Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 21.09.2011 року близько 16:05 по вул. Петровського в м. Донецьку з вини [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-21124, державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті цього був пошкоджений автомобіль «HONDA», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], яким під час пригоди керував [PERSON] Зазначена шкода [PERSON] відшкодована не була. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було надано копію чинного на той час полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України 15.06.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 7223,34 грн. і таким чином виконало покладений на [PERSON] обов'язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність і скоїв ДТП. Тому, з огляду на це, позивачем заявлена зворотна вимога до [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування; також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу щодо підготовки позову, витрати за послуги аварійних комісарів, публікації оголошення в пресі та сплачену суму судового збору. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі(а.с.38,44). Відповідача [PERSON] було належним чином за місцем його реєстрації повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи. Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув(а.с.42-43). Позивачем не було надано згоди на здійснення заочного розгляду цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Отже, суд здійснює розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За змістом ст. 22 цього Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України у встановленому законодавством порядку компенсує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається зі змісту наданих позивачем документів, ДТП, що мала місце у м. Донецьку по вул. Петровського 21.09.2011 року за участю автомобіля «HONDA», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та автомобіля ВАЗ-21124, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], є наслідком винних дій водія [PERSON] (постанова судді Петровського районного суду м. Донецька від 09.04.2012 року у справі № 3-1320/11- а.с.8). Власник пошкодженого транспортного засобу 18.05.2012 року звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, завданої 21.09.2011 року в м. Донецьку на перехресті вулиць Петровського та Літньої з вини водія [PERSON] (а.с.6). На підставі наказу № 1875 від 15.06.2012 року позивач відшкодував [PERSON] шкоду заподіяну відповідачем [PERSON], перерахувавши в цей же день у рахунок відшкодування шкоди [PERSON] 72223,34 грн.(а.с.9,18), та оплатив послуги аварійних комісарів в сумі 720,0 грн.(а.с.19). Таким чином, позивач виконав покладений на нього Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов"язок щодо відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного звсобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП. Позивач звертався із претензійними листами стосовно компенсації понесених витрат до відповідача [PERSON] на адресу [ADDRESS](а.с.16,17). Однак відповідач не надав позивачеві грошових коштів на компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право вимагати від [PERSON] повернення грощового відшкодування шкоди, яке виконав позивач. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Моторним (транспортним) страховим бюро України при поданні позову сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданими позивачем платіжним дорученням № 40117 від 25.11.2015 року та квитанцією ГУ Ощадбанку по м. Києву та області ТВБВ 10026/726 від 25.02.2016 року (а.с. 2,3). А також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, третьої особи. Оплату публікації оголошення в пресі в розмірі 630,00 грн. було здійснено Моторним (транспортним) страховим бюро України(а.с.41-43). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, пов"язаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача, третьої особи. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК Уркаїни до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Оплату за підготовку, складання та подання позовної заяви в розмірі 1500,00 грн. було здійснено позивачем, що підтверджується контрактом про надання правової допомоги № 70 від 27.09.2012 року (а.с. 21-23), розрахунком витрачених нормогодин (а.с.20), додатковою угодою № 31 від 15.05.2015 року до контракту (а.с. 24-25). Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині повністю.

Outcome: approved