Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0265 філії ЗОУ АТ „Державний ощадний банк України" (далі АТ „Ощадбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], треті особи: УДМС України в Запорізькій області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог банку на загальну суму 499 695,07 грн. Вищезазначена квартира, що належить [PERSON], є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 07.06.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] за №253. Відповідно до довідки МКП „ Основаніє" від 09.04.2013 року в іпотечній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (2001 р.н.), [PERSON] (2003 р.н.). Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відмовою органу опіки та піклування надати дозвіл на примусову реалізацію квартири. Враховуючи те що вимогу про виселення та зняття з реєстрації відповідачі отримали, проте у добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили, позивач просив суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS], зняти їх з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою, стягнути судові витрати з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень до позову не надали. В судове засідання представник третьої особи: управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. В судове засідання представники третіх осіб: органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №543, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу, [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 55200 доларів США, на придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 07.04.2007 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних. Кредит було надано на строк до 04.04.2027 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №543 від 07.06.2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" було укладено іпотечний договір №543-іф від 07.06.2007 року. Згідно з п. 3.1 зазначеного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 57,47 кв. м., яка належить відповідачу, [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.06.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору позивач звернувся до суду і рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги банку на загальну суму 499 695,07 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області ід 23.10.2012 року було доповнено рішення абзацем щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки (квартири, розташованої у [ADDRESS]) для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій. Рішення набрало законної сили. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані, на письмову вимогу іпотекодержателя, або нового власника, добровільно звільнити житловий будинок, чи житлове приміщення, протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок, або житлове приміщення, у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення, у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У іпотечному договорі, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] зазначено (п. 5.3), що іпотекодавець повідомляє, а іпотекодержатель приймає до уваги, що за адресою місцезнаходження квартири, що є предметом цього договору, не проживають та не зареєстровані малолітні та/або неповнолітні діти а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекдавець, а також відсутні малолітні та/або неповнолітні діти, що мають право користування квартирою. П. 3.3.11 передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяці з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмета іпотеки. 22.02.2012 року АТ „Ощадбанк" направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу №2/389/809 про звільнення квартири, яка є предметом іпотеки та щодо якої прийнято рішення про звернення стягнення, протягом місяця, з дня отримання цієї вимоги, проте відповідачі не звільнили в добровільному порядку квартиру, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про виселення. Як вбачається з довідки МКП «Основаніє», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі: [PERSON]. [PERSON], [PERSON] З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачі мешкають у квартирі, на яку звернуто стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає позовні вимоги позивача про їх виселення з квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідачів суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З урахуванням викладеного, а також у зв'язку із задоволенням судом позовних вимог про виселення відповідачів з спірної квартири, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою відповідачів. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, витрати понесені позивачем по сплаті судового збору.

Outcome: approved