Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

04.05.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до корпорації «АТБ» про захист честі, гідності та ділової репутації, у якій позивач просить суд: - визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену Корпорацією «АТБ» на офіційному сайті корпорації (інтернет посилання https://atb.ua/ru_RU/section/novosti-korporatsii-4/article/ofitsialnoe-zaiavlenie-korporatsii-atb-o-nedopustimosti-moshennicheskikh-deistvii-vokrug-proekta-adresnoi-pomoshchi-sotsialno-nezashchishchennym-sloiam-naseleniia-132): депутаты разного уровня присваивают инициативу реализации проекта в свою сторону, сознательно вводя в заблуждение получателей помощи и решая таким образом свои будущие политические амбиции, в частині яка стосується [PERSON] ; - зобов`язати Корпорацію «АТБ» спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію (інтернет посилання [INFO] ), у спосіб, у який вона була поширена, а саме, шляхом спростування на офіційному сайті Корпорації «АТБ» у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. [PERSON] є депутатом Сєверодонецької міської ради сьомого скликання. 18.04.2020 року на офіційному сайті Корпорації «АТБ» (інтернет посилання https://atb.ua/ru_RU/section/novosti-korporatsii-4/article/ofitsialnoe-zaiavlenie-korporatsii-atb-o-nedopustimosti-moshennicheskikh-deistvii-vokrug-proekta-adresnoi-pomoshchi-sotsialno-nezashchishchennym-sloiam-naseleniia-132) була оприлюднена неправдива інформація про начебто шахрайські дії депутатського корпусу Сєвєродонецької міської ради на чолі з депутатом Сєвєродонецької міської ради [PERSON] наступного змісту: «Корпорация «АТБ» заявляет о недопустимости мошеннических действий со стороны отдельных представителей органов местного самоуправления и депутатского корпуса разного уровня вокруг реализации общенационального благотворительного проекта по обеспечению продуктами питания первой необходимости социально незащищенных слоев населения.\~ С 3 апреля 2020 года Корпорация «АТБ» запустила совместный с Министерством социальной политики Украины благотворительный проект адресной помощи социально незащищенным слоям населения в виде продуктовых наборов и товаров повседневного потребления.\~ На сегодня представителям социальных ведомств по всей стране уже передано 437 248 продуктовых наборов на сумму более 72,5 млн грн. А до 23 апреля будут переданы 571 572 на сумму 100 млн грн. Как выяснилось, в отдельных случаях представители органов местного самоуправления и депутаты разного уровня присваивают инициативу реализации проекта в свою сторону, сознательно вводя в заблуждение получателей помощи и решая таким образом свои будущие политические амбиции.\~\~ В качестве примеров таких действий можем привести следующее: ?Депутат из Бердянска Виктор Цуканов ?Команда Игоря Буткова из Северодонецка\~ Корпорация «АТБ» требует предоставить официальные объяснения по поводу приведенных фактов от указанных лиц и политических организаций, а также оставляет за собой право использовать все доступные и законные методы о защите чести, достоинства и деловой репутации.». Зазначена інформація була поширена відповідачем в мережі інтернет на офіційному сайті Корпорації «АТБ» у вільному доступі, що свідчить про доведення неправдивої інформації до необмеженого кола осіб, в тому числі мешканців міста Сєвєродонецька». Ця інформація з посиланням як на джерело відповідача в подальшому була поширена такими виданнями: « [PERSON] », «Українські новини», «РБК-Україна», ТРК « [INFO] », [INFO] . Тож, зазначена інформація з вини відповідача була поширена по усій країні надзвичайно широко. Вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності, оскільки, а ні позивач, а ні інші депутати з «команди Ігоря Буткова» до поширення пакетів АТБ не мали ніякого відношення. У місті Сєвєродонецьку адресну доставку продуктових наборів здійснювали соціальні працівники Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, допомагали їм на волонтерських засадах курсанти Луганського університету внутрішніх справ ім. Дидоренко. Депутати чи їх представники в доставці наборів участі не приймали. Зелені пакети АТБ отримувались для поширення закритими (зав`язаними), вони не відкривались і ніякі матеріали в них не вкладались. При передачі пакетів отримувачам повідомлялось, що продуктові набори надані АТБ. Роздача продуктових наборів АТБ здійснювалась гласно, начальник [PERSON] докладно розповів про це жителям міста, що підтверджується відео розміщеним на сайті Сєвєродонецької міської ради. Депутати Сєвєродонецької міської ради дійсно виготовили листівки з закликами лишатися вдома під час карантину та з порадами, що роботи під час епідемії COVID 19. Ці листівки дійсно роздавались літнім людям, проте це жодним чином не пов`язано з роздачею продуктових наборів від АТБ. Інформування жителів міста щодо безпечного поводження під час карантину по коронавірусу передбачено спеціальною програмою, прийнятою міською радою. Поширена щодо позивача інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про вчинення позивачем шахрайських дій та порушення ним принципів етики та моралі. Також, ця інформація не є оціночним судженням, а повідомляє про факт, який начебто мав місце, що депутати команди Ігоря Буткова начебто «присваивают инициативу реализации проекта в свою сторону, сознательно вводя в заблуждение получателей помощи и решая таким образом свои будущие политические амбиции». Позивач, у зв`язку з виконанням депутатських повноважень є людиною, яка відома широкому колу людей у м. Сєвєродонецьку, та у зв`язку з викладеної неправдивою інформацією на сайті Корпорації «АТБ» може втратити повагу до своєї особи перед населенням м. Сєвєродонецька та України в цілому. Із посиланням на ст. 277, 297, 299, 302 ЦК України вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо нього, відповідачем завдано шкоду немайновим інтересам позивача. Визнаючи спосіб захисту свої порушених прав позивач виходить з того, шо відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування поширеної недостовірної інформації здійснюється у спосіб, у який вона була поширена. Внаслідок відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за № 3351/3дп/15-20 від 02.12.2020 року, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 року передано у провадження цього складу суду. Ухвалою суду від 22.12.2020 року справу прийнято до провадження та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача 08.02.2021 року подано до суду відзив на позов, у якому заперечення проти позову обгрунтовуються наступним. Корпорація «АТБ» не є автором інформації, оскільки автором та джерелом інформації виступає інша особа. Корпорація «АТБ» лише переказала інформацію з іншого джерела з посиланням на це джерело у свої статті, а саме, статтю [PERSON] у Фейсбуці (стаття відкривається, якщо натиснути на відповідне посилання). Позивач у своєму позові жодним чином не зазначив про цей факт та не залучив [PERSON] у якості відповідача. На сторінці [PERSON] викладено статтю, під якою, у якості доказів, міститься дві фотографії. Хоча на фотографіях листівки прямо не вказано, що продуктові набори розповсюджені позивачем, але кожен, хто такий набор отримає і прочитає вкладену до нього листівку легко зробить висновок, що подарункові набори саме від команді [PERSON] . Сам позивач у своєму позові проти факту існування листівок не заперечує. Продуктові набори АТБ не були запечатаними, це звичайні пакети, які продаються на касах магазинів, і до них легко покласти таку листівку. Позивач не надає жодних доказів яким чином було організовано вручення цих листівок літнім людям. В самому тексті листівки зазначено «Від команди Ігоря Буткова», а не «Команда Ігоря Буткова», тобто цей припис має на увазі, що це не підпис на листівці, а щось таки разом з листівкою від когось передавалось. Відповідач жодним чином не вказував, що депутати чи їх представники приймали участь в доставці наборів. Відповідач лише на підставі інформації в статті [PERSON] зробив висновок, що деякі депутати, серед яких «Команда Ігоря Буткова» вводять в оману отримувачів продуктових наборів, привласнюють ініціативу реалізації допомоги на свій бік. Відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є першоджерелом інформації. Щодо недостовірності поширеної інформації відповідач зазначає, що позивач жодних коментарів не надав, не звертався до відповідача зі спробами розібратись, чи будь-якими іншими пропозиціями, претензіями. Крім цього позивач є публічною особою а не звичайним громадянином, отже згідно численної практики Верховного Суду, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. 10.03.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що інформація яку позивач вважає недостовірною, була розміщена на сайті Корпорації «АТБ», тому саме вона є належним відповідачем. Вказана інформація за своїм характером є самостійним твором створеним відповідачем. 17.03.2021 року представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що відповідач лише переказав інформацію з іншого джерела з посиланням на це джерело, а отже не є автором розміщеної інформації, тому не є належним відповідачем по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснення надав аналогічні тим, які зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що Корпорація «АТБ» є неналежним відповідачем по справі, крім цього позивач не довів що інформація розміщена на сайті відповідача є недостовірною. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у межах наданих суду доказів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2020 року на сайті https://atb.ua/ru_RU/section/novosti-korporatsii-4/article/ofitsialnoe-zaiavlenie-korporatsii-atb-o-nedopustimosti-moshennicheskikh-deistvii-vokrug-proekta-adresnoi-pomoshchi-sotsialno-nezashchishchennym-sloiam-naseleniia-132 було оприлюднено статтю «Официальное заявление Корпорации «АТБ» о недопустимости мошеннических действий вокруг проекта адресной помощи социально незащищенным слоям населения». Ця стаття містить наступну інформацію: «Корпорация «АТБ» заявляет о недопустимости мошеннических действий со стороны отдельных представителей органов местного самоуправления и депутатского корпуса разного уровня вокруг реализации общенационального благотворительного проекта по обеспечению продуктами питания первой необходимости социально незащищенных слоев населения.\~ С 3 апреля 2020 года Корпорация «АТБ» запустила совместный с Министерством социальной политики Украины благотворительный проект адресной помощи социально незащищенным слоям населения в виде продуктовых наборов и товаров повседневного потребления.\~ На сегодня представителям социальных ведомств по всей стране уже передано 437 248 продуктовых наборов на сумму более 72,5 млн грн. А до 23 апреля будут переданы 571 572 на сумму 100 млн грн. Как выяснилось, в отдельных случаях представители органов местного самоуправления и депутаты разного уровня присваивают инициативу реализации проекта в свою сторону, сознательно вводя в заблуждение получателей помощи и решая таким образом свои будущие политические амбиции.\~\~ В качестве примеров таких действий можем привести следующее: ?Депутат из Бердянска Виктор Цуканов ?Команда Игоря Буткова из Северодонецка\~ Корпорация «АТБ» требует предоставить официальные объяснения по поводу приведенных фактов от указанных лиц и политических организаций, а также оставляет за собой право использовать все доступные и законные методы о защите чести, достоинства и деловой репутации.». Зазначена інформація була поширена відповідачем в мережі інтернет на офіційному сайті Корпорації «АТБ» у вільному доступі, що свідчить про доведення неправдивої інформації до необмеженого кола осіб, в тому числі мешканців міста Сєвєродонецька». Вказана стаття в частині тексту: «Команда Игоря Буткова из Северодонецка», містить гіперпосилання на HTML сторінку - [INFO] . На вказаній сторінці у соціальній мережі Фейсбук у товаристві «Типичный Северодонецк»\~розміщено пост\~користувача [PERSON] наступного\~змісту: «Из цикла\~"Вони\~працюють" Как известно, 3 апреля стартовал совместный проект корпорации «АТБ» с Минсоцполитики по обеспечению социально незащищенных людей продуктами питания. Продуктовые наборы переданы представителям социальных учреждений, которые должны вручить их малообеспеченным семьям, одиноким пожилым людям и другим социально незащищенным слоям населения, проживающих в 191 городах и поселках 24 областей Украины. Но наши "городские керманичи" не могли пройти мимо ТАКОГО ПОДАРКА судьбы. чтобы не попиариться на чужой акции. Что происходит на самом деле в Северодонецке. К пожилым людям приходит представитель УТСЗН Северодонецка и представитель ко-манды Буткова и вручает зеленый пакет АТБ со словами - это вам от команды [PERSON] . При этом представитель УТСЗН молча делает фото для отчета. Но это еще не все - в пакете кроме продуктов лежит такая незатейливая листовочка. В которой " [INFO] ", но не это главное в этой листовке, а главное внизу - "Від команди Ігоря Буткова. Вячеслав Ткачук. [PERSON] " Вот как ловко обвели вокруг пальца корпорацию АТБ и Минсоцполитики креативные сотрудники УТСЗН Северодонецка под руководством [PERSON] и пропиарили за чужие деньги команду [PERSON] . Это ли не подкуп будущих избирателей. как думаете? И главное дешево - напечатали листовку и вуаля!!!». Відповідно до частини четвертої\~статті 34 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно \~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України\~передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України). У пункті 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності\~\~\~\~\~\~\~\~ її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до правового висновку, що викладений у Постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по цивільній справі № 439/1469/15-ц, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, що визначені тим законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку із цим суди повинні брати до уваги те, що відповідно до вимог ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами, відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст. 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст. 278 ЦК України), тощо. Вбачається, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації із посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Якщо позивач заявляє вимоги до одного із належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (ст. 50, 51 ЦПК України). Належним відповідачем, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет, є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник того веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена у мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, який зареєстровано в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися тими нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації. Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що Корпорація «АТБ» є власником сайту [INFO] , на якому розміщено статтю «Официальное заявление Корпорации «АТБ» о недопустимости мошеннических действий вокруг проекта адресной помощи социально незащищенным слоям населения», та саме відповідачем було розміщено зазначену статтю. Також, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що вказаний сайт належить відповідачу. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦЦ України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, обставини щодо того, хто є власником веб-сайту на якому розміщення стаття «Официальное заявление Корпорации «АТБ» не підлягають доказуванню, оскільки визнаються як позивачем так й відповідачем. Щодо твердження відповідача про те, що розміщена на його сайті інформація є лише переказаною інформацією з іншого джерела з посиланням на це джерело, суд зазначає наступне. Поширена відповідачем інформація\~не є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих у соціальній мережі Фейсбук користувачем [PERSON] . Крім того, гіперпосилання у статті хоча й перенаправляє на сторінку [INFO] , однак у самій статті поширеній відповідачем, відсутнє посилання на те, що вказана інформація поширена іншою особою. Таким чином, суд дійшов висновку, що інформація викладена у статті «Официальное заявление Корпорации «АТБ» о недопустимости мошеннических действий вокруг проекта адресной помощи социально незащищенным слоям населения», створена та поширена саме відповідачем, тому Корпорація «АТБ» є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до правового висновку, що викладений у Постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у цивільній справі № 398/4136/15-ц, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута цією особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею своїх трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа, як учасник суспільних відносин. Негативною слід вважати ту інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до його гідності, честі чи ділової репутації. Таким чином, відповідно до\~ст. 277 ЦК України,\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити їх відповідність дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні ним положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з ч. 2\~ст. 30 Закону України «Про інформацію»,\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на\~\~характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Під час розгляду справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями статтей 277, 302 ЦК України і статті 81 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що відповідач вважає поширену інформацію щодо [PERSON] достовірно. Разом з цим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що події про які зазначено у статті «Официальное заявление Корпорации «АТБ» о недопустимости мошеннических действий вокруг проекта адресной помощи социально незащищенным слоям населения» існували. Інформація розміщена [PERSON] у соціальній мережі Фейсбук достеменно не підтверджує достовірність оприлюдненої відповідачем інформації. Також, додану до посту у соціальній мережі Фейсбук фотографію листівки від команди [PERSON] поруч з різними продуктами харчування та пакетом АТБ та фотографію самої листівки, суд не приймає як належний доказ того, що листівки розповсюджувались у пакетах з адресною допомогою ініційованою відповідачем. Таким чином суд вважає, що відповідачем не доведено факт поширення достовірної інформації про позивача. Суд також враховує те, що характер розповсюдженої відповідачем інформації про позивача, є такими, що містить негативну інформацію про позивача, оскільки перед невизначено широким колом осіб, які ознайомились із поширеною відповідачем інформацією, позивач висвітлений, як особа, яка вчинила шахрайські дії та вводить в оману людей, що шкодить його діловій репутації та порушує право позивача на повагу до його честі та гідності. Суд приходить до висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного немайнового права у вигляді зобов`язання відповідачів спростувати ту недостовірну інформацію, яка поширена щодо нього, відповідає способу захисту порушених прав та інтересів, що встановлені у ч. 2 ст. 16 ЦК України та тому виду спростування, який визначено нормами ст. 277 ЦК України. Оскільки позовні вимоги відповідають тому способу захисту, який встановлений чинним законодавстввом [PERSON] та звернутий до належного відповідача, вони підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved