Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

02.04.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати дії адміністрації Комунального підприємства «Комунальник - сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, щодо не виплати нарахованої заробітної плати протиправними. Стягнути з Комунального підприємства «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади на користь позивача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з листопада 2018 по теперішній час, в розмірі 18 615,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 28000 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що він призваний на військову службу за мобілізацією на особливий період Шполянським РВК Черкаської області 27.01.2015 згідно Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», на даний час продовжує проходження військову службу за контрактом. До призову на військову службу за мобілізацією згідно наказу № 4 від 11.06.2012 року позивач був прийнятий на роботу у Комунальне підприємство "Комунальник-сервіс" Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, 20603, Черкаська область, м. Шпола, провулок Поштовий, 1, мотористом. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Починаючи з листопада 2018 року по теперішній час середній заробіток за місцем роботи у Комунальному підприємстві" Комунальник-сервіс" не виплачується. 19.12.2018 позивач звернувся у формі електронного звернення до Державної служби України з питань праці щодо порушення законодавства про працю адміністрацією Комунального підприємства «Комунальник-сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади. Управління Держпраці у Черкаській області своїм листом про розгляд звернення № К-1005/14-01/249 від 15.01.2019 року повідомила, що інспектором праці у січні 2019 року проведено інспекційне відвідування Комунального підприємства «Комунальник-сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, у ході якого факти щодо не виплати заробітної плати (середнього заробітку) з листопада 2018 року - підтвердилися. Згідно виписок по картковому рахунку [NUMBER] позивача, сформованих 15.02.2019 року за періоди з 01.11.2018 по 31.12.2018 та 01.01.2019 по 15.02.2019, останнє зарахування заробітної плати у розмірі 2397,61 грн. було здійснено 01.11.2018. Внаслідок не виплати відповідачем заробітної плати призвело до душевних переживань позивача. Стосовно даної ситуації позивача 19.01.2019 було терміново госпіталізовано до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону з діагнозом - ішемічна хвороба серця: гострий передньо-перетинково-верхівковий інфаркт міокарда із патологічним зубцем р. Невідкладно було проведено оперативне медичне втручання. Після надання медичної допомоги та реабілітаційного періоду, відповідно до висновку військово лікарської комісії Міністерство оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] , в якій позивач проходить військову службу, зобов`язано розірвати із позивачем укладений контракт, так як позивач, [PERSON] , визнаний не придатним. Таким чином вказані вище дії адміністрації Комунального підприємства «Комунальник-сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, завдали позивачу фізичного болю та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а також душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Ухвалою судді Шполянського районного суду від 03.04.2019 було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повдіомленням сторін. Відповідач надав\~відзив на\~позовну заяву\~в якому\~зазначив,\~що дійсно\~Позивач не\~отримував заробітну\~плату в\~період з\~листопада 2018\~року,\~але Відповідачем\~не було\~проведено такої\~виплати не\~з умисних\~причин,\~а у\~зв`язки\~з накладанням\~на його\~рахунки арешту,\~а саме\~є постанова від 16.11.2018\~про арешт\~майна боржника,\~сума звернення\~стягнення становить\~722634,97\~гривень,\~у зв`язку\~з \~чим державним\~виконавцем було\~накладено арешт\~на кошти\~боржника.\~Що стосується\~виплати моральної\~шкоди,\~Відповідач не діяв в умисних цілях при не виплаті заробітної плати, факт не виплати заробітної плати настав після накладання арешту на кошти боржника державним виконавцем, що не уможливило в подальшому здійснювані виплати заробітної плані. До листопада місяця 2018 року. Відповідач добросовісно виплачував заробітну плату, та не мав заборгованості перед Позивачем. Отже, дії Комунального підприємства «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради ОТГ не є умисними. У зв`язку з цим, просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно запису №27 від 11.06.2012 в трудовій книжці серії [NUMBER] дата заповнення 21 липня 1984 року, [PERSON] було прийнято до комунального підприємства «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради на роботу мотористом. Запис зроблено на підставі Наказу №4 від 11.06.2012. (а.с.6-8). За даними запису №28 від 10.01.2018, який зроблений трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] , комунальне підприємство «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради з 10 січня 2018 року перейменоване на комунальне підприємство «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади. Продовжено дію трудового договору. Запис зроблено на підставі наказу №6 від 10.01.2018. (а.с.8). Згідно довідки від 31.01.2019 №00000000001, виданої комунальним підприємством «Комунальник - сервіс» Шполянської міської ради, [PERSON] працює в Комунальному підприємстві «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади з 01.01.2017. На даний момент займає посаду моторист (МОБ). Дохід за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 склав 44\~676,00 грн. (а.с.12). Відповідно до\~виписок по\~картковому рахунку\~№ [NUMBER] ,\~період виписки\~-01.11.2018\~-\~31.12.2018,\~сформованої 15.02.2019, 01.01.2018 було зараховано заробітну плату в розмірі 2397,61 грн., КП «Комунальник-Сервіс». (а.с.13); період виписки -01.11.2019 - 15.02.2019, сформована 15.02.2019, 06.02.2019 було здійснено готівкове поповнення на суму 515 грн, 00 копійок, з картки № [NUMBER] . (а.с.14). Згідно листа Управління Держпраці у Черкаській області від 15.01.2019 №К1005/14-01/249 на №6109/4/4.1-3В-18 від 22.12.2018 про розгляд звернення, інспектором праці Управління у січня 2019 року проведено інспекційне відвідування КП «Комунальник Сервіс» ШМР ОТГ, у ході якого факти викладені у Вашому зверненні, щодо невиплати заробітної плати (середнього заробітку) з листопада 2018 року, підтвердилися. Згідно зазначеного, роботодавцем порушено вимоги ст.115 Кодексу законів про працю України, ст.24 Закону України «Про оплату праці». За результатом інспекційного відвідування інспектором праці вжиті заходи впливу в межах повноважень. Для захисту своїх трудових прав та примусового стягнення заборгованих коштів, на підставі ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст. 232,238 КЗпП України, Ви маєте право звернутися безпосередньо до суду, подавши відповідну заяву в порядку Цивільного процесуального кодексу України. (а.с.15). Відповідно до контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 30 квітня 2016 [PERSON] добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює проходження служби, за цим Контрактом. Згідно п.3 даного контракту, цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків установлених законодавством, за погодженням сторін на шість місяців. (а.с.9-10). Згідно довідки за формою 5 від 22.03.2019 №522/2 виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, прапорщик [PERSON] , перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 20 липня 2017 року по теперішній час. (а.с.11). За даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого №728 форма №027/о, виданої Військово медичним клінічним центром Західного регіону, прапорщик [PERSON] має ряд захворювань та наявний висновок про потребу звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я. (а.с.20-21). Відповідно до довідки від 05.02.2019 №1014 виданої військово медичним клінічним центром західного регіону, прапорщик [PERSON] , перебуває на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні кардіологічної клініки Військово медичного клінічного центру Західного регіону з 19 січня 2019 року з діагнозом: Ішемічна хвороба серця: гострий передньо перетинково-верхівковий інфаркт міокарда із патологічним зубцем Q (від 19.01.2019) (а.с.22). Згідно свідоцтва про хворобу №275/2 від 14 лютого 2019 року виданого ВЛК терапевтичного профілю ВМКЦ Західного регіону за направленням начальника ВМКЦ ЗР від 01.02.2019, [PERSON] , має анамнез захворювання: Учасник АТО (посвідчення учасника бойових дій: серія [NUMBER] ). Довідка про безпосередню участь в зоні АТО, в період з 15.12.2015р. по 26.12.2015р., № 56 від 14.04.2016р. Болі в ділянці серця та за грудиною з`явились протягом останніх декількох днів, які виникали в морозну погоду під час ходьби. Різке погіршення самопочуття відмітив з 6:00 ранку 19.01.2019 р., надавалась невідкладна допомога в медпункті частини, болі зменшились, але повністю не минули (а.с.23-24). Згідно довідки від 10 квітня 2019 року вих. №11 виданої Комунальним підприємством Комунальник сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з листопада 2018 по березень 2019 становить: за листопад - 3723,00 грн., до виплати 2397,61грн.; за грудень 2018 -3723,00 грн., до виплати 2397,61 грн., за січень 2019 - 4173,00 грн., до виплати 2687,41 грн., за лютий 2019 - 4173,00 грн., до виплати 2687,41 грн., за березень 2019 4173,00 грн., до виплати 2687,41 грн. Заборгованість з виплати заробітної плати становить 12857,45 грн. (за мінусом податків та зборів) за період з листопада 2018 по березень 2019 року (а.с.35). Згідно до Інформації про виконавче провадження від 22.01.2019 в.о. начальника відділу Сірман В.А., Черкаська область виніс постанову 16.11.2018 про арешт майна боржника, звернення стягнення на кошти на рахунках боржника. Та постанову про арешт коштів боржника, на рахунках № [NUMBER] Черкаське ОУ АТ Ощадбанк, № [NUMBER] Черкаське ОУ АТ Ощадбанк, 23001301226732 Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Черкаси, 26002051540046 ГУ ДКСУ у Черкаській області,37129400024763 Казначейство України, 37515000091584 Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», 26057051507540 Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», 26004060089370 Черкаське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.36-38). Статтею 43 Конституції України визначено право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до ч.3 ст.119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Гарантії, передбачені частинами третьою, четвертою статті 119\~КЗпП України надаються\~не тільки\~особам,\~які були\~призвані на\~військову службу,\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~але і\~тим,\~що були\~прийняті на\~військову службу\~за контрактом\~у разі\~виникнення кризової\~ситуації,\~що загрожує\~національній безпеці\~чи настання\~особливого періоду.\~Такий висновок\~міститься у\~постановах Верховного\~Суду від\~07.11.18\~справа №\~235/1457/18,\~від 21.02.2019\~справа №\~521/12928/17\~від 10\~квітня 2019\~року справа №\~278/3144/17. Судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу 11.06.2012 до комунального підприємства «Комунальник сервіс» Шполянської міської ради, мотористом, що підтверджується записом №27 від 11.06.2012 в трудовій книжці серії [NUMBER] . Запис зроблено на підставі Наказу №4 від 11.06.2012. (а.с.6-8). 30.04.2016 позивач підписав контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу та добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює проходження служби, за цим Контрактом. Контракт було укладено строком на шість місяців. (а.с.9-10). В подальшому строк дії контракту було продовжено, що підтверджується довідкою за формою 5 від 22.03.2019 №522/2 виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, згідно якої прапорщик [PERSON] , перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 20 липня 2017 року по теперішній час. (а.с.11). Позивач був прийнятий на військову службу за строковим контрактом під час особливого періоду, дія якого не закінчилася, рішення про демобілізацію не прийнято, відповідно на нього розповсюджуються гарантії збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час вступу на військову службу, передбачені статтею 119 КЗпП України. Заробітна плата позивачу, останній раз, була виплачена комунальним підприємством «Комунальник - сервіс» Шполянської міської ради ОТГ, 01.11.2018 в розмірі 2397,61 грн., що підтверджується виписками по картковому рахунку № [NUMBER] , період виписок -01.11.2018 -31.12.2018 та 01.11.2019 - 15.02.2019, сформовані 15.02.2019, (а.с.13-14). Факт невиплати заробітної плати (середнього заробітку) з листопада 2018 року, підтверджується також довідкою КП «Комунальник Сервіс» від 10.05.2019 №11 (а.с.35) та листом Управління Держпраці у Черкаській області від 15.01.2019 №К1005/14-01/249 на №6109/4/4.1-3В-18 від 22.12.2018 (а.с.15). Також, відповідач фактично визнав про наявність заборгованості перед позивачем із заробітної плати, при цьому зазначив, що заборгованість виникла не з його вини, а по причині накладення арештів на рахунки відповідача державним виконавцем відповідно до постанови державного виконавця від 16.11.2018. Відповідач фактично підтвердив заборгованість за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно, на суму 12 857, 45 грн., за мінусом утримань із заробітної плати на загальну суму 3214,35 грн. Тобто загальна сума нарахувань склала, за період з листопада 2018 по березень 2019 - 19965,00 грн. Відповідачем не було спростовано факту не виплати нарахованої заробітної плати. Отже суд вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт протиправності дій адміністрації Комунального підприємства «Комунальник - сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, щодо не виплати нарахованої заробітної плати позивачеві. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що не виплата заробітної плати стала наслідком накладеного арешту державного виконавця на рахунки відповідача суд сприймає критично. Так, згідно ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікована Україною 23.06.1992 заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до\~статті 15-1\~Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до\~статті 19-1\~Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до\~статті 26-1\~Закону України "Про теплопостачання",\~статті 18-1\~Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Згідно ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Згідно ч.10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом. Відповідач не надав доказів, вжиття ним заходів щодо оскарження постанови державного виконавця від 16.11.2018 в частині накладення арешту на рахунки, з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам, а тому суд вважає аргументи відповідача, викладені у своєму відзиві не переконливими. Більше того відповідач не надав доказів вжиття заходів щодо погашення заборгованості яка стала підставою для накладення арешту на кошти боржника. Позивач просить стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з листопада 2018 по теперішній час, в розмірі 18 615,00 грн. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме: на суму 12857,45 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень) 45 копійок, без урахування сум, що були утримані із заробітної плати згідно до чинного законодавства. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення суми моральної шкоди у розмірі 28000,00 гривень, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст.23\~ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~ Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи.\~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1167\~ЦК України,\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. В обґрунтування вимог позовної заяви про стягнення моральної шкоди на користь позивача, останній зазначив, що внаслідок не виплати адміністрацією Комунального підприємства «Комунальник-сервіс» Шполянської міської, ради об`єднаної територіальної громади заробітної плати, призвело до душевних переживань позивача і стосовно даної ситуації його 19.01.2019 було терміново госпіталізовано до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону з діагнозом - ішемічна хвороба серця: гострий передньо-перетинково-верхівковий інфаркт міокарда із патологічним зубцем р. Невідкладно було проведено оперативне медичне втручання. Після надання медичної допомоги та реабілітаційного періоду, відповідно до висновку військово лікарської комісії Міністерство оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] , в якій позивач проходить військову службу, зобов`язано розірвати із позивачем укладений контракт, так як позивач, [PERSON] , визнаний не придатним. Таким чином вказані вище дії адміністрації Комунального підприємства «Комунальник-сервіс» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, завдали позивачу фізичного болю та страждання у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а також душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.95 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У позивача, болі в ділянці серця та за грудиною з`явились протягом останніх декількох днів, які виникали в морозну погоду під час ходьби. Різке погіршення самопочуття відмітив з 6:00 ранку 19.01.2019р., надавалась невідкладна допомога в медпункті частини, болі зменшились, але повністю не минули. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на термін, необхідний для оформлення документів, але не більше 30 календарних днів Згідно ч.2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вказано в ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд вважає, що оскільки відповідачем було допущено порушення трудового законодавства, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне визначити завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 8000 грн. 00 коп., яку вважає розумною та справедливою. Тому суд, задовольняє позовну вимогу стосовно стягнення моральної шкоди частково. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позов задовольняється частково. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання заяви у справах позовного провадження сплачується судовий збір фізичними особами у розмір 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви немайнового характеру, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, справляється судовий збір в розімірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений: на 1 січня 2019 року - 1921 гривня. Таким чином мінімальний розмір судового збору за подання заяви у справах позовного провадження має становити 1921,00 х0,4 = 768, 40 гривень. Такий самий розмір застосовуються до позовної заяви немайнового характеру. Оскільки позов задовольняється частково, а саме: позовної вимоги немайнового характеру, яка задоволена повністю, позовна вимоги майново характеру на суму 12 857,45 грн, яка задоволена частково, що становить 69% від суми позовної вимоги у розмірі 18615,00 грн. тобто розмір судового збору який підлягає стягненню становить 530,19 грн, позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка задоволена частково на суму 8000,00 грн, що становить 28,6% від загальної суми зазначеній в позовній вимозі в розмірі 28 000,00 грн. 1,5% від суми 28 000,00 становить 420,00 грн., що є менше ніж 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому в даному випадку стягненню підлягає розмір судового збору, що становить 28,6% від 1921 грн., (один прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2019 року), що становить 549,41 грн. Враховуючи викладене, у відповідності до ч.6 ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, в загальному розмірі 1848,00 грн. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Згідно п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі вище викладено,

Outcome: partial