overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 21.03.2011 р. було стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ „УкрСибббанк" заборгованість за кредитним договором від 18.06.2007 р. у сумі 106015,84 гр. та судовий збір у розмірі 1180,16 грн. 27.04.2011 р. Оболонським р/с м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1757 про стягнення з [PERSON] боргу. 17.08.2016 р. ухвалою суду було замінено стягувача із ПАТ „УкрСиббанк" на ПАТ „Дельта банк" за виконавчим листом № 2-1757/11 від 27.04.2011 р. 28.03.2018 р. від представника ПАТ „Дельта Банк" надійшла заява щодо внесення виправлень у тексті виконавчих листів № 2-1757. Як вказано у заяві, судом було допущено описку у виконавчих листах, так як не вказано дату народження боржника. Тому посилаючись на зазначені обставини, представник заявника просить суд виправити зазначену описку у тексті виконавчих листві № 2-1757. Сторони в судове засідання не з'явились. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив обставини, що викладені нижче. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 21.03.2011 р. було стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ „УкрСибббанк" заборгованість за кредитним договором від 18.06.2007 р. у сумі 106015,84 гр. та судовий збір у розмірі 1180,16 грн. 27.04.2011 р. Оболонським р/с м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1757 про стягнення з [PERSON] боргу. 17.08.2016 р. ухвалою суду було замінено стягувача із ПАТ „УкрСиббанк" на ПАТ „Дельта банк" за виконавчим листом № 2-1757/11 від 27.04.2011 р. Згідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Тому враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява представника ПАТ „Дельта Банк" не підлягає задоволенню, так як жодне рішення або ухвала суду не містить посилання на дату народження боржника.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ПАТ КБ Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP30050429 від 18.05.2006 року [PERSON] 18.05.2006 року отримав кредит у розмірі 2215,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", який додається до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позивач повідомляє, що у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.01.2015 року має заборгованість - 50843,69 грн., яка складається з наступного: 2195,20 грн. - заборгованість за кредитом, 13737,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 32013,64 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2397,32 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість, в сумі 67389 грн. 62 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.06.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP85950526 за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 3604,90 грн., а позичальник зобов'язався повернути його банку до 17.06.2008 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснювала платежів, тобто зобов'язання належним чином не виконала, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. Також позивач зазначає, що у зв'язку зі зміною типу банку було змінено назву ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк" про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP85950526 за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 3604,90 грн., а позичальник зобов'язався повернути його банку до 17.06.2008 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов надання кредиту [PERSON] зобов'язана з 12 по 19 число кожного місяця, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. З розрахунку суми боргу по договору № DNH4KP85950526 від 17.06.2006 року, вбачається, що заборгованість [PERSON], станом на 23.06.2015 року становить 67389 грн. 62 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому - [PERSON], [INFO], трудової книжки без серії та номеру, заповненої 18.07.1971 року, перший запис про місце роботи "Балтський комбінат громадського харчування" на ім'я [PERSON], в якому на першій сторінці здійснено виправлення останньої цифри року народження "1955", що не дає йому можливості оформити документи на отримання пенсії. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги в повному обсязі пояснивши, що на даний час він оформлює документи для отримання пенсії за віком і під час подачі відповідних документів до управління Пенсійного фонду м. Южноукраїнська Миколаївської області, в трудовій книжці, яка була видана 18.07.1971 року "Балтським комбінатом громадського харчування", на першій сторінцібуло виявлене виправлення року його народження з «1956» на «1955». В дійсності він народився в 1955 році. Тому управлінням Пенсійного фонду м. Южноукраїнська йому було відмовлено в прийнятті документів. В зв'язку з чим, він змушений звернутися до суду та просить суд заяву задовольнити, встановивши факт належності йому вказаної трудової книжки. В судове засідання представник заінтересованої особі - Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області, не з'явилася, направивши до суду письмову заяву про розгляд даної справи в її відсутність, заперечень по заяві [PERSON] не має. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що трудова книжка без серії та номеру, заповнена 18.07.1971 року, перший запис про місце роботи "Балтський комбінат громадського харчування", дійсно належить [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 12.03.1955 року та копією паспорту [NUMBER], виданого 04.09.1999 року Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області, згідно яких дата народження [PERSON] - [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

До суду звернулась гр. [PERSON], [INFO], з заявою про встановлення належності документа, а саме те, що заповіт складений від імені [PERSON], [INFO], уродженки села Шеметове Роздільнянського району Одеської області, яка проживал в с. Кірове Роздільнянського району Одеської області, посвідчений 07.06.2005 року секретарем Кіровоської сільської Ради Роздільнянського району Одеської області Гінкіньовою Г.В. та зареєстрований в Книзі в реєстрі № 1, яким заповідач заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на яке вона по закону матиме право заповіла [PERSON], належить [PERSON], [INFO], уродженці с. Шеметова, померлій [INFO] року. Встановлення юридичного факту необхідно для звернення в відповідні державні органи та прийняття спадщини. Заявник вимоги підтримав та в заяві пояснив, що [INFO] року у віці 85 років померла її мати [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2017 року, виникла необхідність прийняти та оформити спадщину. Мати склала заповіт, де в написанні прізвища було допущено помилку, а саме замість вірного написання через букву «Є», було написано через букву «Е» та в по батькові замість вірного "[PERSON]" , було написано "[PERSON]" . В процесі вивчення вказаного правоустановчого документу виявила помилку в написанні прізвища матері, де замість вірного «[PERSON] «було написано «[PERSON]», та по батькові замість вірного " [PERSON] " написано "[PERSON] ". На даний час неможливо оформити у нотаріуса спадщину так, як є розбіжності написанні прізвища. Вказане підтверджується наданими доказами. Виникла необхідність для звернення до суду. Зацікавлені особи - Кіровська сільська рада Роздільнянського району Одеської області та [PERSON] не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності. В судовому засіданні встановлено, що померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] у віці 85 років, виникла необхідність прийняти та оформити спадщину. На даний час помилка не виправлена так, як є розбіжності в написанні прізвища та по батькові. Вказане підтверджується наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами. На теперішній час заявник бажає розпорядитися майном на власний розсуд, але своє волевиявлення реалізувати неможливо. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, а саме паспорт (копію) громадянки України померлої [PERSON], державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідь нотаріуса, інші докази, вивчивши заяву заявника, вважає за необхідне встановити факт належності вказаного державного документу. Встановлення факту не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовий збір по справі сплачено заявником при зверненні до суду в повному обсязі. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України - рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що по досягненню пенсійного віку, він 25 липня 2018 року звернувся до Новомиколаївського відділу обслуговування громадян Гуляйпільського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області з метою оформлення пенсії. В пенсійному фонді йому було відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на те, що в трудовій книжці, серії [NUMBER], неправильно зроблено зміна записів його ім'я та по батькові. В трудовій книжці, на титульній сторінці, виправлено згідно паспорту, серії [NUMBER], виданого Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області 16 жовтня 1999 року на "[PERSON]" вірно, але не правильно записане ім'я та по батькові не закреслене, а натомість виправлено ручкою, в грубій формі. Встановлення факту того, що трудова книжка належить йому, необхідно йому для оформлення пенсії за віком. В заяві [PERSON] просить встановити факт належності йому трудової книжки, серії [NUMBER], від 05 липня 1976 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві заінтересована особа просить розглянути справу у відсутність її представника. Вислухавши пояснення заявника та представника заявника, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Судом встановлено, що 05 липня 1976 року було заведено трудову книжку серії [NUMBER] на прізвище "[PERSON]" В імені та по-батькові особи маються виправлення, зроблені з порушенням порядку ведення трудових книжок. При вирішенні питання належності саме заявнику вказаної трудової книжки суд виходить із наступного. У вказаній книжці містяться відомості про те, що власник трудової книжки з 08 квітня 1983 року по цей час працює в Новомиколаївському районному споживчому товаристві. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона в Новомиколаївському районному споживчому товаристві працює фахівцем з 1982 року. З 1983 року заявник [PERSON] також працює на вказаному підприємстві. Інші особи, з прізвищем "[PERSON]" на підприємстві не працюють. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона в Новомиколаївському районному споживчому товаристві працює бухгалтером, в тому числі по зарплаті, з 1989 року. Заявник [PERSON] також працює на вказаному підприємстві. Інші особи, з прізвищем "[PERSON]" на підприємстві не працюють. Вказані відомості співпадають із відомостями, зазначеними у дослідженій судом трудовій книжці. Вказані обставини свідчать про те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 05 липня 1976 року, дійсно належить заявнику. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє оформити пенсію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

04.11.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 17 березня 1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Михайлівській сільській раді Саратського району, Одеської області, актовий запис № 8. На даний час від спільного подружнього життя сторони мають повнолітніх дітей. Позивачка вважає, що їх сім'я фактично розпалася в 2013 році, вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливо, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Справа слухалась неодноразово. 17.12.2015 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області, за клопотанням відповідача, сторонам надавався строк для примирення до 17.03.2016 року (а.с. 21-22). У даному судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити, т.я. вони не примирилися і примирення в подальшому неможливо тому, що у неї інша сім'я. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач позов визнав частково, у зв'язку з тим, що у позивачки інша сім'я, вважає, що примирення неможливо, але просив не залишати позивачці його прізвище. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і пов'язані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 4). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - " [PERSON] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

15 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.11.2011 року. За час перебування в шлюбі, в сторін дітей не було. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась, через його поведінку, а саме, що останній зловживає спиртними напоями та вчиняє насильство в сім'ї. Спільне життя сторін припинено з квітня 2016 року. [PERSON] прохає розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу, та вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливе. Крім того, прохає після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне, тобто на "Пересада". Відповідач в судове засідання не з'явився, проте і від нього надійшла заява, відповідно до якої позов визнає та прохає проводити судове засідання без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.11.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №178381 видане Новомерчицькою сільською радою Валківського району Харківської області. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила на "Пересада".(а.с.6) Відповідно до ч. 1\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається зі змісту позовної заяви, подальше сумісне подружнє життя сторін не можливе та суперечить інтересам позивача, спільне господарство не ведуть. Відповідно до поданої заяви, [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу зареєстрованому з відповідачем, а останній в свою чергу, не заперечує проти розірвання шлюбу. Всі ці обставини свідчать про небажання сторін надалі мешкати однією сім'єю. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний. Крім того, прізвище позивача, після розірвання шлюбу, необхідно змінити на дошлюбне, тобто на "Пересада". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 19.07.1980 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя, що призводило до постійних сварок в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом дев"ятнадцяти років не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що з 1996 року сторони не підтримують подружні відносини. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, вказавши, що сторони проживають у фактичних шлюбних стосунках з іншими людьми, а їх шлюб був припинений у 1996 році через подружню зраду чоловіка. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 19.07.1980 року, але фактично припинили шлюбні відносини ще у 1996 році. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і сторони настоюють на розлученні, втративши почуття поваги та любові один до одного. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved