Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON], який обґрунтовано наступним. 11 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500959395, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 47933,19 гривень, а відповідач зобов'язався у визначені сторонами строки повернути банку кредит, сплатити проценти по кредиту та комісійну винагороду. Банк свої зобов'язання виконав повністю, надавши [PERSON] кредит на вказану вище суму. Відповідач зобов'язання за договором виконував не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 12.10.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі: -47933,19 гривень (заборгованість за кредитом); -7660,87 гривень (заборгованість по процентам за користування кредитом); -15308,31 гривень (заборгованість за комісією); -2400,00 гривень (штраф). Під час судового розгляду справи, 10 січня 2017 року судом здійснено заміну позивача з ПАТ "Альфа-Банк" на ТОВ "Кредитні ініціативи" в порядку процесуального правонаступництва. Представником позивача до суду подане клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих до справи доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши наступне. Він дійсно підписав договір № 500959395 від 11 вересня 2014 року, відповідно до якого кредитні кошти в сумі 47933,19 гривень були направлені на погашення заборгованості за двома іншими кредитними договорами: № 500473847 від 03.04.2014 року на суму 25764,48 гривень та № 500937000 від 25.04.2014 року на суму 22168,71 гривень. Договір № 500473847 від 03.04.2014 року він дійсно укладав з банком, а договір №\~500937000 від 25.04.2014 року він не підписував. Цей договір від його імені було підписано іншою особою, яка за допомогою його паспорта оформила кредит на його ім'я та заволоділа грошовими коштами. При підписанні кредитного договору, який є підставою позову в даній справі, працівником банку на нього вчинявся тиск і він підписав цей договір фактично проти своєї волі. Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з нього основної заборгованості в розмірі 22168,71 гривень та нарахувань на цю заборгованість, оскільки фактично кредитні кошти від його імені отримала інша особа. Суд, вислухавши учасників провадження та дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься кредитний договір № 500959395 від 11 вересня 2014 року (далі за текстом - Договір), відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" надало відповідачу [PERSON] кредит на суму 47933,19 гривень з направленням вказаної суми на погашення заборгованості відповідача за кредитними договорами № 500473847 від 03.04.2014 року на суму 25764,48 гривень та № 500937000 від 25.04.2014 року на суму 22168,71 гривень (а.с. 150-152). Суд критично ставиться до твердження відповідача, що вказаний договір ним було підписано під тиском з боку працівника банку, оскільки вказана обставина не підтверджена жодним доказом у справі, окрім пояснень самого відповідача та, в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України не може бути взята судом до уваги. В судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON] встановлено, що договір №\~500937000 від 25.04.2014 року було підписано ним з використанням паспорту відповідача [PERSON] Паспорт [PERSON] надав йому добровільно. Добровільність надання свого паспорту свідку [PERSON] було підтверджено відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Пунктом 19 Положення про паспорт громадянина України встановлено обов'язок громадянина надійно зберігати свій паспорт, і відповідач [PERSON] цей обов'язок не виконав. Крім того, суд враховує той факт, що за заявою [PERSON] 29 січня 2015 року Хортицьким РВ УМВС України в місті Запоріжжі було відкрито кримінальне провадження №\~12015080070000341 у відношенні [PERSON], який взяв кредит на документи [PERSON] (за його згодою) та не бажає виплачувати кредит. 30 червня 2015 року після проведення слідчих дій вказане кримінальне провадження було закрите через відсутність складу злочину (а.с. 201). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлення банком вимог саме до відповідача [PERSON], оскільки предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 500959395 від 11 вересня 2014 року, який, як встановлено в судовому засіданні, підписано особисто відповідачем [PERSON] Крім того, суд враховує, що [PERSON], 25.04.2014 року отримав кредит від його імені після добровільної передачі йому свого паспорту [PERSON] Правовідносини, які виникли між [PERSON] та [PERSON] не охоплюються предметом позову в даній справі і мають вирішуватись окремо. Стосовно розміру заборгованості та правових підстав для її стягнення, судом встановлено наступне. Як визначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Матеріалами справи підтверджено факт укладення Договору між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] Крім того, як вбачається з копії договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року з додатками та повідомлення боржнику про відступлення права вимоги від 12 липня 2016 року, ПАТ "Альфа-Банк" відступив ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі й за договором № 500959395 від 11 вересня 2014 року, порядковий номер в реєстрі - 3674 (а.с. 226, 227, 240-256). Ухвалою суду від 10 січня 2017 року позивача ПАТ "Альфа-Банк" замінено його правонаступником ТОВ "Кредитні ініціативи". Заборгованість за тілом кредиту в розмірі 47933,19 гривень підтверджена п. 2.1. Договору та обґрунтована відповідним розрахунком позовних вимог (а.с. 11). Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п. 2.1., п.\~2.6. Договору та вимог статей 526 та 1054 Цивільного кодексу України. У відповідності до п. 2.2. Договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 15,99 % річних. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений ст.\~1048 ЦК України. Розмір розрахунку процентів викладено позивачем у розрахунку позовних вимог (а.с. 11) та перевірено судом. Суд констатує арифметичну правильність проведеного розрахунку процентів за користування кредитом на суму кредиту 47933,19 гривень із застосуванням процентної ставки в розмірі 15,99 % на рік та виходячи з періоду розрахунку (13 місяців). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" процентів за кредитним договором в розмірі 7660,87 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до статей 1048 та 10561 ЦК України. Пунктом 2.8.1. Договору встановлено обов'язок позичальника сплатити кредитору комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 2,52 % від суми заборгованості за кредитом щомісяця. 2,52 % від 47933,19 гривень становить 1207,92 грн., що з урахуванням тривалості періоду, за який стягується заборгованість (13 місяців) та сплаченої суми (394,65 грн.) призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Пунктом 4 Договору встановлено, що в разі повного або часткового прострочення платежу за Договором позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора штраф в сумі 50 гривень. Крім того, якщо вказане прострочення триває більше п'яти днів, позичальник додатково сплачує на користь банку штраф в розмірі 150 гривень. Позивачем заявлено до стягнення штраф в розмірі 2400 гривень. Вказана сума є обґрунтованою письмовим розрахунком (а.с. 11), який є арифметично правильним: 50 грн. + 150\~грн. щомісяця * 12 місяців (період, за який позивач виставляє до стягнення суму штрафу) = 2400 гривень. Позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved