Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що 23.04.2013 року, між ПАТ «Жорнище» та [PERSON] був укладений договір оренди землі №58, а саме земельної ділянки площею 2,6186 га за кадастровим номером [NUMBER] (надалі - Договір). Вказаний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему в Іллінецькому районі 31.01.2014 року. Строк дії договору визначено сторонами у п.8 Договору на 10 років. 23.01.2015 року на адресу ПАТ «Жорнище» надійшов лист - повідомлення від [PERSON] про те, що Договір розірвано відповідно до угоди про розірвання договору оренди землі від 12.08.2014 року (надалі - Правочин). Вказані зміни було внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.12.2014 року за індексним номером витягу 31741548. Позивач вважає, що вказаний правочин слід визнати недійсним з наступних підстав. [PERSON] з «25» липня 2012 року до 14.08.2014р. займав посаду директора ПАТ «Жорнище», що підтверджується наказом №30 від 25 липня 2012 року, та витягом з наказу №323 від 14.08.2014 року ПАТ «Жорнище». В порушення ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» на момент вчинення Правочину його підписант завчасно не повідомив наглядову раду Товариства про намір вчинити такий правочин хоча був зацікавленою особою і обіймав посаду у ПАТ «Жорнище». Таким чином, угода від 12.08.2014 року про розірвання договору оренди землі №58 від 23.04.2013 року, укладена від імені ПАТ «Жорнище» та [PERSON] на підставі ч.1 ст. 72 Закону України «Про акціонерні товариства» повинна бути визнана недійсною. Більше того, [PERSON] підписав Правочин від імені ПАТ «Жорнище» з перевищенням повноважень директора (для вчинення такого Правочину йому потрібно було отримати рішення Наглядової ради Товариства згідно пунктів 9.13., 9.15. Статуту Товариства) про що він знав як посадова особа Товариства. Крім того, такий правочин повинен бути укладений за взаємною згодою сторін як за вимогами закону, так і Договору. Ураховуючи те, що Правочин укладений з порушенням норм чинного законодавства, з перевищенням повноважень директора ПАТ «Жорнище», наданих йому Статутом, позивач просить суд визнати правочин від 12.08.2014 року укладений від імені ПАТ «Жорнище» та [PERSON] про розірвання договору оренди землі №58 від 23.04.2013 року, а саме земельної ділянки площею 2,6186 га за кадастровим номером [NUMBER], - недійсним, а також вирішити питання судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином оповіщені про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. 21.09.2016 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Ураховуючи те, що представник позивача не з'явився в судове засідання скориставшись своїми правами визначеними ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.04.2013 року між [PERSON], як орендодавцем з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством «Жорнище», в особі генерального директора [PERSON], що діяв на підставі статуту, як орендарем з іншої сторони, було укладено Договір оренди землі №58, відповідно до якого орендодавець передав орендареві у платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради, площею 2,6186 га, кадастровий номер - [NUMBER], нормативна грошова оцінка 40 243,71 грн.. Строк дії договору сторонами визначено у п.8 Договору на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано державним реєстратором 31.01.2014 року. Як убачається із листа - повідомлення направленого в адресу ПАТ «Жорнище», [PERSON] повідомив про розірвання договору оренди землі від 23.04.2013 року угодою, що була укладена 12.08.2014 року та державною реєстрацію такої дії (а.с..10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права сформованого 26.12.2014 року за №31741548 реєстраційною службою Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, Угода про розірвання договору оренди землі №58 від 23.04.2013 року видана 12.08.2014 року ПАТ «Жорнище» та [PERSON], об'єктом якої є земельна ділянка, площею 2,6186 га, кадастровий номер - [NUMBER], була зареєстрована державним реєстратором, про що винесено рішення індексний номер - 18383578 від 26.12.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації. Згідно Витягу державна реєстрація спірного договору відбулась. Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. [PERSON], з «25» липня 2012 року до 14.08.2014 року займав посаду директора ПАТ «Жорнище», що підтверджується наказом №30 від 25 липня 2012 року та витягом з наказу №323 від 14.08.2014 року ПАТ «Жорнище». Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 72 Закону України «Про акціонерні товариства» правочин, вчинений з порушенням вимог статті 71 цього Закону, може бути визнано судом недійсним. Як вбачається із доказів наданих сторонами, відповідач [PERSON], будучи заінтересованою особою, в розумінні ст.. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» уклав оспорюваний правочин, не повідомивши ПАТ «Жорнище» про намір укласти оспорюваний правочин, чим порушив права та охоронювані інтереси ПАТ «Жорнище». Крім того, відповідач [PERSON] підписав оспорювану угоду від імені ПАТ «Жорнище» з перевищенням повноважень директора, оскільки для вчинення такого Правочину йому потрібно було отримати рішення Наглядової ради Товариства згідно пунктів 9.13., 9.15. Статуту Товариства, про що він знав як посадова особа Товариства. Ні на момент вчинення Правочину, ні в подальшому такий правочин не був схвалений ПАТ «Жорнище». Згідно ч.ч. 3, 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі», д оговір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.» Таким чином, позов підлягає до задоволення, оскільки оспорювана угода від 12.08.2014 року про розірвання договору оренди землі №58 від 23.04.2013 року, укладена від імені ПАТ «Жорнище» та [PERSON], була укладена заінтересованою особою з порушенням порядку встановленого ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», а також з перевищенням повноважень [PERSON], як представника ПАТ «Жорнище» та за відсутності взаємної згоди сторін на укладення оспорюваної угоди. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому присуджує до стягнення із відповідачів на користь позивача усі понесені ним та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved