Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських праввідносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2000 по 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 серпня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач з 2011 року участі у вихованні доньки не приймає, не піклується нею, морально та матеріально не підтримує доньку, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неї. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України". Представник третьої особи органу опіки та піклування проти позовних вимог не заперечувала та надала суду висновок органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Зазначила. що під час спілкування з неповнолітньою [PERSON], остання стверджувала, що з батьком тривалий час не спілкується навіть по телефону. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29 грудня 2000 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області, за актовим записом № 275. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.08.2010 р. шлюб між сторонами розірвано, рішення суду набрало законної сили 31 серпня 2010 року. 19 вересня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на "[PERSON]" /а. с. 7, 5/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а.с. № 6/. Як зазначила позивач, відповідач з 2011 року участі у вихованні доньки не приймає, не піклується нею, морально та матеріально не підтримує дитину, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неї. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, вона самостійно створює належні умови її виховання. Ці пояснення підтверджуються відомостями з акту /а.с.47/, згідно з якими відповідач з дитиною не спілкується тривалий час і не виконує своїх батьківських обов'язків. Неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживає разом з матір'ю і вітчимом за адресою: [ADDRESS] /а. с. № 14, 47/. Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 15.02.2017 р., складеного Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, за місцем проживання неповнолітньої [PERSON], яка мешкає в одній кімнаті з мамою та вітчимом, має окреме ліжко, стіл для навчання, шафу для одягу, комп'ютер. В квартирі чисто, облаштовано необхідними меблями та іншими предметами тривалого вжитку. Умови проживання та виховання створені належним чином. Зі слів матері дівчинка перебуває на повному її утриманні. Вікторія повідомила, що батька бачила останній раз в вісім років, випадково зустріла його. Після чого вона іноді телефонувала йому, але потім він змінив номер та їх спілкування закінчилося. Де наразі батько вона не знає, ніяких почуттів до батька вона не відчуває. Своїм батьком вважає вітчима [PERSON], з яким у неї дружні стосунки /а.с. 47/. Відповідно до довідки №524 від 06.12.2017 року дитячої поліклініки КЗ "Южноукраїнська міська лікарня" на прийом з донькою [PERSON] до поліклініки приходить мама /а. с. 12/. Згідно довідки №81 від 06.12.2017 року за період навчання в КЗ "Дитяча школа мистецтв" з 01 вересня 2014 року в закладі була присутня мати, батько жодного разу не з'являвся /а.с. 13/. Як вбачається з характеристики [PERSON] від 18.01.2018 року, остання навчається у 7-Г класі Южноукраїнської ЗОШ №3. Вихованням дитини займається мати. Батько не бере участі у вихованні дитини /а.с. 49/. Згідно довідки про нарахування заборгованості по аліментним платежам від 07 грудня 2017 року, виданої Южноукраїнським МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області за [PERSON] числиться заборгованість по аліментним платежам станом на 01 грудня 2017 року в сумі 109240,15 грн. Аліменти [PERSON] сплачував тричі по 300 грн. у червні, липні та серпні 2013 року /а.с. 9-11/. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 вересня 2017 року /а.с. 15/ жиле приміщення загальною площею 20,45 кв. м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частці кожній. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] /а.с.72-74/ з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що зі сторонами в дружніх стосунках з 2001 року. На початку березня 2011 року востаннє бачила [PERSON] в магазині. Він пояснив, що в нього немає грошей донці на подарунок до свята. Відвідує [PERSON] на дні народження, та вхожа в сім'ю позивача, не бачила, щоб [PERSON] дитині дарував подарунки чи спілкувався з нею. Зі слів [PERSON] батько з нею не спілкується, подарунків їй не дарує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сторони приблизно 15 років. Буває вдома у позивача. Питала у [PERSON], чи дарує їй батько подарунки, чи спілкуються вони, на що дитина відповідала негативно. [PERSON] вона востаннє бачила приблизно у 2011 році. Суд визнав недоцільним допитувати неповнолітню [PERSON] з метою уникнення психологічного травмування неповнолітньої дитини, оскільки вона раніше висловлювала свою думку компетентним особам з питань позбавлення її батька батьківських прав /а.с.47/. Позивач вірно послалась на ст. 164 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ( п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а. с. № 1/.

Outcome: approved