Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

16.09.2019 р представник позивача Мазуркевич О.С. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа на стороні позивача [PERSON] , третя особа на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про припинення договору іпотеки, укладеного 20.03.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Надра", нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області за реєстровим № 1300, з метою забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 20.03.2006 року № 20/03/2006/840/К-17. 02.12.2019 р представник позивача - адвокат Мазуркевич О.С. подав суду заяву про зміну предмета позову, в якій просить визнати припиненим зобов`язання за іпотечним договором, укладеним 20.03.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Надра", нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області за реєстровим № 1300, укладений з метою забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 20 березня 2006 року № 20/03/2006/840/К-17. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 29 жовтня 2019 р здійснено заміну відповідача з ПАТ "Комерційний банк "Надра" на належного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білу І.В. у зв`язку з процедурою ліквідації банку "Надра". В судовому засіданні представник позивача адвокат Мазуркевич О.С. позовні вимоги підтримав та пояснив, що 20.03.2006 року батько позивача [PERSON] уклав кредитний договір № 20/03/2006/840/К-17 з ВАТ КБ "Надра" на суму 9000 доларів США на придбання житлового будинку . В якості забезпечення виконання кредитного зобов`язання, 20.03.2006 року [PERSON] уклав з банком "Надра" договір іпотеки. Окрім того, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 20.03.2006 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір поруки. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивач [PERSON] та його брат [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, успадкували після смерті батька [PERSON] по 1/2 частці кожен житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що право вимоги за кредитним договором № 20/03/2006/840/К-17 від 20.03.2006 (із забезпеченням) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 358 від 21.08.2019 р. виставлено на аукціон, запланований на 17.09.2019 р. Вважає, що виставлення права вимоги за кредитним договором на підставі договору іпотеки суперечить нормам чинного законодавства і порушує права спадкоємця позичальника [PERSON] , так як кредитор своєчасно не звернувся з вимогою до спадкоємців позичальника про погашення заборгованості по кредиту. Просить позов задовольнити. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що у зв`язку з іпотекою, до цього часу в реєстрі речових прав існує заборона на розпорядження будинком [ADDRESS] , який після смерті позичальника [PERSON] за кредитним договором № 20/03/2006/840/К-17 від 20.03.2006 успадкований її синами - [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] загинув. Спадкоємці не можуть розпорядитися належним їм майном. Тому просить позов задовольнити. Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що смерть позичальника не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і відповідно не може вважатися підставою для припинення іпотеки за ст. 17 Закону України "Про іпотеку". Заслухавши пояснення представника позивача, третю особу на стороні позивача [PERSON] , дослідивши позовну заяву, письмовий відзив відповідача та письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 березня 2006 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20/03/2006/840/К-17, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 9000 доларів США (а.с.14). Цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] (п.1.2 Кредитного договору). В якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 20 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом. Предметом договору іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями до нього в [ADDRESS] загальною площею 62,7 кв.м. та жилою площею 37,2 кв.м., який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2006 року (а.с.11-13, 10). 20 березня 2006 року на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку із посвідченням іпотечного договору, накладено заборону на відчуження житлового будинку, який є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 20 березня 2006 року (а.с.13). 20 березня 2006 року з метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання за кредитним договором № 20/03/2006/840/К-17 від 20 березня 2006 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] , [PERSON] укладені договори поруки № 1 та № 2 (а.с.16-17). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 21 серпня 2014 року (а.с.19). Спадкоємцями майна [PERSON] першої черги за законом є позивач [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 10 вересня 2019 року (а.с.9). 17 березня 2015 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з належною надвірною будівлею в [ADDRESS] (а.с.7) та зареєстрував право на спільну часткову власність, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Вiдповiдно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Таким чином, на підставі викладеного встановлено, що зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Підстави припинення іпотеки визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» не містить такої підстави припинення іпотеки, як смерть iпотекодавця. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов`язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальність перед iпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого iпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). При цьому сплив строку позовної давності по основному зобов`язанню не є підставою для припинення основного зобов`язання, а отже і іпотеки. Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 08.04.2019р. у справі № 338/1769/15-ц. Крім того, у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Отже, в даному випадку положення ст. 1281 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються. За таких обставин, у зв`язку з відсутністю підстав для припинення іпотечних зобов`язань, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed