Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва, виданого згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 24 червня 1998 року № 012235 та зареєстрованого ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій № 120 за реєстровим номером № 21103, належить квартира [ADDRESS] . Іншими співвласниками спірної квартири є: відповідач [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] прізвища [PERSON] і [PERSON] вказані як [PERSON] . 09 серпня 2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , їх шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 467. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] . 20 липня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , їх шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управлення юстиції в Київській області, актовий запис №247. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . В 2004 році відповідач забрав все своє майно і переїхав на постійне місце проживання в Росію. З цього часу він житловою площею квартири не користується. На теперішній час відповідач громадянин Російської Федерації, проживає по вище вказаному адресу. В Україну повертатися не збирається. На теперішній час всі співвласники, в тому числі і відповідач по справі, вирішили продати квартиру. Для продажу квартири відповідач не заперечує знятися з реєстрації з адреси спірної квартири. Для цієї цілі (для продажу і зняття з реєстрації) відповідач 27 грудня 2019 року видав на його ім`я довіреність, яка посвідчена [PERSON] тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса Балашихінського нотаріального округу Московської області Паршуковської, реєстр № 50/230-н/50-2010-12-840. Довіреність перекладена на українську мову. Достовірність перекладу з російської на українську мову посвідчила приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу, реєстр № 30. Він 11 березня 2020 року звертався в Дніпровський районний відділ ДМС України з заявою про зняття відповідача з реєстрації, надавши зазначену вище довіреність. Але у зв`язку з відсутністю фотокартки при досягненні особою 25 років паспорт вважається недійсним, тому з реєстраційного обліку сина не знімають. Приїхати до України і знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ніхто із співвласників не чинив відповідачу ніяких перешкод в користуванні жилою площею спірної квартири. Він добровільно залишив жилу площу квартири і переїхав на постійне місце проживання в іншу країну, забравши з собою всі свої особисті речі. Таким чином, відповідач не проживає в місці реєстрації більше п`ятнадцяти років без поважних причин. Реєстрація відповідача [PERSON] в спірній квартирі порушує його права співвласника, а також права інших співвласників. Він не може, як і інші співвласника, на свій розсуд розпоряджатися належною на праві власності квартирою. Крім того, із-за реєстрації відповідача в спірній квартирі він, як основний квартиронаймач, змушений сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, які нараховуються і з урахуванням відповідача, не може оформити субсидію з оплати комунальних послуг. Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актами про непроживання № 230902 від 22 вересня 2016 року, від 29 березня 2017 року, від 27 вересня 2017 року, від 27 березня 2018 року, 27 вересня 2018 року, від 05 квітня 2019 року, від 10 жовтня 2019 року, від 16 жовтня 2020 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею квартири [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації з адреси: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України. В матеріалах справи містить фотокопія заяви [PERSON] , надіслана на електронну адресу суду, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу ДМС в м. Кам?янське в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 24 червня 1998 року № [NUMBER] та зареєстрованого ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій № 120 за реєстровим номером № 21103, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу - [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5) В свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] прізвища [PERSON] і [PERSON] вказані як " [PERSON] ". 09 серпня 2003 року співвласник квартири - [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , їх шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 467. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка " [PERSON] " (а.с.11). 20 липня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управлення юстиції в Київській області, актовий запис №247. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " Троян " (а.с.12). Згідно копії довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 1/20004 від 15.10.2020 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , син позивача - відповідач: [PERSON] , та дружина - [PERSON] (а.с.8). Згідно змісту позову, в 2004 році відповідач забрав все своє майно і переїхав на постійне місце проживання в Росію, житловою площею квартири не користується, на теперішній час відповідач є громадянином Російської Федерації. На теперішній час всі співвласники, в тому числі і відповідач по справі, вирішили продати квартиру. Для продажу квартири відповідач не заперечує знятися з реєстрації з адреси спірної квартири. Для цієї цілі (для продажу і зняття з реєстрації) відповідач 27 грудня 2019 року видав на його ім`я довіреність, яка посвідчена [PERSON] тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса Балашихінського нотаріального округу Московської області Паршуковської, реєстр № 50/230-н/50-2010-12-840. Довіреність перекладена на українську мову. Достовірність перекладу з російської на українську мову посвідчила приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу, реєстр № 30 (а.с.9-10). 11 березня 2020 року відповідач [PERSON] звертався в Дніпровський районний відділ ДМС України з заявою про зняття відповідача з реєстрації, однак у знятті з реєстрації місця проживання заявнику відмовлено, оскільки в паспорті відсутня фотокартка при досягненні особою 25 років, паспорт вважається недійсним (а.с.31). Згідно змісту позову, приїхати до України і знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ніхто із співвласників не чинив відповідачу ніяких перешкод в користуванні жилою площею спірної квартири. Він добровільно залишив жилу площу квартири і переїхав на постійне місце проживання в іншу країну, забравши з собою всі свої особисті речі. Відповідач не проживає в місці реєстрації більше п`ятнадцяти років без поважних причин. Реєстрація відповідача [PERSON] в спірній квартирі порушує його права співвласника, а також права інших співвласників. Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актами про непроживання № 230902 від 22 вересня 2016 року, від 29 березня 2017 року, від 27 вересня 2017 року, від 27 березня 2018 року, 27 вересня 2018 року, від 05 квітня 2019 року, від 10 жовтня 2019 року, від 16 жовтня 2020 року (а.с.13-19). Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно ст.386 КК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз статті 405 ЦК дає підстави для висновку, що саме власник має право вимагати від осіб, які є членами його сім`ї та не є власниками цього житла, усунення порушення його прав шляхом визнання їх такими, що втратили право користування. Можливість визнання такими, що втратили право користування житлом власника/співвласника законодавством не передбачена та є виключною в силу наявних конституційних гарантів захисту права власності, його непорушності та збереження за власником. Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить із того, що відповідач [PERSON] не втратив право спільної сумісної власності на квартиру в силу вимог статей 319, 321 ЦК України. Доказів, які б свідчили про припинення права спільної сумісної власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , а також доказів вчинення відповідачем [PERSON] перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, у в розумінні статей 346, 365, 391 ЦК України не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом та зняття його з реєстраційного обліку, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки за встановлених судом обставин визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить вимогам закону, судом відмовлено відповідачу у прийнятті визнання ним позову та відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог. Враховуючи результати розгляду справи судовий збір у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed