Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 20858,21 гривень, також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 гривень, посилаючись на те, що 26.04.2011 року [PERSON] звернувся з відповідною заявою за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № 20391131104200001. Згідно поданої заяви відповідачу, наказом від 04.05.2011 № НТ110504, наданий статус безробітного та відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 2.1 ст. 23 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. п. 2.1, «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 03.05.2011 року по 26.04.2015 року, у розмірі встановленому законодавством. [PERSON] знятий з обліку 03.02.2015 року, у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості 30 і більше календарних днів без поважних причин. У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців" структурним підрозділом Харківського міського центру зайнятості було отримано інформацію, що [PERSON] під час реєстрації у центрі зайнятості не повідомив факт щодо перебування його на обліку як фізичної особи-підприємця, відповідних документів не надав та підтверджував особистим підписом у заяві про надання статусу безробітного, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 03.05.2011 року по 27.01.2012 року у сумі 20858,21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, про розгляд справи без участі представника позивача, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення (вх. № 6580). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, якы повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до приписів ч. 5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2011 року [PERSON] звернувся з відповідною заявою за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № 203911311042600001 /а.с. 12/. Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення", наказом від 04.05.2011 р. № НТ110504, [PERSON] наданий статус безробітного з 03.05.2011 року і відповідно до п. п.1, 3, 4 ст. 22, п. 2.1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2.1, "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" призначена виплата допомоги по безробіттю з 03.05.2011 року по 26.04.2015 року, у розмірі встановленому законодавством. У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців" структурним підрозділом Харківського міського центру зайнятості було отримано інформацію, що [PERSON] під час реєстрації у центрі зайнятості не повідомив факт щодо перебування його на обліку як фізичної особи-підприємця, відповідних документів не надав та підтверджував особистим підписом у заяві про надання статусу безробітного, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанова правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON], був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.11.1998 року. 12.11.2014 року проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності [PERSON] на підставі рішення суду /а.с. 8-9/. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №265-ФОП від 03.08.2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 26.04.2011 року по 27.01.2012 року, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому статус безробітного йому надано без законних підстав, оскільки він відносився до категорії зайнятого населення і не мог бути визнаний безробітнім /а.с. 7/. У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості 03.08.2015 року виданий Наказ за №1101 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених [PERSON] як допомога по безробіттю за період з 03.05.2011 року по 27.01.2012 року в сумі 20858,21 грн. /а.с. 6/. На виконання п. 7 Порядку, 11.08.2015 року на адресу [PERSON] було направлено Лист-претензію №ХМЦЗ-02-10648-26/15 разом з наказами про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. /а.с.5/. Враховуючи, що до теперішнього часу незаконно отримана допомога у сумі 20858,21 грн. Прокоф'євим.А. в добровільному порядку не повернута, позивач був вимушений звернутися до суду. За правилами ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції станом на 20.06.2007 року). Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтація. (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції станом на 20.06.2007 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» №803-ХІІ від 01.03.1991, що діяв до 01.01.2013 року: зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: а) працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних іноземних організаціях в Україні і закордоном, у фізичних осіб; б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". Судом встановлено, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Враховуючи викладене, особа, зареєстрована як ФОП (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 року №21-79а14) Відповідачем був проігнорований свій обов'язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 20858,21 грн. Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується Довідкою Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення /а.с. 6/. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю, оскільки на момент здійснення виплат відносився до категорії зайнятого населення, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі\~1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved