Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності та виділення в натурі частини земельної ділянки по [ADDRESS] - у зв'язку із набуттям нею права власності на частину житлового будинку, що розташований за вказаною адресою. В обгрунтування пред'явлених вимог зазначено, що згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у цивільній справі № 1701/1882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та земельної ділянки (спільного майна подружжя) визнано за [PERSON] право власності на частину в ромірі 53/100 згаданого житлового будинку по [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року зазначене рішення суду першої інстанції у вказаній частині щодо розподілу будинку - залишено без змін. На підставі рішення суду, 22 січня 2014 року проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності із розміром частки 53/100 вказаного житлового будинку за згаданою адресою по [ADDRESS] - за [PERSON] Вказується також, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 030465 від 03 квітня 2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], на якій знаходиться зазначений житловий будинок, із ціловим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач вважаючи, що згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, до неї перейшло право власності на частину земельної ділянки, як до особи, що набула право власності на частину житлового будинку, просила визнати за нею право власності на частину розміром 53/100 земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] (кадастровий номер 56204455101:01:001:0654, загальною площею 1080 кв.м.) та виділити їй таку частку в натурі. В судовому засіданні позивач пред'явлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Уточнила розмір частини земельної ділянки щодо якої предявлено позов, покликаючись на висновок судово-будівельної експертизи від 24 квітня 2013 року, та просила визнати за нею право власності та виділити їй частину земельної ділянки - згідно першого варіанту для другого співвласника, оскільки саме по такому варіанту розподілено згаданий житловий будинок. В судовому засіданні відповідач пред'явлені до нього позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними. Вказуючи, що позивач набула право власності на частину будинку не за відплатним договором, вважає помилковою її позицію щодо застосування у даному спорі положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. Зазначив також, що спірна земельна ділянка є його особистою власністю, що підтверджується згаданим Державним актом на на земельну ділянку серії ЯК № 030465 від 03 квітня 2012 року, та поділу не підлягає. Згаданим рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 1701/1882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та земельної ділянки - відмовлено [PERSON] в частині позову про поділ земельної ділянки. Вважає, що згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України розгляд даної справи за новим позовом - не допускається. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у цивільній справі № 1701/1882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та земельної ділянки (спільного майна подружжя) визнано за [PERSON] право власності на частину в ромірі 53/100 згаданого житлового будинку по [ADDRESS], та виділено їй в натурі (згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04 лютого 2013 року - для другого співвласника по варіанту 1) по будинку А-1: коридор 1-1, кухню 1-2, прихожу 1-3, житлову кімнату 1-4, ванну 1-7, вбиральню 1-8, з інших будівель: закритий ганок зі сходами, мансарду, гараж, оглядову яму, вбиральню, колодязь, огорожу, по підвалу "Пд": гараж-ІV. Визнано за [PERSON] право власності на частину в ромірі 47/100 згаданого житлового будинку по [ADDRESS], та виділено йому в натурі (згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04 лютого 2013 року - для першого співвласника по варіанту 1) по будинку А-1: житлову кімнату 1-5, житлову кімнату 1-6, з інших будівель: сарай "Б", літня кухня "Б1", огорожу № 1, по підвалу "Пд": підсобне приміщення І, котельню ІІ, комору ІІІ. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року (а.с. 11-15) зазначене рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у вказаній частині щодо поділу будинку - залишено без змін, в позові про поділ земельної ділянки - відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 22 січня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Березнівського районного управління юстиції Рівненської області, на підставі рішення суду, проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності із розміром частки 53/100 житлового будинку за адресою по [ADDRESS] Рівненської області - за [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 030465 від 03 квітня 2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], на якій знаходиться зазначений житловий будинок, із ціловим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Наведені обставини сторонами не оспорюються, та об'єктивно підтверджуються вказаними витягом (а.с. 5) та Державним актом (а.с. 24). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2013 року по цивільній справі № 1701/1882/12 вирішувалось питання щодо варіантів поділу між співвласниками земельної ділянки, загальною площею 0,1080 га по [ADDRESS], власником якої згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 030465 від 03 квітня 2012 року є [PERSON], - виходячи із варіантів поділу будинку за висновком згаданої судової будівельно-технічної експертизи від 04 лютого 2013 року, та запропоновано згідно першого варіанту (відповідно до першого варіанту поділу будинку): залишити в спільному користуванні співвласників частину земельної ділянки під будинком, площею 148 кв.м. (заштриховано на схемі у додатку 4), першому співвласнику надати частину земельної ділянки площею 477 кв.м., що становить 50/100 від загальної площі земельної ділянки (позначено сірим кольором на схемі у додатку 4), другому співвласнику надати частину земельної ділянки площею 477 кв.м., що становить 50/100 від загальної площі земельної ділянки (позначено білим кольором на схемі у додатку 4). Дійсність та достовірність висновків вказаних експертиз щодо поділу будинку від 27 січня 2013 року № 32 та поділу земельної ділянки від 24 квітня 2013 року № 96 сторонами під сумнів не ставиться, наведені в них відомості сторонами не оспорюються. Вказані документ оглянуто судом із матеріалів згаданої цивільної справи № 1701/1882/12. Клопотань про призначення експертиз щодо визначення інших варіантів поділу земельної ділянки сторони не заявляли. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України (в редакції від 05.11.2009 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 377 ЦК України (в редакції від 05.11.2009 року) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до положень ст.ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, оскільки йдеться про одержану громадянином частку із земельного фонду. Разом з тим, згідно розяснень п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. З урахуванням наведеного, необгрунтованими є доводи відповідача про безпідставність пред'явлених позивачем вимог. Вказані норми Закону не містять такої обов'язкової вимоги для переходу права власності на земельну ділянку, як набуття права власності на житловий будинок лише на підставі договору купівлі-продажу. Також суд враховує, й те що у даній справі позивачем обрано спосіб захисту своїх прав шляхом звернення із позовом з використанням правового механізму, встановленого ст. 377 ЦК України, а не в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, як це мало місце у згаданій цивільній справі № 1701/1882/12, що розглядалася судами, тобто даний позов заявлено з інших підстав ніж у попередній справі. Щодо поділу спірної земельної ділянки, суд вважає за можливе погодитись із наведеним у висновку згаданої судової будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2013 року першим варіантом, оскільки саме такий варіант запропоновано виходячи із варіанту поділу між співвласниками житлового будинку по [ADDRESS], згідно згаданого рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що перехід права власності на частину житлового будинку є підставою для переходу відповідного права на частину земельної ділянки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved