Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та відповідача. 1. 07.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по вул. Прилуцька, буд.7 в смт. Мала Дівиця, Прилуцького району, відповідно до договору дарування житлового будинку від 11.06.2002 року зареєстровано в реєстрі за №2-1341, в якому на даний час зареєстрований його брат [PERSON], проте з 2006 року не проживає в ньому. 3. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. 4. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, надав згоду на ухвалення судом заочного рішення ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Оскільки відповідач, з огляду на положення\~ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , проте в судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. 6. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 7. Позивач являється власником житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, що розташований по вул. Прилуцька, буд.7 в смт.Мала Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області на підставі договору дарування житлового будинку від 11.06.2002 року зареєстровано в реєстрі за №2-1341/а.с.5/. 8. Відповідач по справі зареєстрований за вище вказаною адресою, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян /а.с.6-8/. 9. Згідно акту-обстеження про встановлення факту проживання(не проживання)особи від 23.08.2018 року, відповідач по справі фактично не проживає в належному позивачу домоволодінні з 2006 року /а.с.9/. V. Оцінка суду. 10. Відповідно до\~ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 11. Згідно з\~ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Як зазначає Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." («Кривіцька та Кривіцький проти України» § 41,42, ЄСПЛ, від 02.12.2010 року). Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п.2 ст.8 Конвенції. 12. Згідно з ч.2\~ст.405 ЦК\~член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 13. Відповідно до\~ст.321 ЦК\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 14.\~Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З обставин, які предметом доказування в даній справі, є тривалість відсутності відповідача в спірному домоволодінні, згідно наданих в розпорядження суду доказів [PERSON] не проживає в належному позивачеві будинку. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування, логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідача, таким що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved