Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру аліментів, просить стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, зазначивши, що син навчається у вищому навчальному закладі - Національному транспортному університеті на бюджетній формі навчання денного відділення, тому потребує матеріальної допомоги. Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 12 липня 2001 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 12). [PERSON] є студентом 1 курсу автомеханічного факультету зі спеціальності "АА" денної форми навчання Національного транспортного університету, що підтверджується довідкою Національного транспортного університету №06/02 від 10 вересня 2015 року (а.с. 14). Відповідач [PERSON] працює у Державній установі "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" на посаді водій-поліцейський, що підтверджується Довідкою про доходи № 1 від 18.03.2016 року. Враховуючи, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання, а відповідач працює у Державній установі "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" на посаді водій-поліцейський, має сталий дохід, який складається з заробітної плати (доходів), задовільний стан здоров'я, а тому може надавати матеріальну допомогу, що є істотними умовами у даній справі, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вона продовжує навчання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти стягуються на користь повнолітніх дітей, які продовжують навчатись. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved