Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

08 серпня 2016 року\~\~позивач [PERSON] звернувся до Довгинцівського\~\~\~\~ районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що позивач скористався послугами відповідача відкрив банківський рахунок та виготовив банківську платіжну картку за номером 4149497829369899. На дану заробітну карту щомісячно надходила його заробітна плата. З вересня 2015 року він вирішив зняти із вказаної картки свою заробітну плату, виявилося, що його рахунок заблокований тому зняти із рахунку готівку він не має змоги. 05.10.2015 року він надіслав письмове звернення на адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" у якому просив розблокувати картку, на яку продовжували надходити гроші та вказав, що ніяких протизаконних дій він не вчиняв. 23.10.2015 року на його звернення ПАТ КБ "Приватбанк" направив йому інформаційний лист, в якому банківська установа не зазначила, які конкретно порушення були допущені ним, що стали передумовою до блокування його карткового рахунку, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду із даним позовом, оскільки не має можливості зняти гроші, які йому належать. Вказує, що жодних протиправних дій відносно його рахунку він не вчиняв. На підставі вищевикладеного, просить зобовязати відповідача по справі припинити блокування відкритого на його імя банківського рахунку, операції за яким здійснюються за допомогою банківської платіжної картки № 4149497829639899 та зобовязати відповідача по справі видати на його першу вимогу грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку відкритому на його імя. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 24 - заява). У судове засідання представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" повторно не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позов не визнає, просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те що картка не є заблокованою. а позивач не надав суду докази, які б підтвержували те, що банк обмежив позивача у використанні карти ( грошима на карті) (а.с. 22 - заява). зважаючи на те, що представник банку повторно не зявився до суду, про час та місце розгляду справи належним чином повдіомлений, позивач надав заяву про розгляд справи за його ввдстуності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України\~\~розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має відкритий картковий рахунок "Карта для виплат" у ПАТ КБ "Приватбанк" № 4149497829639899. Строк дії картки до 10/18 (а.с. 6). Листом від 05.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з проханням розблокувати зарплатну картку з якої він вже більше двох місяців не може зняти свої гроші (а.с.7). Листом ПАТ КБ "Приватбанк" від 23.10.2015 року позивачу розяснені Умови та Правила надання банківських послуг "Приватбанк", проте на теперішній час картка для виплат позивача залишається заблокованою (а.с. 6). Згідно із\~Законом України «Про банки і банківську діяльність»\~та Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим\~постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - пластикові банківські картки, які емітовані в установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі - держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 1066 Цивільного кодексу України\~за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до\~ст. 1067 Цивільного кодексу України\~договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобовязаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобовязання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~ ст. 1066 Цивільного кодексу України\~банк має право використовувати грошові кошти, на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.\~Статтею 1068 Цивільного кодексу України\~передбачено, що банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. При цьому положеннями ч. 3\~ст. 1066 Цивільного кодексу України\~закріплено, що банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Обмеження щодо права розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку, чітко визначені діючим законодавством. У відповідності до\~ст. 1074 Цивільного кодексу України\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Стаття 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~визначає, що арешт на кошти фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зупинення видаткових операцій за рахунками фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених\~Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накрадено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. Так, відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківські послуги» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, до яких, зокрема, належать відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~послуга - діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Належною якістю послуги цим же законом визначається така її властивість, яка відповідає вимогам, встановленим для неї у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.\~Статтею 4 вказаного Закону\~встановлено право споживача на належну якість обслуговування та на захист своїх прав. Згідно п. З\~постанови № 5 «Про практику розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово- кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~Цей же принцип закріплено в ст. 41 Конституції України. Оскільки позивач [PERSON] позбавлений права користуватися своїм майном, а саме грошовими коштами, які знаходяться на картковому рахунку № 4149497829639899 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ніяких обмежень права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом за даним картковим рахунком не встановлено, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та\~\~документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 526,\~527,\~1066,\~1067,\~1068,\~1074 ЦК України,\~Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про захист прав споживачів»\~та

Outcome: approved