Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІСОН СТРАХУВАННЯ» (надалі - Позивач) та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0300.003033.0100 від 08.12.2015 (надалі - Договір страхування), згідно якого Позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь- яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу, зазначеного у п. 5 Договору страхування, а саме автомобіля марки Mercedes-Benz GL 320 CDI, державний номер [NUMBER], а також його окремих складових чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача зазначив, що пунктом 10 частини І Договору страхування був встановлений строк його дії, а саме: 15.12.2015р. по 14.12.2016р. Згідно п. 7 частини І та підпункту а) пункту 4.1 частини II Договору страхування автомобіль Mercedes-Benz GL 320 CDI, державний номерний знак [NUMBER] був застрахований на випадок пошкодження чи знищення в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. 15.02.2016 року о 02 год. 48 хв. на перехресті вул. Я. Колоса та бул. Р.Роллана в м Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобілів марки Mercedes-Benz GL 320 CDI д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON] та DAEWOO NEXIA, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] (надалі - Відповідач-2) під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач-1). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований Позивачем автомобіль Mercedes-Benz GL 320 CDI, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується первинною довідкою N985581128 про ДТП, а також фотографіями пошкодженого автомобіля. 15.02.2016р. Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку по Договору страхування. Представник позивача зазначив, що актом огляду колісного транспортного засобу (дефектною відомістю) від 15.02.2016р. та Додатковим актом огляду колісного транспортного засобу (дефектною відомістю) від 04.03.2016р. було визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля Mercedes-Benz GL 320 CDI, д.н.з, [NUMBER], отриманих внаслідок ДТП. Відповідно до страхових актів №СА0300.006093.0100 від 16.05.2016р, № СА0300.006093.0100/1 від 02.06.2016р., № СА0300.006093.0100/2 від 21.06.2016р, № СА0300.006093.0100/3 від 21.06.2016р., № СА0300.006093.0100/4 від 21.06.2016р. Позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 242191,33 грн. Розмір страхового відшкодування, відповідно до умов Договору страхування був визначений Позивачем на підставі рахунків СТО, а саме: рахунків-№АС-00000449 від 19.02.2016р. № АС-00000734 від 04.03.2016р., №АС-00001002 від 21.03.2016р., виставлених ФОП [PERSON] На підставі страхових актів №СА0300.006093.0100 від 16.05.2016р, № СА0300.006093.0100/1 від 02.06.2016р., № СА0300.006093.0100/2 від 21.06.2016р, № СА0300.006093.0100/3 21.06.2016р., № СА0300.006093.0100/4 від 21.06.2016р., виконуючи свої зобов'язання за Договором страхування, Позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 242191,33 грн. шляхом перерахування на рахунок СТО-ФОП [PERSON], що підтверджується платіжними дорученнями №10 від 19.05.2016р., №2914 від 03.06.2016р., №3139 від 30.06.2016р, №3140 від 30.06.2016р„ 3093 від 24.06.2016р. Таким чином, до Позивача перейшло в межах суми 242191,33 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Представник позивача зазначив, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року у справі №759/5679/16-п Відповідача-1 було визнано винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль Mercedes-Benz GL 320 CDI, д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 29 серпня 2017 року у справі відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 14 березня 2018 року позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 26 березня 2018 року продовжено розгляд справи. Представник Позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав та просив задовольнити. Представник Відповідача 2 [PERSON] в судове засідання з'явився, надав до суду відзив в якому посилається на те, що що позовні вимоги, в частині вимог до Відповідача 2 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. У своєму позові Позивачпосилається на норми ст. 1191 КЦ України, мотивуючи своє право регресної вимоги до Відповідачів. Крім цього, зазначає, що право регресгої вимоги саме до Відповідача 2 виникає на підставі ст. 1187 КЦК України. Однак, приписами ст. 1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тобто, право зворотної вимоги в порядку регресу виникає до обмеженого кола осіб, виключно до винної особи. Як зазначив Позивач, постановою Святошинського районного суду м. Києва № 759/5679/16 від 11.05.2016 Відповідача 1 визнано винним у вчиненні ДТП в результаті якої було завдано збитків, які є предметом даного позову. За таких обставин, застосування вимог ст. 1187 ЦК України до власника транспортного засобу - Відповідача 2 є безпідставним оскільки останній не відноситься до кола осіб, у розумінні ст. 1191 ЦК України, до яких виникає право регресної вимоги. У зв'язку з цим Позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, а регресна вимога до Відповідача 2 не грунтується на нормах закону. Також, Позивач посилається на своє право суброгаційної вимоги до Відповідачів на підставі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 99З ЦК України. Водночас, порядок вимоги кредитора до боржника на підставі права зворотної вимоги (суброгації) визначені ст.ст. 509-518 ЦК України. Представник відповідача зазначив, що зокрема, приписами ст.ст. 516-518 ЦК України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Так, новим кредитором, тобто Позивачем жодних повідомлень, щодо зміни кредитора за вказаним зобов'язанням Відповідачу 2 не направлялось. У зв'язку з цим Відповідач 2 був позбавлений можливості висунути свої заперечення, щодо суми зобов'язання. Більше того, достатніх доказів наявності права Позивач у позові не навів. Зокрема, відсутні докази сплати Первісним кредитором внесків за договором добровільного страхування, а наявність договору про добровільне страхування самого по собі не може бути передумовою переходу права зворотної вимоги. За таких обставин, Позивачем не надано належних та допустимих доказів та жодним чином не наведено підстав виникнення у нього права на суброгацію до відповідачів та не доведено дотримання порядку вимог до боржника передбаченого Главою 47 ЦК України. Крім того, Позивачем у позові залучено для участі у справі неналежного Відповідача 2. Так, Позивачем в обгрунтування позовних вимог до Відповідачів зазначено, що згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідвч-1 в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. . Судом встановлено, що. Належним чином завірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, перевірено в судовому засіданні. Так, приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 13 того ж Закону суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. З Постанови Пленуму ВСУ 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають ' інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, ч. З ст. 77 ЦПК України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно п. 27 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Також, вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази по розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір не стягується. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed