSON] . Крім неї, заповідача та діловода присутніх не було. Проте, в кабінет зайшла листоноша [PERSON] , яка принесла пошту, але її одразу попросили вийти. Вона (староста) зложила заповіт, роздрукувала, передивилась і виявила помилку, а тому відложила, щоб переробити. Зробила інший і роздрукувала. Діловод написала для [PERSON] зразок, де не має його підпису, а написане лише прізвище. Такий зразок дали дідусеві для зручності, щоб він знав, як саме написати текст. Пізніше, вона помилково поставила свій підпис та печатку на цьому зразку, оскільки замоталась і не порвала його. Це її велика помилка і вона про це дуже шкодує. Як даний зразок опинився у нотаріуса вона не знає, але припускає що [PERSON] забрав його із собою. Не дивлячись на це, заповідач самостійно написав текст та поставив підпис на двох оригіналах заповіту, один з яких залишився в старости, а інший було надано [PERSON] Писав він дуже довго. Вона заповіт посвідчила та зареєструвала. Пізніше нею видавались дублікати заповіту спадкоємцям, однак оригінал вона надала лише на вимогу суду. Свідок [PERSON] (чоловік позивача) суду повідомив, що [PERSON] лежав у лікарні з інсультом і він з дружиною сім днів доглядали за ним. Гроші на лікування у тестя були свої. В лікарні [PERSON] обслуговувати себе сам не міг, та потребував сторонньої допомоги в годуванні, одяганні, туалеті, тощо. Все це робили вони з дружиною по черзі. Потім догляд здійснювала інша донька - [PERSON] , яка приїхала з Італії. Після виписки з лікарні [PERSON] забрали до себе [PERSON] та [PERSON] в с. Яхнівці. Через певний час [PERSON] попросив, щоб позивач забрала його до себе, інакше погрожував піти в будинок для пристарілих чи зробити щось із собою. Забирали батька зі скандалом. Після переїзду, останній особисто повідомив їм, що [PERSON] та її чоловік завезли його в сільську раду, посадили коло вхідних дверей, переписали заповіт, якого він не читав та не підписував. Батько казав, що там були подружжя [PERSON] , він, староста і ще хтось. Казав, що він хотів усе майно заповісти сину, а вони його, як арештанта завезли. [PERSON] плакав, розповідаючи про таке відношення до себе. Також свідок вказав, що у батька була неробоча права рука, він не міг брати кружки, палки, не міг пожимати руку вітаючись, але останню пенсію він отримав особисто і за неї розписався. Допитана в якості свідка нотаріус [PERSON] дала показання, з яких слідує, що до неї звернулась спадкоємиця за законом [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а потім інші спадкоємці. Саме на підставі її заяви було заведено спадкову справу - за законом. З реєстру вона встановила, що є заповіт. Хтось приніс їй заповіт, а хтось - дублікат. Свідок не пам`ятає інших обставин. Зазначила, що усе міститься в матеріалах спадкової справи. Свідок [PERSON] (брат відповідача [PERSON] ) в ході його допиту зазначив, що в 2000-х роках його сестра - [PERSON] з чоловіком переїхали в с. Яхнівці, щоб допомагати дідусю та бабусі. Сестра з чоловіком обробляли земельні паї дідуся і він не заперечував проти цього. Коли була жива бабуся, то він чув їх з дідом розмову, що все майно має бути глухонімому [PERSON] і [PERSON] . Його мати - [PERSON] живе в Італії, але щороку приїжджала та все робила по господарству для [PERSON] . Мати регулярно займалась оздоровленням батька в лікарні. Допомагала матеріально. Позивач та її чоловік не долучались до суспільного життя сім`ї в с. Яхнівці, ніякої допомоги не надавали. Позивач вказувала на те, що їй батько за життя нічим не допоміг. В 2018 році у дідуся стався інсульт. Швагро - [PERSON] привіз хворого в лікарню. Приїхали і позивач з чоловіком. Останні перебували пару днів у лікарні з дідусем, поки не приїхала його мати з Італії. Сестра [PERSON] не могла доглядати за дідусем, так як в неї дитина. [PERSON] сказала, що коло [PERSON] має сидіти той, кому все лишиться. В кінці січня - в лютому 2018 року [PERSON] виписали з лікарні і він відновлювався вдома у сестри. Догляд здійснювали мама і сестра. Через тиждень [PERSON] поїхала, а [PERSON] продовжила догляд за дідусем. Всі витрати несла мама. Грошей дідуся в сумі 6000 грн., які той привіз у лікарню вистачило лише на кілька днів лікування. В кінці березня - в квітні [PERSON] почав ходити, навіть навідувався в гості до своїх родичів у селі. Спілкування [PERSON] з батьком ніхто не обмежував. Дід сказав, що хоче побути в Ліди (позивача). Та забрала дідуся до себе і почались незрозумілі речі: забрали самовільно усі речі [PERSON] , в тому числі, мотоблок, січкарню, антену для телебачення. Виписала його з будинку та прописала у себе. Кожного дня позивач брала дідуся з собою на базар - при тому, що він переніс таку тяжку хворобу. Після смерті організація похорон дідуся лягла на нього та сестру. З позивачем купили труну. Приїхала мати - [PERSON] , яка несла усі витрати. Після похорон дідуся [PERSON] нікому нічого не казала про те, що заповіт [PERSON] не підписував. Щодо складання оспорюваного заповіту свідок вказав, що він не знає хто віз дідуся складати заповіт, однак він та сестра були на роботі 13 квітня 2018 року. Вважає, що дідусь міг ставити підпис у заповіті, адже він розписувався при знятті його з реєстрації по місцю проживання. Їв [PERSON] теж сам, хоча йому і було тяжко тримати ложку. Також дідусь пожав йому руку, перед тим, як переїхав до позивача. Крім того, свідок вказав, що при отриманні пенсії [PERSON] тільки брав гроші, а підпис замість нього черкала поштарка. В 2011-2012 бачив, як дідусь розписався особисто. Одного разу на пошту за пенсією [PERSON] ходив племінник. Свідки [PERSON] та [PERSON] (жителі с. Яхнівці та сусіди відповідачів 1, 2) підтвердили, що [PERSON] переніс інсульт. Після лікарні до двох місяців жив у [PERSON], будинок яких знаходиться "межа в межу" до його домоволодіння. Вони за ним доглядали. Також приїхала [PERSON] з Італії і доглядала за батьком. З ними він не сварився, не жалівся на них. Потім [PERSON] захотів до дочки - [PERSON] і переїхав, а потім помер. [PERSON] також вказала, що поступово [PERSON] почав ходити без допомоги (в тому числі, в магазин, до сестри). Після лікарні в нього не було хвацького рефлексу, а тому [PERSON] його годувала. У неї він став на ноги. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] ходив сам, його права рука не висіла, він міг щось нею робити, їв сам. Свідок [PERSON] , яка є лікарем, в ході її допиту вказала, що не пам`ятає такого пацієнта, як [PERSON] Свідок [PERSON] , що працює фельдшером с. Яхнівці, в ході її допиту зазначила, що [PERSON] хворів гіпертонічною хворобою. Вона приходила на виклики. Також [PERSON] привозив останнього на крапельниці. Після останнього інсульту в [PERSON] страждала права сторона, яка була слабкішою. Але думає, що він міг їсти правою рукою. Вона виконувала призначення лікаря. Жив [PERSON] у [PERSON] і скарг на проживання ніколи не казав. Заслухавши вступне слово позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши усі наявні в справі докази та матеріали, оцінивши їх, суд приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (книга VI - Спадкове право), а також Законом України "Про нотаріат", Наказом Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування", Наказом Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Судом встановлено, що [INFO] , в віці 82 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У спадкодавця було троє дітей: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] . У останньої є донька - [PERSON] (відповідач 2). Вказані родинні відносини сторонами визнаються і не оспорюються. [PERSON] на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] з сім`єю позивача [PERSON] відповідно до довідки Волочиської міської ОТГ №765 від 25.07.2018. В судовому засіданні позивач та представники відповідачів 1, 2 визнали той факт, що впродовж свого життя [PERSON] проживав у власному будинку в [ADDRESS] . Після виписки з лікарні в січні 2018 року він проживав в будинку відповідача [PERSON] , а з початку травня 2018 року і до дня смерті жив з позивачем. Витягами з журналу обліку маніпуляцій та книги викликів фельдшера додому, епікризом, довідками Волочиської ЦРЛ від 21.01.2019 № 52, від 17.12.2019 №1053, від 18.10.2018 № 849, рекомендацій лікаря та показаннями свідків доводиться, що [PERSON] неодноразово звертався за медичною допомогою. З 11.01.2018 по 22.01.2018 він знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні. Діагноз: ішемічний інсульт в басейні лівої СМА з бульварними розладами, вираженим геміпарезом справа. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик високий. Після виписки з лікарні [PERSON] надавалась медична допомога в с. Яхнівці. Згідно з копій Державних актів на право власності на земельну ділянку від 08.01.2010, 09.01.2010 [PERSON] на праві власності належить дві земельні ділянки по [ADDRESS] : розміром 0,1572 га для ведення особистого селянського господарства; розміром 0,2500 га для обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склав два заповіти: 1) 14.11.2011, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів своєму синові [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Яхновецької сільської ради [PERSON], і зареєстровано в реєстрі під № 137; 2) 13.04.2018, яким житловий будинок з надвірними будівлями і присадибну ділянку в [ADDRESS] заповів [PERSON] , а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] Заповіт посвідчено старостою с. Яхнівці Волочиського району Хмельницької області [PERSON]., і зареєстровано в реєстрі під № 27. Відповідно до ч.ч. 2-4, 6, 7 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Позивач обґрунтовує позов тим, що оспорюваний заповіт її батько не підписував, свого волевиявлення на розпорядження майном 13.04.2018 не висловлював, а тому такий заповіт абсолютно не відповідав його волі. В судовому засіданні сторона позивача також вказувала на порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту старостою села [PERSON] при його складанні. Зокрема, звертали увагу суду на розбіжності у зазначенні часу підписання та складання заповіту. Вказують на наявність в матеріалах справи копій двох заповітів від 13.04.2018 які візуально значно відрізняються між собою. Також зазначають про незаконні дії старости, що полягали у посвідченні заповіту, який зі слів старости, був "чернеткою" та який заповнила діловод в якості зразка для написання тексту [PERSON] . Таку "чернетку" в подальшому незаконно було підписано старостою [PERSON] з проставленням відбитка печатки. В подальшому, даний заповіт ("чернетка") опинився у нотаріуса, яка завела спадкову справу. Також представник позивача вважав порушенням з боку старости [PERSON] , що вона видавала спадкоємцям дублікати заповіту, тоді як у неї був його оригінал. Оцінюючи усі досліджені судом докази, суд не встановив підстав для визнання заповіту, посвідченого 13.04.2018 недійсним. Згідно з висновком експерта № 1.1-0089:19 від 08.08.2019 на підставі ч. 8 ст. 72 ЦПК експерт відмовляється від надання відповіді на запитання № 1: "Чи виконаний підпис від імені [PERSON] в заповіті від 13.04.2018, посвідченого старостою села Яхнівці, Волочиського району Хмельницької області [PERSON]. та зареєстрованого у реєстрі за № 27 [PERSON] чи іншою особою?", у зв`язку з тим, що наданих матеріалів недостатньо для виконання покладених обов`язків. Також експерт надав відповідь на запитання № 2, з якої слідує, що рукописний текст та підписи в графах "Підпис" у заповіті, який був складений [PERSON] 14.11.2011 зареєстрований в реєстрі № 137 секретарем Яхновецької сільської ради [PERSON] та у заповіті від 13.04.2018, посвідченого старостою села Яхнівці, Волочиського району Хмельницької області [PERSON]. та зареєстрованого у реєстрі № 27 виконано одною особою. Суд звертає увагу на те, що запитання № 2 було поставлено експерту з врахуванням того, що сторони визнали факт підписання заповідачем заповіту від 14.11.2011 і сумнівів у його дійсності не виникало. Даний правочин був єдиним взірцем підпису та почерку [PERSON] , який усі учасники справи визнали достовірним. За таких обставин, суд вважає доведеним, що заповіти від 14.11.2011 та 13.04.2018 виконано однією особою - [PERSON] . Підстав для відхилення вказаного висновку експерта судом не встановлено. Вказівка експерта на повторне обведення підпису в заповіті від 13.04.2018, ймовірно з метою посилення контрасту, не викликає у судді сумнівів в належності і допустимості такого доказу, враховуючи перенесену хворобу заповідача, його стан здоров`я, вік та показання старости села [PERSON] , яка вказала на те, що дідусю було тяжко писати і він це робив дуже довго. Суд вважає, що показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] і [PERSON] в сукупності із письмовими доказами підтверджують необґрунтованість та недоведеність позовної заяви [PERSON] . Крім того, показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] , висновоком експерта спростовуються показання свідка [PERSON] , який стверджував про відвідування [PERSON] приміщення сільської ради не з власної волі, а під примусом подружжя [PERSON] та складання і підписання заповіту не ним особисто, а іншою особою. Отже, суд критично оцінює і відхиляє показання даного свідка, який є чоловіком позивача та зацікавлений у вирішенні справи на користь [PERSON] . Щодо посилання адвоката Бутрина С.В. на неспроможність [PERSON] писати, як на підставу для визнання заповіту недійсним, то воно не знайшло свого підтвердження. Свідок [PERSON] підтвердила, що останній писав заповіт самостійно. Свідок [PERSON] вказав, що його дідусь їв сам і пожав йому руку при зустрічі, а незадовго до смерті вчиняв дії по зміні реєстрації його місця проживання, де також необхідно підписувати документи. Свідок [PERSON] також зазначила, що останній міг робити рукою, їв самостійно. Суд звертає увагу на те, що свідок [PERSON] вказувала на відсутність у [PERSON] хвацького рефлексу та його неспроможність їсти без сторонньої допомоги після виписки з лікарні. Тоді як заповіт складався через 2,5 місяці після виписки [PERSON] . Оцінюючи дотримання вимог законодавства старостою села Яхнівці [PERSON] щодо форми та посвідчення заповіту при його складанні суд вважає за необхідне зазначити наступне. Загальні вимоги до форми заповіту регламентовано ст. 1247 ЦК України, згідно з якою заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Він має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у ч. 3 цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України). На переконання суду, оригінал заповіту, що міститься в матеріалах справи (завірена копія якого знаходиться на а.с. 167, т. І) за формою, змістом та порядком посвідчення відповідає вимогам ЦК України, Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (далі - Порядок). Так, староста села Яхнівці [PERSON] в ході її допиту вказала, що дідусь [PERSON] самостійно висловив їй свою волю, при цьому добре розумів значення своїх дій та повністю їх усвідомлював. Його волевиявлення було вільним. Він сам підписав заповіт, а також написав відповідний текст на ньому "мною прочитано в голос та власноручно підписано". Писав він довго. Чому різниться час в тексті заповіту вона вказати не може. Оригіналів заповіту було посвідчено два: один залишився у неї, а інший - вручила [PERSON] . Суд не встановив порушень законодавства в діях старости [PERSON] при посвідченні заповіту [PERSON] (а.с. 167, т. І ), які б спростовували його дійсність. Оспорюваний заповіт містить таку обов`язкову складову змісту, як зазначення часу його складання - "14 год. 30 хв.", що передбачено ст. 1247 ЦК України, п. 1.4 Порядку. Тому, розбіжності у зазначенні часу підписання заповіту [PERSON] (10:35 год.) та складанням заповіту не можуть вплинути на відповідність правочину вимогам закону в цілому. Крім того, староста правомірно видала дублікат заповіту спадкоємцю, залишивши в органі місцевого самоврядування його оригінал. Також із показів старости с. Яхнівці [PERSON] судом встановлено, що окрім вчинення дій по посвідченню заповіту 13.04.2018 (а.с. 167, т. І ) старостою також було помилково поставлено підпис та печатку на чернетці, яка надавалась [PERSON] , як зразок тексту для написання заповіту і не містила підпису останнього, так як виконана не ним. В даній чернетці допущено помилку в даті народження заповідача (а.с. 156, т. І). Суд вважає, що вказана обставина не може слугувати підставою для визнання заповіту недійсним. З копії спадкової справи та показань [PERSON] судом встановлено, що нотаріус завела спадкову справу № 325/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви [PERSON] (спадкоємиці за законом), яка звернулась першою в нотаріальну контору. Також із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулись інші діти померлого та його онука [PERSON] Спадкоємцями за заповітом є лише відповідачі 1 і 2. Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Враховуючи усе вищевикладене суд приходить до висновку, що [PERSON] вільно розпорядився своїм майном на випадок смерті і склав заповіт на користь свого сина та онуки. Його заповіт був посвідчений 13.04.2018 старостою села Яхнівці [PERSON] у відповідності до вимог законодавства. Оригінал заповіту досліджено судом. Також він був об`єктом дослідження і експерта-почеркознавця. Доказів на спростування висновків суду позивачем не надано. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що завданням цивільного судочинства, в силу вимог ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач [PERSON] в ході судового розгляду справи дала пояснення, що на момент звернення до суду із позовом її метою було захистити порушені права брата - [PERSON] , який, на її думку, повинен був успадкувати все майно батька. Позивач вважала, що дійсна воля [PERSON] , висловлена в заповіті від 14.11.2011. Суд звертає увагу, що ні в заповіті від 14.11.2011, ні в заповіті від 13.04.2018 заповідач [PERSON] не висловив розпорядження на користь доньки [PERSON] . З викладеного слідує, що позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду без наміру захистити свої порушені, невизнані чи оспорювані права, що також є підставою для відмови в задоволенні її позовної вимоги. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача, враховуючи відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed