Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати недостовірною інформацію, поширену на веб-сайті «Без границ» ( [INFO] а саме розміщену наступну інформацію під назвою: « [INFO] », та наступні твердження: «Скандально-известный судья Херсонского окружного админсуда [PERSON] управляя собственным легковым автомобилем, в районе Управления государственной исполнительной службы, совершил ДТП. В результате чего машина судьи повредила авто начальнику Управления государственной исполнительной службы Главного территориального управления юстиции в Херсонской области [PERSON] . При этом судья [PERSON] , не вызвав полиции, с места происшествия скрылся.»; зобов`язати відповідача не пізніше наступного дня від набрання рішенням по цієї справі законної сили спростувати вищевказану інформацію шляхом розміщення на постійній основі тексту рішення по цій справі на веб-сайті «Без границ» ( [INFO] стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] на веб-сайті "Без границ" ( [INFO] розміщена інформація під назвою « [INFO] », у якій наведено інформацію, яка не відповідає дійсності і є недостовірною. Відкрите безпідставне поширення відповідачем негативної, недостовірної інформації про нього свідчить про відкриту зневагу до нього з боку поширювача інформації, дискредитує його в очах суспільства, подає його особу негативно з точки зору загальноприйнятих в суспільстві уявлень про добро і зло, дотримання принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, етики, норм чинного законодавства, що породжує негативне ставлення до його людських та професійних якостей, а також безпідставно необґрунтовано вказує на вчинення ним протиправних діянь за відсутності вироку суду чи будь-яких інших належних правових підстав. Таке поширення недостовірної інформації беззаперечно порушує його особисті немайнові права на повагу до гідності та честі, недоторканості ділової репутації. Крім того, у публікації зазначена його посада яка за законом уповноважена на виконання функцій держави та відноситься до категорії особливо відповідальної. Поширення такої інформації підриває авторитет судової влади. Негативні наслідки примножуються ще й у тому, що неправдива інформація поширювалася у період проведення судової реформи та кваліфікаційного оцінювання суддів, негативно впливаючи на оцінку рівня особистих морально-психологічних якостей його, як посадової особи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2019 року копію позовної заяви, судову повістку про виклик в підготовче засідання Товариству з обмеженою відповідальністю "КС-ХОСТ" ухвалено направити за приписами ч.10 ст.128 ЦПК України за адресою місцезнаходження юридичної особи; роз`яснено позивачу про необхідність подання окремого клопотання про витребування доказів, що буде відповідати вимогам ч.2 ст. 84 та ст. 183 ЦПК України, а також його право звернутися до експертної установи для надання висновку експерта в порядку ст. 106 ЦПК України або заявлення відповідного клопотання про призначення експертизи за наявності сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 103 ЦПК України. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2019 року підготовче засідання відкладено, витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2019 року замінено неналежного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Хостінг Україна" на належного [PERSON] , підготовче засідання відкладено. 22.07.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому вказала, що стаття була опублікована 26.10.2018 р. У зв`язку із непідтвердженням факту ДТП та причетності до неї позивача, 03.12.2018 року вказана стаття була видалена та розміщено відповідне спростування. Із позовом позивач звернувся до суду 11.12.2018 року, тобто після видалення статті та опублікування спростування. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представником відповідача адвокатом Панчук Н.В. 21.09.2020 року подано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову. До заяви додано письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких вказала, що [PERSON] жодного разу не з`являвся до ВККС України для проходження кваліфікаційного оцінювання, є єдиним суддею Херсонського окружного адміністративного суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання. Вказане вказує на відсутність у позивача намірів проходити кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді судді. У заяві про збільшення позовних вимог та письмових матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, яким чином розміщенням інформації позивача було "позбавлено можливості реалізації своїх звичок і бажань", не вказано які саме можливості не використав позивач, які саме звички та бажання не зміг реалізувати у зв`язку з розміщенням інформації щодо нього та якими доказами це підтверджується. Ще до звернення [PERSON] до суду з позовом, з офіційного веб-сайту на якому була розміщена інформація про нього, без його звернення було видалено. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно висновку від 08.11.2018 р. за результатами розгляду матеріалів про пошкодження транспортного засобу при невстановлених обставинах від 26.10.2018 р., начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Херсонській області майор поліції [PERSON] після отримання матеріалів за фактом пошкодження автомобіля MITSUBISHI, н.з. [NUMBER] , що мало місце 26.10.2018 року в м. Херсон, по вул. Комкова, 87, к. 2, (ЖЄО Корабельне ВП ГУНП в Херсонській області №21463 від 26.10.2018 р.), встановив, що 26.10.2018 року надійшло повідомлення про пошкодження автомобіля MITSUBISHI, н.з. [NUMBER] в м. Херсон по вул. Комкова, 87, к. 2. Під час виїзду працівниками поліції на місце пригоди та перевірки викладених фактів виявлено автомобіль MITSUBISHI, н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] з пошкодженнями задньої лівої частини транспортного засобу. Прийнятими заходами розшуку встановити свідків та очевидців пригоди не надалось можливим. При огляді автомобіля CITROEN, н.з. [NUMBER] пошкоджень характерних для ДТП не виявлено. Факт ДТП не підтверджується тому, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Таким чином, автомобіль MITSUBISHI, н.з. [NUMBER] , дійсно має пошкодження, але час, місце та механізм їх утворення за даних обставин визначити не можливо. Подальшу перевірку за результатами розгляду матеріалів пошкодження транспортного засобу закінчити (арк. справи 9). Як вбачається з долученого позивачем до позову скриншоту, [INFO] о 15-43 год. на сайті "Без границ" розмішено статтю, яка має назву "Херсонский судья скрылся с места ДТП", та містить наступне: «Скандально-известный судья Херсонского окружного админсуда [PERSON] управляя собственным легковым автомобилем, в районе Управления государственной исполнительной службы, совершил ДТП. В результате чего машина судьи повредила авто начальнику Управления государственной исполнительной службы Главного территориального управления юстиции в Херсонской области [PERSON] . При этом судья [PERSON] , не вызвав полиции, с места происшествия скрылся.» (арк. справи 10-11). Скріншот екрану комп`ютера здійснений 09.12.2018 року о 16-16 год. Згідно повідомлення №2192 від 07.03.2019 р. ТОВ "Хостінг Україна", Товариство надає послуги реєстрації доменних імен та хостингу, які регулюються публічним договором в формі Публічної оферти, розміщеної на веб-сайті Товариства за посиланням: http://www.ukraine.com.ua/legal/publicoffer/. Надаючи вказані послуги Товариство виконує виключно технічні функції і не набуває жодних прав на відповідні доменні імена, веб-сайт та інформацію, яка міститься на веб-сайтах клієнтів Товариства. Вищевказаний договір у формі публічної оферти є загальним договором для всіх споживачів у Товариства та укладається в електронній формі, що прирівняна до письмової відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та статті 207 Цивільного кодексу України. Тобто, при укладенні договору Товариство та Абонент не обмінюються документами у письмовій формі. Зокрема, Товариство надає послуги з реєстрації (делегування) доменного імені та хостингу для веб-сайту "bz.ks.ua" нижче зазначеному абоненту, на підставі реєстрації споживача послуг на веб-сайті Товариства, що означає прийняття ним умов Договору, а також на підставі відповідної оплати, від якого отримало наступні дані - [PERSON] . Абонент був зареєстрований у системі 15.01.2015 року (арк. справи 61). Згідно скриншотів, доданих відповідачем до відзиву, спірна стаття видалена (арк. справи 82) станом на 21.07.2019 р., а 03.12 о 17-52 розміщено спростування статті зазначено, що стаття має недостовірну інформацію (арк. справи 83-84). Статтею 34 Конституції України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до\~ст. 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст.ст.297,\~299 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. У відповідності зі\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація (ч. 1\~ст. 201 ЦК України). Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. За\~ст. 200 ЦК України\~інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Аналогічні приписи містить і\~ст. 1 Закону України «Про інформацію». Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України «Про інформацію»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.\~Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Отже, за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох.\~Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що інформація, розміщена в публікації відповідача, що є предметом даної справи не оціночне судження, а фактичне твердження. Відповідачем фактично визнано позов в частині розміщення недостовірної інформації, та опублікування спростування. В той же час, доказів, що станом на день подання позовної заяви інформація була видалена суду не надано, а тому суд вважає необхідним з метою подальшого захисту прав позивача, задовольнити вимоги в частині визнання інформації недостовірною. Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Пункт 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до п. 27\~Постанови\~способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.\~Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до пункту 4 частини другої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода\~полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті\~269,\~270 ЦК). Поняття «моральна шкода» визначено у\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновим шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності. Суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей\~12,\~81 ЦПК України), встановивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди саме у грошовому еквіваленті, з урахуванням того, що на веб-сайті «Без границ» вже 03.12.2018 р. (тобто через тиждень) було опубліковано, що стаття, яка є предметом цього позову, містить недостовірну інформацію, вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті задоволенню не підлягають. Позивач є особою, що звільнена від сплати судового збору, наявність судових витрат у сторін по справі не встановлена. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено 01 жовтня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial