Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У зв'язку з тим, що відповідачка є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який на даний час влаштований на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу в с.Олександрія до сім'ї [PERSON] та [PERSON], відповідачка з 15 квітня 2010 року до 29 серпня 2013 року відбувала покарання у Качанівській виправній колонії, а після звільнення з місця позбавлення волі протягом двох місяців не зверталася до органу опіки і піклування про повернення їй сина, вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не має постійного місця проживання, офіційно не працює і не має доходу, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина і стягнути аліменти на утримання дитини. В суді представник позивача - органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації Хоровець І.П. - позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідачка [PERSON] з 15 квітня 2010 року до 29 серпня 2013 року відбувала покарання у виправній колонії. Після звільнення з колонії перебувала в "Центрі соціальної адаптації звільнених осіб "Дім на півдороги" до 30 грудня 2013 року. Раніше ніяких повідомлень по цій сім'ї до органу опіки і піклування не надходило і на обліку вона не перебувала. Після звільнення з виправної колонії, [PERSON] не писала заяву про повернення сина [PERSON], а також двічі не з'являлася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, хоча повідомлялася про це в телефонному режимі. За таких обставин служба вважає, що матір не піклується про свого сина і не належно виконує свої батьківські обов'язки, а тому просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що причини для позбавлення її батьківських прав відсутні. Вона дійсно відбувала покарання у виправній колонії і була умовно-достроково звільнена у серпні 2013 року, після чого поїхала в центр соціальної адаптації звільнених осіб. Після звільнення вона відразу ж телефонувала до матері-виховательки і цікавилася вихованням і здоров'ям сина, якого вона не бачила з квітня 2010 року. В неї викрали паспорт і вона приїхала його виробляти в місто Рівне, після чого і звернулася до органу опіки і піклування про повернення сина, однак у її проханні було відмовлено, оскільки в суді мало вирішуватися питання позбавлення її батьківських прав. 14 березня 2014 року вона дійсно не з'явилася до органу опіки і піклування, так як неофіційно працювала на пивзаводі і не могла з'явитися на засідання комісії, про що попередила орган опіки. На даний час вона офіційно працевлаштована і проходить виробниче навчання у ТОВ "ОДЕК" Україна". Не згідна з позовними вимогами про позбавлення її батьківських прав, хоче повернути дитину і виховувати її. Так склалось її життя, що вона відбувала покарання за злочин, але зараз зрозуміла свою негативну поведінку, після звільнення добровільно поїхала до Центру соціальної адаптації, щиро бажає виправити свою поведінку і виховувати свою дитину, яку дуже любить. Просить відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). З 15 квітня 2010 року до 29 серпня 2013 року [PERSON] відбувала покарання у Качанівській виправній колонії № 54 м.Харкова і після умовно-дострокового звільнення перебувала в "Центрі соціальної адаптації звільнених осіб "Дім на півдороги" до 30 грудня 2013 року. Розпорядженням голови Рівненської райдержадміністрації від 27 травня 2010 року № 358 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та відповідно до розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації від 12 жовтня 2010 року № 747, його влаштовано на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу в с.Олександрія в сім'ю [PERSON] та [PERSON]. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 02 червня 2014 року в [ADDRESS] вбачається, що в будинку є належні умови для проживання дитини, виділена окрема кімната, облаштована меблями. [PERSON] працевлаштована, за місцем проживання характеризується позитивно, про що свідчить і характеристика виконавчого комітету Радухівської сільської ради Рівненського району № 497 від 28 травня 2014 року. Із висновку органу опіки і піклування, виконавчого комітету Радухівської сільської ради Рівненського району, про недоцільність позбавлення батьківських прав № 197 від 28 травня 2014 року вбачається, що є недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON], оскільки вона веде здоровий спосіб життя, алкогольними напоями не зловживає, працевлаштована у ТОВ "ОДЕК" Україна" в смт.Оржів. Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації є необґрунтованими і недоведеними належними доказами. На даний час достатніх підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав немає. Як встановлено судом, в будинку за місцем проживання відповідачки створені всі належні умови для проживання дитини, вона сама має постійну роботу і заробіток, за місцем проживання характеризується позитивно і бажає повернути сина, піклуватися про нього і займатися його вихованням. За таких обставин суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Таке рішення суд приймає також враховуючи і поведінку самої [PERSON] під час розгляду справи. Вона не пропустила жодного судового засідання, зробила всі залежні від неї зусилля, щоб офіційно працевлаштуватися, зробила ремонт в будинку, разом з матір'ю посадили огород, дуже переживала через те, що їй не повертають сина. І суд прийшов до висновку, що вона є щирою у своїй поведінці і дійсно бажає повернути собі дитину і виховувати її. Доводи представника позивача про те, що дитина не знає матері і їй краще буде в сім'ї [PERSON], суд оцінює критично і не може взяти їх до уваги. Дійсно, дитина була ще дуже малою, коли попала у сім'ю [PERSON], тому може не пам'ятати маму. Однак, на глибоке переконання суду, сама "добра чужа тьотя" не зможе замітини дитині любові рідної матері. Орган опіки і піклування мав би в повній мірі сприяти налагодженню контакту матері з дитиною, натомість всілякими шляхами як позивач, так і батьки-вихователі намагалися перешкодити спілкуванню двох найрідніших людей. На переконання суду таке рішення буде виключно в інтересах неповнолітньої дитини і відповідатиме ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно цієї ж Конвенції приорітетним є те, що дитина має більше знаходиться з матір'ю. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, зважаючи що позивач звільнений від оплати судового збору, суд вважає за доцільне віднести судові витрати на рахунок держави, відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed