Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач - Заклад охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про захист ділової репутації. Свої позовні вимоги Заклад охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] 14 серпня 2018 року на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook (www.facebook.com) поширила щодо позивача інформацію, яку він вважає недостовірною, а саме: "… Большая часть аппаратуры б/у. МРТ аппарат открытого типа сделан в 2003 году в Китае, по телефону его продают как Philips, при этом на сертификате, взятом в рамочку перед входом на МРТ, изображен совсем не тот аппарат, на котором вам предстоит пройти исследование. Официальная мощность МРТ в этой клинике 0,4 Тесла, но его зарубили до 0,25, иначе это старье от перегрузки просто перестает работать. И еще. Срезы! Каждому, кто сталкивался с необходимостью установить правильный диагноз с помощью МРТ, известно - чем тоньше срез, на который "режут" исследуемый орган, тем выше точность. В "АЦМД-Медокс" делают срезы толщиной 6-7 мм, в то время как по Киеву нет больше 5 мм, а в среднем тонкость среза составляет 3-4 мм…; … А завершу тем, что клиника эта построена и укомплектована на деньги Мормонов, о чем свидетельствует табличка слева у входа…". Позивач стверджував, що поширенням вказаної інформації завдано шкоду його діловій репутації, а тому просив суд визнати наведену вище інформацію недостовірною та зобов'язати відповідача [PERSON] її спростувати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив суд їх задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву Закладу охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" до суду не подала. У судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти позову, пояснила, що поширена нею у дописі в соціальній мережі Facebook (www.facebook.com) інформація є повністю достовірною. Окремо вона вказала на те, що на інформаційній табличці, розміщеній біля входу до кімнати, зображено інший магнітно-резонансний томограф, ніж той, що використовується у Закладі охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД". З цих підстав [PERSON] просила суд відмовити позивачеві у задоволенні його позову. Заслухавши вступні слова представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і ч. ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ст. 201 ЦК України). Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. За змістом ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Аналогічні приписи закріплені у ст. 1 Закону України "Про інформацію". Ст. 5 цього Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Ст. 7 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: 1) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 2) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 3) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; 4) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У судовому засіданні з'ясовано, що 14 серпня 2018 року відповідач [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook (www.facebook.com) поширила таку інформацію такого змісту: "… Большая часть аппаратуры б/у. МРТ аппарат открытого типа сделан в 2003 году в Китае, по телефону его продают как Philips, при этом на сертификате, взятом в рамочку перед входом на МРТ, изображен совсем не тот аппарат, на котором вам предстоит пройти исследование. Официальная мощность МРТ в этой клинике 0,4 Тесла, но его зарубили до 0,25, иначе это старье от перегрузки просто перестает работать. И еще. Срезы! Каждому, кто сталкивался с необходимостью установить правильный диагноз с помощью МРТ, известно - чем тоньше срез, на который "режут" исследуемый орган, тем выше точность. В "АЦМД-Медокс" делают срезы толщиной 6-7 мм, в то время как по Киеву нет больше 5 мм, а в среднем тонкость среза составляет 3-4 мм…; … А завершу тем, что клиника эта построена и укомплектована на деньги Мормонов, о чем свидетельствует табличка слева у входа…" (цитата мовою оригіналу зі збереженням стилістики та пунктуації автора). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Зважаючи на те, що допис відповідача в соціальній мережі Facebook від 14 серпня 2018 року згідно з налаштуваннями приватності її особистої сторінки був доступний необмеженому колу користувачів соціальної мережі Facebook, суд вважає розміщення [PERSON] такого допису є поширенням інформації. У своєму дописі [PERSON] чітко вказала, що інформація стосується позивача з вказівкою його адреси (а. с. 29, 30). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції (зокрема, п. 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі "Лінгенс проти Австрії"). Законом України від 27 березня 2014 року №1170-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" виключено ч. 3 ст. 277 ЦК України, якою було закріплено презумпцію добропорядності, згідно з якою обов'язок доказування достовірності поширеної інформації покладається на відповідача. Таким чином, доказування у справах про дифамацію повинно здійснюватись з урахуванням загальних правил доказування, закріплених у ЦПК України. Так, позивач доводить обґрунтованість свого позову, а саме: поширення інформації відповідачем та її недостовірність (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 04 липня 2018 року у справі №№761/7795/17, від 10 жовтня 2018 року у справі №521/19965/16). Позивач з посиланням на належні, допустимі та достовірні докази не довів, що поширена відповідачем інформація, а саме: "… Большая часть аппаратуры б/у. МРТ аппарат открытого типа сделан в 2003 году в Китае, по телефону его продают как Philips, при этом на сертификате, взятом в рамочку перед входом на МРТ, изображен совсем не тот аппарат, на котором вам предстоит пройти исследование…" є недостовірною. Так, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що більша частина медичного обладнання, яке експлуатується Закладом охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД", придбана новою. Також позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує рік випуску системи томографічної, яку використовує Закладом охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД". Крім цього, судом з'ясовано достовірність твердження [PERSON] щодо того, що на розміщеній біля входу до кімнати, де проводяться томографічні дослідження табличці, зображено іншу томографічну систему, ніж та, що використовується у Закладі охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД". Зокрема, надані позивачем докази засвідчують те, що ним експлуатується магнітно-резонансний томограф Superopen 0.35T MRI, виробництва Philips and Neusoft Medical Systems Co., Ltd. для Neusoft Medical Systems Co., Ltd. (China) (а. с. 74, 76, 77-79, 80, 81-82). Натомість на табличці (а. с. 72, 73) зображено інше обладнання для томографії, а саме - магнітно-резонансний томограф Superstar 0.35T MRI виробництва Philips and Neusoft Medical Systems Co., Ltd. для Neusoft Medical Systems Co., Ltd. (China). Проте [PERSON] поширила недостовірну інформацію щодо характеристик магнітно-резонансного томографу Superopen 0.35T MRI, який використовується Закладом охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД". Так, напруженість магнітного поля у цьому апараті (т. зв. "потужність"), становить 0.35T, а не 0,4Т, як стверджувала, відповідач. Інформація, поширена [PERSON]: "…, но его зарубили до 0,25, иначе это старье от перегрузки просто перестает работать…" є оціночним судженням, оскільки перевірити її неможливо з урахуванням мовних конструкцій, що використані відповідачем. Магнітно-резонансна томографія є способом отримання зображень для дослідження внутрішніх органів та тканин з використанням явища ядерного магнітного резонансу. Вона полягає в пошаровому скануванні людського тіла за допомогою магнітно-резонансного томографа з подальшим створенням зображення об'єкта. Тобто зображення тканин тіла, органів та кісток отримують у зрізах у різних площинах, з яких формують зображення внутрішніх структур організму. У своєму дописі [PERSON] зазначила: "… И еще. Срезы! Каждому, кто сталкивался с необходимостью установить правильный диагноз с помощью МРТ, известно - чем тоньше срез, на который "режут" исследуемый орган, тем выше точность. В "АЦМД-Медокс" делают срезы толщиной 6-7 мм, в то время как по Киеву нет больше 5 мм, а в среднем тонкость среза составляет 3-4 мм…". Позивачем не надано жодного доказу, які б містили інформацію щодо товщини зрізів, які дозволяє отримувати магнітно-резонансний томограф, який експлуатує Заклад охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД". Отже, підстави визнавати указану інформацію недостовірною у суду немає. Також [PERSON] поширила інформацію такого змісту: "… А завершу тем, что клиника эта построена и укомплектована на деньги Мормонов, о чем свидетельствует табличка слева у входа…". Мормонами є члени Церкви Ісуса Христа Святих Останніх Днів, яка започаткована на початку ХІХ ст. Джозефом Смітом. Гуманітарною службою Церква Ісуса Христа Святих Останніх Днів передано в дар Міжнародному фонду "Українські реформи" медичне обладнання. Про цей факт свідчить табличка, яка містися біля входу до Закладу охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" (а. с. 34, 35). У свою чергу це медичне обладнання було передано Міжнародним фондом "Українські реформи" Закладу охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" (а. с. 76). Отже, табличка поруч з входом до медичного закладу жодним чином не свідчить про те, що приміщення Закладу охорони здоров'я "Спеціалізований медико-діагностичний центр "АЦМД" споруджене за кошти мормонів, а також, що клініка укомплектована на кошти цієї релігійної організації. Таким чином, твердження [PERSON]: "… А завершу тем, что клиника эта построена и укомплектована на деньги Мормонов, о чем свидетельствует табличка слева у входа…", є недостовірним. Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У п. п. 24, 25 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про cудову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що суд, ухвалюючи рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, у рішенні за необхідності може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Зважаючи на викладене, ураховуючи те, що позивач у своєму позові не зазначив спосіб, у якій він просить спростувати поширену відповідачем недостовірну інформацію, суд вважає, що спростування інформації повинно бути здійснено у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення - шляхом зобов'язання відповідача опублікувати на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook резолютивної частини судового рішення у цій справі. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати недостовірною інформацію такого змісту: "…Официальная мощность МРТ в этой клинике 0,4 Тесла…; … А завершу тем, что клиника эта построена и укомплектована на деньги Мормонов, о чем свидетельствует табличка слева у входа…", поширену [PERSON] у дописі, що був розміщений нею 14 серпня 2018 року на власній сторінці в соціальній мережі Facebook; зобов'язати [PERSON] спростувати поширену нею негативну інформацію шляхом публікації на сторінці [PERSON] в соціальній мережі Facebook резолютивної частини цього рішення без зазначення персональних даних сторін справи протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial