Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 23.04.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 303000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.04.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк та [PERSON] уклали договір іпотеки, згідно з яким останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 41,4 кв.м, яка розташована за адресою: квартира [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, в зв'язку з чим станом на 10.03.2009 року виникла заборгованість у розмірі 352536,89 грн. З посиланням на Цивільний кодекс України, Закон України "Про іпотеку" позивач звернувся до суду та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23.04.2008 року в розмірі 352536,89 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 41,4 кв.м, яка розташована за адресою: квартира [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБатку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити Відповідача, який зареєстрований і проживає у вищевказаній квартирі зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою; стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце справи був повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 530 Цивільного кодексу України, визначає - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно п.1 ст. 590 ЦК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Окремо слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно із ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки сум за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 23.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №DNHDG40000006764, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 303000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути грошові кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, встановленим договором. Кредит надається строком погашення не пізніше 23.04.2028 року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу від 23.04.2008 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] /а.с.4зв.-6/. Згідно з Іпотечним договором №DNHDG40000006764 від 23.04.2008 року іпотекодавець з метою забезпечення виконання Зобов'язань, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає іпотекодержателю, а той приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим Договором, нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодателю на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року /а.с.7-9/. Згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року /а.с.9зв.-10/ [PERSON] придбав у [PERSON], яка діяла по довіреності від [PERSON], квартиру [ADDRESS]. У відповідності до розрахунку заборгованості за договором №DNHDG40000006764 від 23.04.2008 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 10.03.2009 року загальна заборгованість за кредитом складає 352536,89 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 302624,85 грн., заборгованості за відсотками - 46447,73 грн., заборгованості пені - є 3464,31 грн. Згідно з п.6.1 договору про іпотечний кредит від 23.04.2008 року за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством та цим договором. п.2.1.5 іпотечного договору від 23.04.2008 року встановлено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит, має заборгованість, відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Разом з тим, позовні вимоги в частині виселення відповідача, який зареєстрований і проживає у [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обгрунтування вказаних позовних вимог позивач посилався на те, що наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Відповідно до положень ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.ст.39,40 Закону України "Про іпотеку" на час ухвалення рішення позивачем не направлялася вимога відповідачу про його виселення та зняття з реєстрації, а тому такі вимоги одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення вказаного житлового приміщення його мешканцем. Враховуючи, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду лише за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в іншій погоджений сторонами строк, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у відповідності до задоволенні частини позову, а саме: судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн./. На підставі викладеного,

Outcome: partial