Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" на його користь грошові кошти в сумі 26734,60 гривень та компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 15 липня 2004 року між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір № 8/204/840-К/923 у відповідності до умов якого йому було надано споживчий кредит в розмірі 23100,00 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 15 відсотків річних. Виконуючи свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів на користь відповідача, окрім інших коштів, позивачем було сплачено такі суми: 30.05.2011 року 50,00 та 134,65 доларів США; 31.05.2011 року 300,00 та 70,00 доларів США; 30.07.2011 року 551,00 доларів США; а всього 1105,65 доларів США. Але дані суми не було зараховано на погашення кредиту, що було з'ясовано позивачем під час розгляду позовної заяви Банку до якої було додано розрахунок погашення заборгованості. 20 квітня 2012 року між ними було укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 8/204/840-К/923, якою було змінено та доповнено умови кредитного договору. У зв'язку із тим, що банком не правомірно було списано суму на погашення кредиту в рахунок оплати судових втрат, 24.09.2013 року позивачем було направлено на адрес Банка претензію, у відповідь на яку йому повідомили, що 30.05.2011 року платіж у розмірі 184,65 доларів США направлено на часткове погашення держмита; 31.05.2011 року платіж у розмір 370,00 доларів США направлений на погашення ІТЗ - 15,06 доларів США; погашення держмита - 28,52 доларів США; погашення виконавчого напису - 326,42 доларів США; 30.06.2011 року платіж у розмірі 551,00 доларів США направлений на погашенню виконавчого напису нотаріуса, що було здійснено на підставі п. 2.7. договору, у відповідності до умов якого погашення заборгованості позивальника здійснюється і наступній черговості: судові витрати, штрафи, пеня і так далі. Але кредитним договором № 8/204/840-К/923 від 15.07.2004 року не був передбачений пункту 2.7., судові витрати повинні бути повернені Банку у зв'язку із тим, що позов було залишено без розгляду та відповідно Банк не мав право зараховувати зазначені платежі в рахунок судових витрат. Станом на 28.04.2014 року зобов'язання позивача перед Банком були виконані в повному обсязі. Таким чином, для повного виконання своїх зобов'язань перед Банком, оскільки постійно нараховувались штрафні санкції, позивач змушений був заплатити відповідачу 1105,65 доларів США, які було списано на судові витрати, у зв'язку з чим, загальна сума, яку Банк повинен повернути позивачу, складає 2211,30 доларів США. Окрім того, внаслідок порушення його прав протиправною поведінкою відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій по відшкодуванню його вартості, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, зміні звичайного розпорядку його життя, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість належним чином користуватись своїми грошима до задоволення його претензій як споживача. Пізніше представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 57582,24 гривень та компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень Ухвалою суду відповідача по справі було замінено на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра". Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Кренець О.С. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Крім того, надав письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 15 липня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 8/2004/840-К/923, згідно з умовами якого Банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 23100,00 доларів США на придбання транспортного засобу, з виплатою процентної ставки в розмірі 15 % річних, з кінцевим терміном повернення до 14.07.2009 року (а.с.3-4). Банк свої зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором № 8/2004/840-К/923 від 15.07.2004 року виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредитні кошти в розмірі 23100,00 доларів США, які останній використав на придбання транспортного засобу марки "Toyota Camry", 2003 року випуску, номер кузова [NUMBER]. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов'язків за вищевказаним кредитним договором, 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", яке є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра", та [PERSON] були укладені Додаткова угода № 1 та Додаткова угода № 2 до Кредитного договору № 8/2004/840-К/923 від 15.07.2004 року, якими кредитний договір був викладений в новій редакції та визначені умови сплати позивачем неустойки (а.с.5-14). Вищевказані обставини не оспорювалися та були визнані сторонами у справі, а тому, доказуванні вищевказані обставини не підлягають на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач зазначив, що виконуючи свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів на користь відповідача за Кредитним договором № 8/2004/840-К/923 від 15.07.2004 року, окрім іншого, він сплатив такі суми: 30.05.2011 року 50,00 та 134,65 доларів США; 31.05.2011 року 300,00 та 70,00 доларів США; 30.07.2011 року 551,00 доларів США; а всього 1105,65 доларів США На підтвердження вищевказаного, позивач надав суду ксерокопії квитанцій про сплату вказаних сум (а.с.15-16). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, оригінали вищевказаних квитанцій, які надані в ксерокопіях (а.с.15-16), суду не надані. Крім того, з вказаних ксерокопій вбачається, що позивач зараховував вищевказані суми на погашення заборгованості за договором № ZZZ173224-AK~2015300633~0000173224~160656. Проте, між позивачем та відповідачем виник спір у даній справі з приводу Кредитного договору № 8/2004/840-К/923, а ні договору № ZZZ173224-AK~2015300633~0000173224~160656. А крім всього вищевказаного, з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з не виконанням позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 8/2004/840-К/923 від 15.07.2004 року, відповідач був вимушений звертатися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та в подальшому звертатися до суду за захистом своїх прав, у зв'язку з чим він поніс судові витрати. Згідно з положеннями ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Тому, якщо навіть вищевказані кошти були направлені позивачем на погашення заборгованості за Кредитним договором № 8/2004/840-К/923 від 15.07.2004 року, а ні за договором № ZZZ173224-AK~2015300633~0000173224~160656, то дії відповідача з приводу розподілення черговості погашення заборгованості є такими, що відповідають чинному законодавству, а саме ст. 534 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. У зв'язку з вищевказаними обставинами, оскільки судом було встановлено, що відповідачем не порушувалися права позивача, то вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в тому числі й про відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed