Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

20.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сила росту" Казанківського району, в якому зазначив, що 01.09.2005 року між ним, як власником Сертифікату про право власності на земельну частку (пай) розміром 6,94 га (умовних кадастрових гектарів), була досягнута домовленість про передачу належної йому частки (паю) в оренду строком на 10 років. Ця домовленість між ними реалізована письмовим договором, який був зареєстрований у Казанківському відділі земельних ресурсів 26.06.2007 року за №456. 23 травня 2011 року він отримав Державні акти на право власності на земельну ділянку площею 3,91 га серії ЯЛ №601748 та площею 2,80 га серії ЯЛ №601749, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Рішенням Казанківського районного суду від 05.12.2011 року дію договору оренди земельної частки (паю) розміром 6,94 га (умовних кадастрових гектарів) від 01.09.2005 року, зареєстрованого у Казанківському відділі земельних ресурсів 26.06.2007 року за №456, було припинено у зв'язку з отриманням ним Державних актів на право власності на земельну ділянку площею 3,91 га серії ЯЛ №601748 та площею 2,80 га серії ЯЛ №601749. Рішенням Казанківського районного суду від 01.08.2013 року зобов'язано ТОВ "Сила росту" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 3,91 га та площею 2,80 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради без відшкодування затрат, понесених за час користування нею. Посилаючись на те, що з вини відповідача, який протиправно використовував у 2012-2013 роках належні йому земельні ділянки, він не отримав дохід, який би міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, просив стягнути з відповідача ТОВ "Сила росту" на його користь збитки за 2012-2013 роки у розмірі 18336 грн. 38 коп. у вигляді упущеної вигоди та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені вимоги [PERSON] і просив їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач ТОВ "Сила росту" в судове засідання не з'явився без поважних причин і не забезпечив явку свого представника. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно до положень ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є відшкодування заподіяних збитків Відповідно до ст. 156 Земельного Кодексу України визначені підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасово зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; г) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д)неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України ( ч. 2 ст. 157 Земельного Кодексу України). Матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №601748 від 23 травня 2011 року громадянин [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 3,91 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №601740 від 23 травня 2011 року громадянин [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 2,80 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Рішенням Казанківського районного суду від 05.12.2011 року дію договору оренди земельної частки (паю) розміром 6,94 га (умовних кадастрових гектарів) укладеного 01.09.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Сила росту", зареєстрованого у Казанківському відділі земельних ресурсів 26.06.2007 року за №456, припинено. Рішенням Казанківського районного суду від 01.08.2013 року зобов'язано ТОВ "Сила росту" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 3,91 га та площею 2,80 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради без відшкодування затрат, понесених за час користування нею. Згідно акта обстеження земельної ділянки, складеного 04.02.2013 року державним інспектором сільського господарства на території Миколаївської області, земельна ділянка площею 6,71 га, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради і належить [PERSON], використовується самовільно [PERSON] (директор ТОВ "Сила росту"). Як вбачається з постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 24.12.2013 року ТОВ "Сила росту" земельну ділянку площею 3,91 га, кадастровий №4823655100:28:000:0036 та земельну ділянку площею 2,80 га, кадастровий № 4823655100:28:000:0038, які розташовані в межах території Казанківської селищної ради, повернуло [PERSON] лише 23.12.2013 року. Із роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадку самовільного зайнятті ріллі на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Судом встановлено, що відповідачем ТОВ "Сила росту" у 2012-2013 роках протиправно використовувалась земельна ділянка позивача [PERSON], тому останній має право на відшкодування збитків у виді упущеної вигоди. Відповідно до актів, затверджених головою Казанківської районної державної адміністрації 18.09.2014 року, сума неодержаного доходу по земельній ділянці загальною площею 6,71 га (2,80 га+3,91 га), яка належить [PERSON], у 2012 році складає 10558 грн. 15 коп., у 2013 році складає 7778 грн. 23 коп. За таких обставин суд приходе висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу положень п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.84 ЦПК України до витрат на правову допомогу віднесено витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. При цьому, при судовому розгляді даної справи інтереси позивача за нотаріально посвідченою довіреністю від 02.04.2013 року представляв громадянин [PERSON], тобто останній діяв як представник і не надав відповідних документів щодо фахової освіти в галузі права та щодо особи, яка відповідно до закону має право надавати правову допомогу.

Outcome: approved