Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В липні 2014 р. публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" (надалі - ПАТ "ВіЕс Банк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу іпотечного майна в управління та виселення. Позов обґрунтований наступним. На підставі договору № KF 47554 від 4 березня 2008 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 85000 доларів США під 12,5% річних з кінцевим строком погашення не пізніше 3 березня 2023 р. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 22 листопада 2012 р. з [PERSON] та [PERSON] (іпотекодавцями) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавці надали в заставу ПАТ "ВіЕс Банк" нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. В порушення умов договору та вимог закону [PERSON] зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальній сумі 44060,17 доларів США, що еквівалентно 521721,28 грн., яка включає заборгованість по кредиту в сумі 36959,12 доларів США, що еквівалентно 437636,97 грн., заборгованість по процентах в сумі 3327,55 доларів США, що еквівалентно 39401,88 грн., та пеню в сумі 3773,50 доларів США, що еквівалентно 44682,43 грн. Враховуючи невиконання зобов'язань за кредитним договором, банк як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, що передбачено договором. Відповідно до умов договору ПАТ "ВіЕс Банк" прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та надіслав мешканцям переданої в іпотеку квартири вимогу про її звільнення, однак вказана вимога залишилась без задоволення, у зв'язку з чим позивач має право вимагати виселення відповідачів в судовому порядку. Окрім того ст. 34 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість передачі предмету іпотеки іпотекодержателю в управління на період його до його реалізації. Посилаючись на вказані обставини, ПАТ "ВіЕс Банк" заявив наступні вимоги: · звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], для задоволення вимог за кредитним договором в розмірі 44060,17 доларів США, що еквівалентно 521721,28 грн., шляхом її продажу позивачем від свого імені будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу, забезпечивши усі повноваження продавця, необхідні для здійснення такого продажу (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств, незалежно від форм власності та підпорядкування, чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо); ·закріпити за ним права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем, до майна, що передане в управління; укладення договорів оренди майна, переданого в управління, з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління, з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах, незалежно від організаційної форми та підпорядкування, з питань, пов'язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв'язку, водоканалу та інших підприємствах, установах, організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду , забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв'язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі, але не виключно, права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо); підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном; ·виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Від представника позивача Яценка С.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, проте в судове засідання вони не з'явилися, про причини неявки не повідомили. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Зі статуту ПАТ "ВіЕс Банк" вбачається, що позивач є правонаступником усіх прав і зобов'язань публічного акціонерного товариства «Фольксбанк», яке в свою чергу є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Електрон Банк» (а.с. 42-43). 4 березня 2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (надалі - ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 47554 (а.с. 9-13). Відповідно до умов вказаного договору ВАТ «Електрон Банк» зобов'язався надати [PERSON] кредит на споживчі потреби в розмірі 85000 доларів США строком на 5 років, а [PERSON] зобов'язався його повертати частинами щомісячними платежами відповідно до графіку і погасити кредит не пізніше 3 березня 2013 р. Сторони договору домовилися, що за користування кредитом [PERSON] сплачує проценти в розмірі 12,5% річних. При цьому сторони погодили умови, за яких позичальник сплачує підвищену процентну ставку. Так у випадку виникнення простроченої заборгованості процент встановлюється в розмірі 15,5% річних, а після її повного погашення, процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5% річних; у випадку виникнення третьої простроченої заборгованості за кредитом або процентами протягом строку кредитування банк має право встановити процент за користування кредитом в розмірі 15,5% річних до повного погашення заборгованості по кредиту. ВАТ «Електрон Банк» умови кредитного договору виконав, надавши [PERSON] кредит в розмірі 85000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 4 березня 2008 р. (а.с. 28). Протягом 2008-2012 років між ВАТ «Електрон Банк», його правонаступниками - ВАТ «Фольксбанк», ПАТ «Фольксбанк», - з одного боку, та [PERSON] - з іншого, укладалися додаткові угоди (додатки) до кредитного договору, відповідно до умов яких неодноразово змінювався розмір процентної ставки та узгоджувалися нові графіки платежів. Так додатком № 3 від 2 вересня 2008 р. були змінені терміни сплати позичальником нарахованих процентів (а.с. 14). На підставі додаткової угоди № 1 та додатків №№ 4, 5 від 17 квітня 2009 р. на період з 1 квітня 2009 р. по 31 березня 2010 р. розмір процентів за користування кредитом було зменшено до 11% річних та внесені зміни до додатків №№ 1, 2 до кредитного договору (графіку платежів та орієнтовної сукупної вартості кредиту) (а.с. 15, 16, 17). Додатковою угодою № 4 від 22 листопада 2012 р. сторони дійшли згоди про збільшення строку кредитування до 15 років і відповідно зміни кінцевого строку погашення кредиту, яким є 3 березня 2013 р., зміну умов сплати позичальником частини кредиту та визнання простроченої заборгованості строковою (а.с. 18, 19). 22 листопада 2012 р. між ПАТ "Фольксбанк" (іпотекодержателем) та [PERSON] і [PERSON] (іпотекодавцями) укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого для забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 47554 іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 1285 (а.с. 20-25). Відповідно до п. 1.5. іпотечного договору сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки становить 687046 грн. Згідно з приписом ст. 1049 ЦК України, яка застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, порушивши графік погашення кредиту. Враховуючи неналежне виконання зобов'язань щодо повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитними коштами, банк відповідно до п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору вправі нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Згідно з приписом ч. 2 ст. ст. 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту надає право кредитодавцю вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відтак станом на 4 липня 2014 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 44060,17 доларів США, що еквівалентно 521721,28 грн., яка включає заборгованість по кредиту в сумі 36959,12 доларів США, що еквівалентно 437636,97 грн., заборгованість по процентах в сумі 3327,55 доларів США, що еквівалентно 39401,88 грн., та пеню в сумі 3773,50 доларів США, що еквівалентно 44682,43 грн. (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно з приписами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з п. 6.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане положення договору узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (надалі - Закон № 898-VI), згідно яких іпотекодержателю (заставодержателю) надане право у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки (застави). Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору та ст. 7 Закону № 898-VI за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки…; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Судом встановлено, що в березні 2014 р. іпотекодержатель ПАТ «ВіЕс Банк» у відповідності з положеннями п. 6.3. іпотечного договору та ст. 35 Закону № 898-VI надсилав іпотекодавцям [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором в тридцятиденний строк з дати одержання повідомлень, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня їх направлення (а.с. 29, 30). Враховуючи, що протягом встановлених строків вимоги іпотекодержателя залишилися без задоволення, він у відповідності до договору іпотеки, положення якого кореспондується зі змістом ст. 35 Закону, вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору або звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Згідно з положеннями п. 6.5 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або у позасудовому порядку шляхом задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому сторони іпотечного договору домовились (п. 6.7. іпотечного договору), що одним із способів реалізації предмету іпотеки може бути продаж предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу в порядку, встановленому розділом 7 цього договору. Розділом 7 іпотечного договору - Застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, передбачено, що право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовими способами, визначеними цим договором, виникає у випадку залишення без задоволення боржником та/або іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя щодо усунення порушень основного зобов'язання. Однак встановлення договором можливості в позасудовому порядку задовольнити вимоги іпотекодержателя не є перешкодою для реалізації його права звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. З огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позову про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки заявленим позивачем способом, так як такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя передбачений укладеним між сторонами договором, і вказані положення договору узгоджуються з положеннями ст. 38 Закону № 898-VI. Згідно з положеннями Застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя: подавати, оформлювати, отримувати будь-які інші документи, необхідні для набуття права власності на предмет іпотеки або для підготовки предмета іпотеки до продажу; пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, цей договір та інші документи; усно та письмово звертатися, подавати, отримувати та підписувати необхідні документи, їх дублікати, в тому числі заяви до установ та організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, з питань одержання витягів з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру правочинів тощо; отримувати будь-які необхідні витяги, технічну документацію та інші документи, що надаються відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами організаціями; здійснювати всі види платежів, пов'язані з укладанням договору купівлі-продажу або переходом права власності на предмет іпотеки, в тому числі сплату: нотаріальних послуг, послуг з оформлення та надання документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу або переходу права власності на предмет іпотеки, а також сплачувати суми податків та внесків до державних цільових фондів, здійснювати інші платежі; здійснювати інші дії, що пов'язані з реалізацією прав іпотекодержателя, передбачені договором та Законом України «Про іпотеку». За таких обставин наявні підстави для надання позивачу вищевикладених повноважень з метою забезпечення права позивача на продаж предмету іпотеки. Вимога про передачу предмета іпотеки в управління ґрунтується на положеннях ст. ст. 34 Закону № 898-VI, згідно яких після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Враховуючи, що суд задовольняє вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу, і вказана процедура займає тривалий час, суд вбачає підстави для передачі предмета іпотеки в управління іпотекодержателю з наданням йому заявлених повноважень, оскільки такі повноваження необхідні для ефективного управління іпотечним майном до його продажу. Вирішуючи вимоги про виселення з відповідачів з квартири, суд виходить з такого. За даними довідки, наданої Комунальним підприємством "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва", у квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідачів по справі [PERSON], його дочки [PERSON] та чоловіка останньої [PERSON] (а.с. 31). Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 39-40 Закону № 898-VI виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалює рішення про виселення мешканців за умови, якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 26 березня 2014 р. позивач направляв [PERSON], [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення протягом 30 днів з моменту отримання вказаної вимоги (а.с. 32, 33, 34). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. житлове приміщення добровільно не звільнили, а отже вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved