Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Міського комунального підприємства „Основаніє" про відшкодування моральної шкоди. У позові зазначила, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] [INFO] року в ліфті їхнього під'їзду загинула її дочка [PERSON]. Смерть настала внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень, не сумісних з життям. Причиною аварії є несправність ліфта, що встановлено висновками судової технічної експертизи від 17.05.2010 року, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи. Цей факт також встановлений постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 року у кримінальній справі за звинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 367 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 272 КК України. На час аварії власником ліфта було Комунальне підприємство „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1" (далі КП „ВРЕЖО № 1"), яке 01.01.2006 року уклало договір підряду з товариством з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2" на утримання і обслуговування ліфтів, у тому числі і ліфта, який було встановлено в їх під'їзді. Як встановило слідство, аварія сталася внаслідок недбалості працівників товариства з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2", які грубо порушили правила експлуатації ліфта. Посилаючись на те, що підрядник товариство з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2" не має відношення до купівлі ліфту, тому відповідати за придбання, встановлення і допуск до експлуатації неякісного, саморобного механізму повинен його власник КП „ВРЕЖО № 1". Саме власник здійснював експлуатацію ліфта, а робота ліфта є частиною комунальних послуг, гроші за надання яких від населення отримувало саме КП „ВРЕЖО № 1". Рішенням Запорізької міської ради № 5 від 27.04.2012 року „Про припинення підприємств шляхом приєднання" припинено діяльність низки комунальних підприємств, у тому числі і КП „ВРЕЖО № 1", шляхом їх приєднання до міського комунального підприємства „Основаніє" (далі МКП „Основаніє"), яке є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 1". Позивач зазначає, що ліфт є джерелом підвищеної небезпеки та експлуатувався з порушенням правил. Моральну шкоду позивач оцінює у 6 557 056 грн., які просить стягнути з відповідача МКП „Основаніє" відповідно до ст.ст. 1167, 1187 ЦК України. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок аварії в ліфті загинула єдина її дочка, яка на той час була вагітна. Після смерті доньки значно погіршився стан її здоров'я, позивач перебуває в консультаційній групі обліку у лікаря - психіатра з діагнозом: пост травматичний стресовий розлад. Розлад душевного здоров'я супроводжується розвитком хронічної хвороби серця (стенокардія). При визначені розміру моральної шкоди, позивач просить суд також прийняти до уваги фінансовий стан відповідача МКП „Основаніє", статутний фонд якого складає 21 863 000 грн., а також виходити з прецедентів, що мали місце останнім часом, щодо виплати компенсації постраждалим в катастрофах внаслідок загибелі людей. В ході судового розгляду справи за клопотанням представника відповідача МКП „Основаніє" та зі згоди позивача, ухвалою суду до участі у справі залучено в якості співвідповідача Запорізьку міську раду. В судовому засіданні позивач та її представник, наполягають на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідачів МКП „Основаніє" та Запорізької міської ради в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення моральної шкоди відповідно до ст.ст. 1167, 1187 ЦК України саме з МКП „Основаніє" та Запорізької міської ради. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року біля 12-30 в ліфті ІІ-го під'їзду будинку [ADDRESS] стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких загинула. Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 284 від 05.03.2010 року, наданого в рамках кримінальної справи № 061002 пр, смерть [PERSON] настала від поєднаної закритої тупої травми тулуба і лівої верхньої кінцівки з множинними переломами кісток таза і кісток лівого передпліччя, що призвела до розвитку травматичного шоку. [PERSON] знаходилась в строку вагітності 18-20 тижнів (а.с. 177-181). Згідно висновку судової експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 17 від 09.04.2012 року, проведеної в рамках кримінальної справи № 061002 пр, (а.с. 151-176): технічною причиною нещасного випадку, що стався [INFO] року біля 12-30 в ліфті ІІ під'їзду будинку [ADDRESS], внаслідок якого загинула [PERSON], є неконтрольований рух ліфта при незачинених дверях кабіни. Обставинами, які обумовили настання досліджуваного нещасного випадку згідно даних, наведених в Акті технічного огляду ліфта пасажирського, зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, проведеного експертами технічними з промислової безпеки Запорізького ЕТЦ від 15.02.2010 року та в листі ТОВ „Карат-Ліфткомплект" є одночасне: - не спрацювання ланцюгу безпеки, який контролює стан дверей кабіни та шахти; - не спрацювання реверсивного руху дверей кабіни при наявності перешкоди між стулками дверей; - не спрацювання пристрою безпеки, який контролює несанкціоноване проникнення в шахту ліфта (відкриття будь якої з дверей шахти); - невідповідність блоку логіки вимогам технічних умов ДУАМ 1.405.001 ТУ. Причинами, що обумовили настання досліджуваного нещасного випадку являються: а) незадовільний технічний стан ліфта пасажирського, зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, який експлуатувався з несправними механізмами безпеки та блокування; б) незадовільна організація і технологія технічного обслуговування ліфтів та їх безпечної експлуатації, в тому числі, з боку: начальника КП „ВРЕЖО № 1" [PERSON] та майстра виробничої дільниці [PERSON] щодо організації безпечної експлуатації ліфтів. Також встановлено, що пасажирський ліфт зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, дата реєстрації - 30.04.2004 року, згідно розділу „Запис результатів опосвідчення" (с. 21, Паспарту) було введено в експлуатацію 18.05.2004 року. Монтаж (модернізацію) ліфта заводський № 1250, згідно Акту технічної готовності ліфта від 17.05.2004 року (с. 63, Паспорту) здійснило ТОВ „Запоріжремліфт", дозвіл на монтаж від 05.09.2001 року № 590.01.23-29.22.1. виданий Територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці України Запорізькій області. Власником ліфта зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, дата реєстрації - 30.04.2004 року, згідно розділу „Відомості про місцезнаходження ліфта" (с. 12, Паспорт), є КП „ВРЕЖО № 1". Ліфт встановлено в житловому будинку по [ADDRESS] Дата установки - грудень 2003 року. Станом на момент настання досліджуваного нещасного випадку [INFO] року з [PERSON] ТОВ „Запоріжліфт-2" не мало дозволу на виконання роботи з технічного огляду ліфтів. Крім того, судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 року (Справа № 0818/10383/2012) [PERSON] (майстер ТОВ „Запоріжліфт-2") звільнений від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, та [PERSON] (електромеханік по ліфтам ТОВ „Запоріжліфт-2") звільнений від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, передбачений ч. 2 ст. 272 КК України, - на підставі п. „в" ст. 1 Закону України „Про амністію в 2011 році", провадження по кримінальній справі закрито (а.с. 6-13). Рішенням Запорізької міської ради № 5 від 27.04.2012 року „Про припинення підприємств шляхом приєднання" припинено діяльність низки комунальних підприємств, у тому числі і КП „ВРЕЖО № 1", шляхом їх приєднання до МКП „Основаніє", яке є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 1" (а.с. 27-29, 74). Також судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що КП „ВРЕЖО №1", як балансоутримувач житлового будинку по [ADDRESS] надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених 17.05.2005 наказом № 76 Держжитлокомунгоспу України визначено, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 39 доповнень № 1 та п. 18 доповнень № 2 „Нормативно правового акта охорони праці 0.00-4.05-2003", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1631 від 15.10.2003 року ліфт відноситьсь до машин, механізмів, обладнання підвищеної небезпеки, тобто є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 та ст. 1187 ЦК України. За змістом частин 1, 5 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що власником ліфта зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, дата реєстрації - 30.04.2004 року, що встановлений в житловому будинку по [ADDRESS], ІІ під'їзд, згідно розділу „Відомості про місцезнаходження ліфта" (с. 12, Паспорт), є КП „ВРЕЖО № 1", а отже, відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду в силу ст.ст. 1167, 1187 ЦК України повинно нести МКП „Основаніє", як правонаступник КП „ВРЕЖО № 1". Посилання представників відповідача МКП „Основаніє" на те, що МКП „Основаніє" є неналежним відповідачем по справі і не повинна відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу у зв'язку із смертю її доньки, суд не приймає до уваги, оскільки МКП „Основаніє" є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 1", у володінні якого перебував ліфт зав. № 1250, реєстраційний номер № 73576, дата реєстрації - 30.04.2004 року, що встановлений в житловому будинку по [ADDRESS], ІІ під'їзд та будинок по [ADDRESS] в м. Запоріжжя перебував на балансі саме КП „ВРЕЖО № 1", на яке покладено обов'язки по наданню послуг з управління будинками, спорудами, житловими комплексами або комплексами будинків і споруд. Крім того, системно-правовий аналіз положень ч.ч. 1, 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 ЦК України свідчить про те, що на володільця джерела підвищеної небезпеки покладено відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Тому в силу закону, перед позивачем несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому судом приймаються до уваги роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до яких відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки та його обов'язок відшкодувати моральну шкоду, настають навіть якщо ця матеріальна шкода завдана не з його вини. Також, судом не встановлено обставин, які за законом виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід'ємне право на життя, а тому є доведеним спричинення моральної шкоди позивачці фактом загибелі її єдиної доньки та надає їй право на відшкодування моральної шкоди. Отже, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдана моральна шкода, що підлягає стягненню з відповідача у справі МКП „Основаніє", який є правонаступником власника джерела підвищеної небезпеки КП „ВРЕЖО № 1". Встановлені судом обставини свідчать про те, що в результаті смерті єдиної доньки позивача, яка до того була вагітна, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась в спричиненні душевних страждань та втрат немайнового характеру, яка виразилась в тому, що вона пережила глибоке нервове потрясіння, утратила єдину рідну людину, що наклало негативний відбиток на її психологічний стан, внаслідок чого зазнає певних незручностей в організації свого життя, що вимагає від неї додаткових зусиль, втрати часу та коштів. Крім того, внаслідок втрати доньки, позивач безумовно продовжує переносити моральні страждання. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача, їх тривалість, незворотність наслідків трагедії, враховуючи фінансовий стан відповідача МКП „Основаніє", статутний фонд якого складає 21 863 000 грн., а також враховуючи наведені позивачем прецеденти, що мали місце щодо виплат компенсації постраждалим в катастрофах внаслідок загибелі людей, суд визначає розмір стягнення на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у 1 526 000 гривень (що на день стягнення становить 100 000 доларів за офіційним курсом НБУ), що відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань та негативних наслідків, заподіяних позивачу. Доводи представника відповідача МКП „Основаніє" про те, що він не несе відповідальність за експлуатацію та ремонт ліфту, спростовуються дослідженими судом вище переліченими доказами. Суд погоджується з доводами представників відповідача Запорізької міської ради про те, що Запорізька міська рада є неналежним відповідачем по справі і не повинна відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок смерті її доньки, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача Запорізької міської ради.

Outcome: partial