Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

В червні 2014 року позивачка звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі-ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат") просила стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду в сумі 60 000 гривень 00 копійок. В обґрунтування заявленого позову позивачка вказала, що вона пропрацювала на підприємстві відповідача в шахті «Родіна» об'єднання «Кривбасруда» на посаді з 26.09.1997 року по 22.12.1997 р. - лентової прибиральниці дільниці ДСФ; з 23.10.1997 р. по 16.08.2006 р - машиністки конвеєру 2-го розр. дільниці ДСФ; з 17.08.2006 р. по 06.05.2014 р. грохотувальника 3-го розр. дільниці ДСФ; з 07.05.14 р. прибиральниці службових приміщень №44. Висновком МСЕК від 06.05.2014 р. їй встановлена стійка втрата професійної працездатності - первинно у розмірі 25 % з повторним оглядом 01.05.2015 р., у зв'язку з таким захворюванням, як радикулопаті Сб. С7.С8 іL5.S1 вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофію у вигляді двостороннього плечолопаткового і ліктьового пері артрозу (ПФС першого-другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозами колінних суглобів (ПФ другого ст..) Актом розслідування хронічного профзахворювання від 11.03.2014 р. встановлені причини її профзахворювання, а саме робота протягом 16 років 4 місяців в умовах важкої праці. Внаслідок захворювань їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 60 000 грн. і просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі, вважала факт спричинення шкоди саме ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" не доведеним. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] працювала на підприємстві відповідача в шахті «Родіна» об'єднання «Кривбасруда» на посаді з 26.09.1997 року по 22.12.1997 р. - лентової прибиральниці дільниці ДСФ; з 23.10.1997 р. по 16.08.2006 р - машиністки конвеєру 2-го розр. дільниці ДСФ; з 17.08.2006 р. по 06.05.2014 р. грохотувальника 3-го розр. дільниці ДСФ; з 07.05.14 р. прибиральниці службових приміщень №44. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 11.03.2014 року (а.с.12-15) причиною професійних захворювань позивача є робота протягом16 років 4 місяців в умовах, які характеризувалися важкістю праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 16 кг при гранично допустимій до 10; робоча поза у похилому положенні до 30°/понад 30°, % зміни: 32,6/3,75 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 154 при граничнодопустимих 100. Умови праці прохідника ДСФ за важкістю праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості. Пунктом 19 акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] в продовж 16 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити не можливо. Висновком МСЕК від 06.05.2014 р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності - первинно у розмірі 25 % з повторним оглядом 01.05.2015 р., у зв'язку з таким захворюванням, як радикулопаті Сб. С7.С8 іL5.S1 вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофію у вигляді двостороннього плечолопаткового і ліктьового пері артрозу (ПФС першого-другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозами колінних суглобів (ПФ другого ст..) (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Положення ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити одержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Посилання представника відповідача на те, що позивач при прийомі на роботу був повідомлений про шкідливі умови праці, суд не може прийняти до уваги, оскільки саме підприємство ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію та проведення робіт, не виконало норми та правила охорони праці, які потягли професійне захворювання. Таким чином судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків внаслідок неправомірних дій відповідача, який всупереч діючого законодавства, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливих і безпечних умови праці, протягом тривалого часу не вживав заходів для усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з чим позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, йому була спричинена моральна шкода, яка випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] доведено, оскільки після встановлення професійного захворювання, позивачем понесені моральні страждання, пов'язані з професійним захворюванням, лікуванням, та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. Саме підприємство ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" повинне відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу [PERSON] оскільки згідно із рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту "б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" статтею 237-1 Кодексу законів про працю відшкодовується за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Посилання представника відповідача на обставини недоведеності наявності моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, при цьому судом встановлено, що позивач пропрацював тривалий час на підприємстві відповідача в шкідливих умовах. Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві та факт заподіяння моральної шкоди позивачу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання підтверджені матеріалами справи, не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача. Однак, суд вважає, що заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень є завищеними, тому, на думку суду, з відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" необхідно стягнути на користь позивача суму еквіваленту відсотку втрати працездатності з урахуванням мінімальної заробітної плати, а саме у сумі 13 000,00 гривень.

Outcome: partial