Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 травня 2010 року на проспекті Гагаріна в м. Дніпропетровську, була заподіяна шкода автомобілю марки «HONDA», державний номер [NUMBER], що належить громадянину [PERSON] Шкода була заподіяна у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], який керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21114», державний номер [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «HONDA», державний номер [NUMBER]. Вина відповідача підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2010 р. Належний громадянину [PERSON] вищезазначений автомобіль був застрахований позивачем, а тому відповідно до умов договору страхування вони виплатили [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3148,55 гривень. Також ними були понесені витрати, пов'язані з отриманням довідки ДАІ у розмірі 83 гривні та відправлення відповідачу телеграм з повідомленням про час і місце проведення експертизи пошкодженого автомобіля на суму 29,66 гривень та 33,58 гривень. З урахуванням того, що до них перейшло право вимоги до відповідачів на суму виплаченого на користь [PERSON] страхового відшкодування, позивач, з урахуванням останніх уточнень та наявності у [PERSON] діючого на той час полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить суд стягнути з [PERSON] франшизу в сумі 510 гривень, а з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування просить суд стягнути суму 2638,55 гривень, суму витрат на отриманням довідки ДАІ у розмірі 83 гривні та витрати на відправлення телеграм на суму 63,24 гривень. 7 березня 2014 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив, що на час скоєння ДТП, він мав поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія». 7 березня 2014 року суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову з підстав спливу строку позовної давності на пред'явлення таких вимог. Від відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», надійшли письмові заперечення проти позовних вимог. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 17 травня 2010 року на проспекті Гагаріна в м. Дніпропетровську сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої була заподіяна шкода автомобілю марки «HONDA», державний номер [NUMBER], що належить громадянину [PERSON] на праві власності, про що свідчить довідка ДАІ та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11-12). Шкода була заподіяна у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], який керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21114», державний номер [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «HONDA», державний номер [NUMBER]. Вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2010 р. (а.с.13). У відповідності до статті 1187 ЦК України збиток, заподіяний джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно статті 1188 ЦК збиток, заподіяний внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме збиток, заподіяний одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою покладається на [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що на момент скоєння ДТП [PERSON] мав поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія», а період його дії складав з 20.04.2010 року по 19.04.2011 року (а.с.78). Належний потерпілому [PERSON] автомобіль також, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 1152/09-Т від 26.11.2009 р., був застрахований позивачем (а.с.4-9). Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 210503 від 31.05.2010 р. вартість матеріального збитку завданого автомобілю марки «HONDA», державний номер [NUMBER], складає 4 562,74 гривень (а.с.14-26). Згідно розрахунку від 07.06.2010 р., сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті власнику застрахованого автомобіля марки «HONDA» складає 3148,55 гривень (а.с.29). За умовами договору страхування наземного транспорту № 1152/09-Т від 26.11.2009 р., позивач виплатив страхувальнику [PERSON] відповідно до страхового акту № 1152/09-Т-1-1 від 08.06.2010 р. (а.с.31), страхове відшкодування у розмірі 3148,55 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 685 від 16.06.2010 р. та платіжним дорученням № 686 від 16.06.2010 р. (а.с.33-34). У відповідності до статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тому доводи відповідача [PERSON] про те, що в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик - є обґрунтованими. Згідно частини 1 статті 1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 2 полісу N ВЕ/3738605, ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду на одного потерпілого складає 25500 гривень. Вказані умови кореспондуються з приписами пункту 9.2 статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до статей 999, 1194 Цивільного кодексу України, статей 9, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок відшкодування майнової шкоди заподіяної позивачу в межах лімітів лежить на відповідачеві - страховику Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно - страхова компанія», а у разі якщо шкода є більшою, то різниця між розміром фактично заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням -підлягає сплаті [PERSON] Пунктом 2 полісу N ВЕ/3738605, сторонами було визначено суму франшизи в розмірі 510 гривень. Відповідно до частини 18 статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а нормою статті 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» зменшується на розмір франшизи, тобто на 510 гривень, отже залишок суми, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування складає 2638,55 гривень (3148,55 гривень - 510 гривень (франшиза). Статтею 1166 ЦК України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі, тому суму франшизи 510 гривень слід стягнути з відповідача- [PERSON]. Вимоги позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» суми витрат на отриманням довідки ДАІ у розмірі 83 гривні та витрат на відправлення телеграм на суму 63,24 гривень, слід відхилити, оскільки їх розмір не підтверджено належними доказами, а покладення такого обов'язку саме на страховика не передбачено нормами закону. Доводи відповідача [PERSON] про сплив строку позовної давності щодо вимог позивача, суд вважає безпідставними, оскільки початок перебігу строку позовної давності розпочався з моменту сплати позивачем суми страхового відшкодування потерпілому [PERSON], а саме з 17.06.2010 року. Суд не погоджується і з доводами представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про відсутність доказів звернення позивача до їх страхової компанії за виплатою в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на адресу останнього 23 січня 2013 року позивач надсилав претензію з усіма додатками, необхідними для виплати в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи та співвідношуючи їх з наведеними нормами права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже необхідність їх часткового задоволення. За змістом 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на малозначність сплаченого позивачем судового збору на рівні мінімального, суд вважає за необхідне стягнути його розмір на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія»

Outcome: partial