Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2007 року між ним та ПАТ "ЕРДЕ БАНК" був укладений договір № 126/фл банківського вкладу зі сплатою процентів щомісячно на суму 190000 грн., з процентною ставкою 16, 00 % річних, терміном повернення 03 грудня 2008 року. Протягом наступних трьох років між ним та відповідачем було укладено ще чотири аналогічні договори: договір № 135/фл від 26.12.2007 року на загальну суму 110000 грн., з процентною ставкою 16, 50 % річних, терміном повернення 30 грудня 2008 року; договір № 183/фл від 13.03.2008 року на загальну суму 150000 грн., з процентною ставкою 16, 00 % річних, терміном повернення 18 березня 2009 року; договір № 337 банківського рахунку фізичної особи від 28.11.2008; договір № 608/фл від 08.01.2009 року на загальну суму 110000 грн., з процентною ставкою 22, 00 % річних, терміном повернення 13 грудня 2010 року. Посилаючись на те, що термін повернення вкладів закінчився, відповідач свої зобов'язання за договорами не виконав, просить стягнути з ПАТ "ЕРДЕ БАНК" на свою користь заборгованість за договорами банківського вкладу з урахуванням процентів у сумі 1121769 грн. 20 коп., 3% річних у розмірі - 95 403 грн. 63 коп., інфляційні витрати у сумі 864587 грн. 54 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з тих же підстав просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та надуманість вимог. Пояснив, що 09 січня 2013 року НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЕРДЕ БАНК". Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому й повернення коштів має здійснюватися виключно в порядку визначеному ст. 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, зазначив, що позивач у встановлені строки не заявляв кредиторських вимог до ПАТ "ЕРДЕ БАНК", а тому він і не може бути кредитором по відношенню до Банку (а.с. 50-51). Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між [PERSON] та ПАТ "ЕРДЕ БАНК" був укладений договір № 126/фл банківського вкладу зі сплатою процентів щомісячно (для фізичних осіб), за умовами якого позивач передає, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти суму 190000 грн., з процентною ставкою 16, 00 % річних, терміном повернення 03 грудня 2008 року та зобов'язується виплатити дану суму вкладнику, сплатити проценти на умовах та в порядку визначеному договором (а.с. 10-11). Протягом наступних трьох років між позивачем та відповідачем було укладено ще чотири аналогічні договори: договір № 135/фл від 26.12.2007 року на загальну суму 110000 грн., з процентною ставкою 16, 50 % річних, терміном повернення 30 грудня 2008 року; договір № 183/фл від 13.03.2008 року на загальну суму 150000 грн., з процентною ставкою 16, 00 % річних, терміном повернення 18 березня 2009 року; договір № 337 банківського рахунку фізичної особи від 28.11.2008; договір № 608/фл від 08.01.2009 року на загальну суму 110000 грн., з процентною ставкою 22, 00 % річних, терміном повернення 13 грудня 2010 року (а.с. 12-19). Матеріали справи свідчать, що 20 березня 2013 року позивачем на ім'я відповідача була направлена претензія (а.с. 20-25). Однак, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, відповіді на дану претензію від ПАТ "ЕРДЕ БАНК" не надійшло. Постановою Правління Національного банку України № 4 від 09 січня 2013 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «ЕРДЕ БАНК» (а.с. 53). На виконання зазначеної Постанови, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 10 січня 2013 року, розпочато процедуру ліквідації АТ «ЕРДЕ БАНК», починаючи з 10.01.2013 року ( а.с. 52). Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону. Згідно ч.1 ст.52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст.27 Закону - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У ч. 8 ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Згідно зі ст. ст. 91, 93, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема, кредиту та банківського вкладу. Таким чином, у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово. Статтею 93 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок здійснення ліквідатором заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, яким передбачено зокрема, складання переліку акцептованих банком вимог кредиторів для затвердження Національним банком України. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 96 цього Закону. Розрахунок за визнаними кредиторськими вимогами здійснюється на підставі переліку (реєстру) кредиторських вимог, що затверджується у встановленому Національним банком України порядку. Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом «Про банки і банківську діяльність». На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню позов задовленню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed