Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

11.06.2014 року позивач ТОВ "Чечельницьке" звернулось у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за придбане зерно кукурудзи та пшениці в сумі 32752.50 гривні, за проведення сільськогосподарських робіт в сумі 44410,71 гривень та стягнення 771.63 гривню судового збору. У судовому засіданні представники позивача Сологуб М.Ф, та Гоцуляк О.В. підтримали позов повністю. На підтвердження вимог позивача представник Сологуб М.Ф. пояснив суду,що за домовленістю сторін позивач надав відповідачу послуги по знищенню бур"янів на орендованій відповідачем земельній ділянці розміром 17.5642 га,її обробітку ( в липні 2012 року було проведено підвезення води та обприскування бур"янів; в серпні-жовтні 2012 року проведено дискування, обприскування в 2-й слід та дискування в 2-й слід; у вересні 2013 року було проведено дискування в 1-й слід;у березні 2014 року проведено боронування та культивація ), витративши на ці послуги 44410.71 гривень, оскільки мав намір укласти з відповідачем договір субаренди земельної ділянки строком на шість років.Зазначені витрати підтверджуються розрахунками затрат на обробку грунту земельної ділянки,розташованої в урочищі "Луценківське" на території Вербської сільської ради,копії яких додано до позовної заяви. Крім того, представник Сологуб М.Ф. у судовому засіданні пояснив,що позивач на прохання відповідача відпустило (продало) 03 .10.2013 року відповідачу 6250 кілограм кукурудзи та 6000 кілограм пшениці, а 17.10.2013 року - 14 тонн кукурудзи, що підтверджується накладними, копії яких долучено до позовної заяви.Оскільки у відповідача на той час не було коштів, то сторони погодились зарахувати вартість придбаного зерна у рахунок плати за суборенду земельної ділянки за послідуючі 2014-2015 роки. Відповідно до довідки дочірного підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" вартість проданої відповідачу пшениці становить 9060 гривень, а вартість кукурудзи - 23692.5 гривні, а загальна вартість зерна становить 32752.5 гривні. 21.03.2014 року після повної підготовки земельної ділянки площею 17.5642 га до весняної сівби ТОВ "Чечельницьке" отримало повідомлення від [PERSON]про його небажання оформляти суборендні відносини та розірвання з ТОВ "Чечельницьке" всіх господарських відносин.При цьому, жодної копійки за вищезазначені послуги по проведенню сільськогосподарських робіт на вищезазначеній земельній ділянці та за придбане зерно пшениці та кукурудзи відповідач позивачу не заплатив. Представник позивача Сологуб М.Ф. вважає, що такі дії відповідача [PERSON] свідчать, що [PERSON] і не мав наміру офіційно укладати з позивачем договір суборенди вказаної земельної ділянки, а мав намір шахрайським шляхом змусити позивача обробити земельну ділянку від бур"янів, отримати зерно ніби-то як плату за надання в суборенду земельну ділянку .Оскільки договір суборенди зазначеної земельної ділянки між сторонами не був укладений, то відповідач зобов"язаний сплатити позивачу витрати в розмірі 44410.71 гривень за проведення сільськогосподарських робіт на цій ділянці та заплатити 32752.50 гривні за куплене зерно пшениці та кукурудзи.Всього представник позивача просить стягнути з відповідача 77163.21 гривні заборгованості та 771.63 гривню судового збору. Відповідач [PERSON] позов не визнав.Направив до суду письмове заперечення на позов.У судовому засіданні на заперечення вимог позивача пояснив, що 11.05.2012 року строком на шість років уклав з ТОВ"Чечельницьке" письмовий договір суборенди земельної ділянки розміром 17.5642, розташованої на території Вербської сільської ради в урочищі "Луценківське",орендарем якої він являється. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ "Чечельницьке" зобов"язалось щороку сплачувати [PERSON] 10000гривень орендної плати та 12250 кілограм пшениці. За усною домовленістю з директором ТОВ "Чечельницьке" Вістяком В.П.нотаріальне посвідчення цього договору та його державна реєстрація мала відбутись за рахунок ТОВ "Чечельницьке". У 2012 році після певних сільськогосподарських робіт по знищенню бур"янів на цій земельній ділянці ТОВ "Чечельницьке" засіяло цю земельну ділянку озимою пшеницею, зібравши в 2013 році урожай по 75 центнерів з одного гектара.На неодноразові звернення до керівництва ТОВ "Чечельницьке" з проханням виділити кошти для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору суборенди земельної ділянки та оплатити орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою керівник підприємства Вістяк В.П. пообіцяв за 2012 та 2013 рік розрахуватись після збору урожаю в 2013 році.У жовтні 2013 року в рахунок орендної плати за 2012-2013 роки було отримано від ТОВ "Чечельницьке" кукурудзи 20250 кілограм та 6000 кілограм пшениці.Вартість цього зерна значно менша, ніж сума орендної плати за 2012-2013 роки, передбачена підписаним договором суборенди, оскільки ,вважає [PERSON], він повинен був отримати за 2012 рік 9000 пшениці, що відповідно до довідки, наданої позивачем складає 13590 гривень та 10000 гривень грішми, а за 2013 рік мав отримати 12250 кілограм пшениці,що складає 18497.5 гривень та 10000 гривень грішми.Тобто, в грошовому еквіваленті мав отримати разом за два роки 52087.50 гривень, а отримав на 19335 гривень менше, ніж було обумовлено в договорі субаренди. У зв"язку з тим,що за 2012-2013 року з ним не було проведено розрахунки відповідно до договору суборенди земельної ділянки і ТОВ"Чечельницьке" не мало наміру нотаріально посвідчувати цей договір суборенди та здійснювати його державну реєстрацію, то [PERSON] попередив відповідача про намір в майбутньому самостійно обробляти орендовану ним земельну ділянку. Також відповідач [PERSON] вважає, що доказом того, що між ТОВ "Чечельницьке" і ним було фактично укладено договір суборенди земельної ділянки, являється сам письмовий договір,який позивач додає до позовної заяви і який фактично визнається обома сторонами, а також висновок Чечельницького РВ УМВС України у Вінницькій області, з якого вбачається,що 26.03.2014 року представник ТОВ "Чечельницьке" Шевчук В.С. звернувся з заявою, в якій зазначено,що [PERSON] самовільно почав обробіток орендованої ТОВ "Чечельницьке" землі. Разом з тим, на думку відповідача [PERSON], позивачем не надано суду доказів,які б свідчили,що відповідач зобов"язаний оплатити вартість послуг по обробітку земельної ділянки, а також не надано доказів, які б свідчили, що зерно пшениці та кукурудзи було куплено у позивача, оскільки відсутній договір купівлі-продажу і в накладних на відпуск зерна не зазначена його вартість, а тому відповідач просить позов залишити без задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,що позов не підлагає до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається з показів сторін у суді, з наданої позивачем копії письмового договору (а.с. 12-13) між сторонами фактично 18.05.2012 року було підписано договір суборенди земельної ділянки розміром 17.5642 га, розташованої у селі Вербка Чечельницького району в урочищі "Луценківське" строком на шість років.І хоча цей договір не був укладений відповідно до вимог ст.8 ЗУ "Про оренду землі", все ж таки між сторонами було досягнуто домовленості про порядок господарювання на цій земельній ділянці протягом шести років, починаючи з 2012 року,про розмір орендної плати та порядок розрахунків. Предметом спору являється відшкодування фактичної вартості обробітку вказаної земельної ділянки за 2012-2014 роки та взаємні господарські претензії сторін і відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З показів сторін у суді, з показів свідків [PERSON],[PERSON], з довідки Вербської сільської ради №93 від 08.07.2014 року вбачається,що фактично у 2012 році позивач приступив до обробітку вказаної земельної ділянки, провів роботи по знищенню бур"янів на цій земельній ділянці і посіяв озиму пшеницю, урожай якої ним зібрано у 2013 році. З показів сторін у суді вбачається,що з весни 2014 року ТОВ"Чечельницьке" фактично достроково припинило обробляти вказану земельну ділянку і її знову обробляє відповідач [PERSON] Суд погоджується з твердженнями відповідача, що представники позивача у суді не надали жодних доказів, які б свідчил про домовленість між сторонами ,що в разі дострокового припинення використання земельної ділянки позивачем, відповідач [PERSON] зобов"язаний сплатити ТОВ "Чечельницьке" затрати по проведенню сільськогосподарських робіт по знищенню бур"янів та обробітку цієї земельної ділянки.Така угода між сторонами відсутня . Суд не погоджується з твердженнями представників позивача, якими вони вимагають стягнути з відповідача 44410.71 гривень за надані послуги по знищенню бур"янів та обробітку вказаної земельної ділянки по тій причині,що підписаний між сторонами договір суборенди вказаної земельної ділянки не був укладений відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про оренду землі" і відповідач відмовився від укладення такого договору в майбутньому, оскільки, сам позивач у позовній заяві зазначає,що відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Суд вважає,що сторона позивача не надала суду будь-яких доказів,що між сторонами був укладений договір про надання послуг по обробітку земельної ділянки за період 2012-2014 роки відповідно до вимог ст.901 ЦК України.Ці роботи проводились позивачем з метою отримання прибутків і він ці прибутки отримав у 2013 році. Суд також погоджується з відповідачем,що позивач не надав суду жодних доказів які б свідчили,що зерно пшениці та кукурудзи було отримане відповідачем у позивача відповідно до накладних (а.с.15-17) за договором купівлі-продажу, оскільки вказані накладні свідчать лише про отримання 6000 кілограм пшениці та 20250 кілограм кукурудзи відповідачем,що він і не заперечує. З показів відповідача у суді вбачається,що отримуючи зерно пшениці та кукурудзи у позивача, він сприймав це як орендну плату за користування позивачем земельною ділянкою за 2012-2013 роки. Ці твердження відповідача ні у позовній заяві, ні під час судового засідання позивачем не спростовані. Отже, судом встановлено,що відповідачем не були порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України йому необхідно відмовити у стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: dismissed