Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства Готельний комплекс "Феофанія" Національної академії наук України (далі по тексту - відповідач) про скасування наказу про оголошення догани та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 21.01.2005 року був прийнятий на роботу до ДП ГК "Феофанія" НАН України на посаду інспектора охорони, з 07.11.2005 року його переведено на посаду старшого інспектора охорони. 30.04.2014 року його обрано до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП ГК "Феофанія" НАН України, працює на даній посаді по теперішній час. Згідно наказу №14-П від 01.09.2014 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за переміщення телевізора з номеру готелю в хол для перегляду новин без відома керівництва. Позивач вважає вказаний наказ протиправний, оскільки такий виданий всупереч вимог ст.ст. 147, 149 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України). Зважаючи на викладене, позивач просить суд скасувати вищевказаний наказ та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн., оскільки своїми незаконними діями позивачу спричинені значні моральні страждання, втрати працездатності, впевненості в завтрашньому дні, що призвело до необхідності прикладання ним додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Скляренко О.П. заперечила з приводу задоволення позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову. Зауважила, що 24.07.2014 року позивачем було здійснене несанкціоноване та протиправне переміщення товарно-матеріальної цінності, а саме телевізора, з готельного номеру №418 в кімнату відпочинку для охоронців з метою використання в особистих цілях без відома керівництва готелю. Отримавши скаргу від клієнта по факту відсутності телевізора, на підприємстві було проведено службове розслідування та відібрані пояснення від охоронців, які пояснили, що телевізор з готелю не зникав, а був переміщений [PERSON] до кімнати охоронців. Від надання пояснень [PERSON] відмовився, що підтверджується актом про відмову від надання пояснень від 25.08.2014 року. Для з'ясування дійсних обставин на підприємстві було проведено службове розслідування, за результатами якого було встановлено ознаки дисциплінарного проступку з боку [PERSON], а саме: протиправне переміщення товарно-матеріальної цінності - телевізора, для використання в особистих цілях в робочий час та було рекомендовано відповідачеві відреагувати на вчинення такого проступку з метою попередження подібних випадків у майбутньому. Зважаючи на те, що позивач поставив під сумнів репутацію готелю, грубо порушив вказівку директора про заборону переміщення товарно-матеріальних цінностей із номерів, а також використовував робочий час для перегляду телепередач, відповідачем з метою недопущення аналогічних порушень трудової дисципліни було оголошено [PERSON] догану. Крім того, вина позивача та здійснення ним порушення трудової дисципліни була доведена під час проведення службового розслідування із залученням третьої особи, а саме ТОВ "Охоронний комплекс "Пересвіт", у зв'язку з чим підстави у задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював охоронцем у відповідача. З приводу застосованого до позивача дисциплінарного стягнення пояснив, що телевізор виніс з номеру інший охоронець, не [PERSON], проте, начальник змусив написати доповідну про те, що телевізор виніс саме позивач. Свідок зазначив, що чув суперечки та бачив, що написали прізвище позивача. Той охоронець, який здійснив протиправне переміщення телевізору, вже звільнився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює старшим адміністратором у відповідача. З приводу застосованого до позивача дисциплінарного стягнення пояснила, що догана винесена неправомірно. Зазначила, що [PERSON] їй сказала про те, що директор змусив її підписати акт про те, що позивач відмовився від пояснень. Крім того, зазначила, що акт підписувався 27.11.2014 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює прибиральницею у відповідача. З приводу застосованого до позивача дисциплінарного стягнення зазначила, що позивач відмовився від надання пояснень, коли йому було запропоновано дати такі директором. Крім того, вказала на те, що позивач хотів ознайомитися з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення, проте, директор сказав, що він зробить копію, а лише тоді надасть його для ознайомлення позивачу. Зазначила, що позивач перебував 25 серпня 2014 на роботі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні з приводу застосованого до позивача дисциплінарного стягнення пояснив, що у кінці серпня 2014 року до нього підійшла покоївка та повідомила про те, що зник телевізор. Було проведено службове розслідування, на підставі якого винесено наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з яким [PERSON] ознайомлюватися відмовився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що підписувала акт стосовно телевізора, [PERSON] відмовився підписувати цей акт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бачила, як позивач дивився телевізор. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року (далі по тексту - ЦПК України), суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Судом встановлено, що позивач 21.01.2005 року згідно був прийнятий на роботу до ДП ГК "Феофанія" НАН України на посаду інспектора охорони, з 07.11.2005 року його переведено на посаду старшого інспектора охорони. 30.04.2014 року його обрано до складу профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП ГК "Феофанія" НАН України, працює на даній посаді по теперішній час. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Встановлено, що наказом №14-п від 01.09.2014 року до позивача було застосовано такий захід дисциплінарного стягнення, як догана. Відповідно до даного наказу, позивачу оголошено догану за протиправне переміщення товарно-матеріальних цінностей, а саме телевізору "Вітязь" із номеру 418, до службового приміщення, для використання в особистих цілях. Як вбачається з матеріалів справи, відсутні письмові пояснення позивача до застосування дисциплінарного стягнення до нього. Суд не може вважати акт від 25.08.2014 року про відмову [PERSON] від надання пояснень про зникнення телевізора "Вітязь" з номеру 418, як належний та допустимий доказ, оскільки ст. 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Разом з тим, слід зазначити, що за фактом зникнення телевізора було проведено службове розслідування, за результатами якого було встановлено ознаки дисциплінарного проступку з боку [PERSON], що підтверджується актом про результати службового розслідування. Однак, суд звертає увагу на те, що даний акт складений 27.08.2014 року, тобто факт встановлення ознак дисциплінарного проступку [PERSON] виявлено 27.08.2014 року, проте, пояснення пропонувалося надати [PERSON] до виявлення дисциплінарного проступку, а саме 25.08.2014 року. Таким чином, на момент відібрання у позивача письмових пояснень [PERSON] не визнаний порушником трудової дисципліни. Доказів про відібрання письмових пояснень у [PERSON], як порушника трудової дисципліни, відповідачем не надано, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем порушено норми ст. 149 КЗпП України, відповідно якої уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Крім того, слід зазначити, з матеріалів справи вбачається, що позивач не був ознайомлений з наказом, що суперечить ст. 149 КЗпП України. Суд не визнає належним доказом наявний в матеріалах справи акт від 04.09.2014 року про відмову позивача від підпису про ознайомлення з наказом, оскільки 04.09.2014 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, Серія АГЕ №985769, про перебування [PERSON] на лікарняному з 04.09.2014 року по 16.09.2014 року. Таким чином, відповідачем суду не надано доказів дотримання вимог закону при накладенні на [PERSON] дисциплінарного стягнення, оскільки наявними в матеріалах справи актами встановлено порушення відповідачем діючого законодавства стосовно відібрання письмових пояснень та ознайомлення позивача с наказом. Суд звертає увагу на те, що відповідачем встановлено, що 24.07.2014 року старший інспектор охорони [PERSON] здійснив протиправне переміщення товарно-матеріальних цінностей. Разом з тим, з "Книги прийому-здачі чергувань інспекторами охорони ДП ГК "Феофанія" НАН України" вбачається, що 24.07.2014 року позивач не працював. Таким чином, порушення позивачем трудової дисципліни встановлено у день, коли він офіційно був вихідний. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування наказу Державного підприємства Готельний комплекс "Феофанія" Національної академії наук України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора охорони [PERSON]" №14-п від 01.09.2014 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. слід відмовити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31.03.1995 рокуз подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню й останній відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з підприємства Готельний комплекс "Феофанія" Національної академії наук України підлягає стягненню на користь державного бюджету 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial