Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати рухоме та нерухоме майно набуте подружжям за час шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: - житловий будинок по [ADDRESS] ; - земельну ділянку загальною площею 0,0636 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281201:01:081:0064, у смт Велика Димерка Броварського району Київської області; - автомобіль, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску; - грошові кошти у розмірі 47243,13 доларів США та 150000,00 гривень, що перебувають на банківських рахунках [PERSON] в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль"; У порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] , право власності на наступне майно: -грошові кошти в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 47 243,13 доларів США. -грошові кошти в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 150 000,00 гривень. У порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] , право власності на наступне майно: -житловий будинок по [ADDRESS] ; -земельну ділянку загальною площею 0,0636 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281201:01:081:0064, у смт Велика Димерка Броварського району Київської області; -автомобіль, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Свій позов обґрунтовував тим, що 10 червня 2004 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який та видано свідоцтво про укладення шаріатського шлюбного договору та затверджено свідоцтвом про одруження від 20 липня 2004 року Шаріатським судом першої інстанції м. Аль-Айн, округу шаріатського судочинства Емірат Абу-Дабі, номер засвідчення 1769 від 21.09.2006 р. У шлюбі у сторін народилося двоє синів, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом 2018-2019 років стосунки між ними погіршувалися, що в кінцевому випадку призвело до припинення шлюбних відносин між ними, з липня 2018 року вони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть із зазначеного часу, тому позивачем було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи існуючі на даний час між ним та відповідачем відносини, вирішити питання про поділ майна подружжя за взаємною згодою, без звернення до суду, не виявляється можливим. Позивач зазначає, що за час спільного життя ними було придбано рухоме та нерухоме майно, яке було оформлено на його дружину, тому він змушений звертатися з позовом до суду щодо поділу майна подружжя. На даний час за відповідачем зареєстроване наступне майно та відкрито банківські вклади: 1. Будинок із земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною вартістю 900 000,00 грн.; 2. Автомобіль, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску загальною вартістю 400 000,00 грн. 3. Банківський вклад у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 47 243,13 доларів США; 4. Банківський вклад в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 150 000,00 гривень. Загалом вартість майна становить 2631075,00 грн., Ѕ частина від загальної вартості майна становить 1 315 537,50 грн. 16 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. була повернута позивачу. 23 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. було відмовлено. 04 листопада 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16 січня 2020 року. 29 вересня 2020 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив визнати рухоме та нерухоме майно набуте подружжям за час шлюбу об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: - житловий будинок по [ADDRESS] ; - земельну ділянку загальною площею 0,0636 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281201:01:081:0064, у смт Велика Димерка Броварського району Київської області; - автомобіль, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску; - грошові кошти у ромірі 47243,13 доларів США та 150000,00 гривень, що перебувають на банківських рахунках [PERSON] в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль"; У порядку поділу майна подружжя просив визнати за ним та відповідачем, право власності на наступне майно кожному по: -Ѕ частині грошових коштів у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 47 243,13 доларів США; -Ѕ частині грошових коштів у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 150 000,00 гривень; -Ѕ частині житлового будинку по [ADDRESS] ; -Ѕ частині земельної ділянки загальною площею 0,0636 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281201:01:081:0064, у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області; -Ѕ частині автомобіля, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску. 23 лютого 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про можливість слухати у його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі а виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 червня 2004 року між сторонами укладено шлюб, про що видано свідоцтво про укладення шаріатського шлюбного договору та затверджено свідоцтвом про одруження від 20 липня 2004 року Шаріатським судом першої інстанції м. Аль-Айн, округу шаріатського судочинства Емірат Абу-Дабі, номер засвідчення 1769 від 21.09.2006 р. (а.с. 6, 7-8). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). 31 січня 2020 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 73-75). Сторонами не заперечувалось, що під час спільного подружнього життя ними набуто наступне рухоме та нерухоме майно, а також заощаджені кошти: 1. Будинок із земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною вартістю 900 000,00 грн. (а.с. 14-16); 2. Автомобіль, тип - універсал-В, марки Тоуоtа Нighlandег, об`єм двигуна 3456 см куб., чорного кольору, номер кузову - [NUMBER] , д.р. номер [NUMBER] , 2013 року випуску загальною вартістю 400000,00 грн. (а.с. 13); 3. Банківський вклад у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 47 243,13 доларів США (а.с. 19, 20); 4. Банківський вклад у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" на особистому рахунку № [NUMBER] на суму 150 000,00 гривень (а.с. 17, 18). Як вбачається із договору дарування земельної ділянки від 30 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Попович Л.С., зареєстрованого в реєстрі № 808, [PERSON] передав у власність (подарував) [PERSON] земельну ділянку площею 0,0636 га з кадастровим номером 322128201:01:081:0064, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 cт. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку (доходу ). Положення ч.2 cт. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільноїсумісної власності подружжя. Така норма закону встановлюється презумпцією права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Аналогічне положення міститься і в ч. 3 ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 72 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частини 4,5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя ( одного з них ) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України ) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їй спільній частковій власності. Відповідно ч. 1 ст. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стосовно земельної ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості необхідно враховувати, що аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Враховуючи позицію, висловлену у постанові КЦС Верховного Суду 25.02.2019 р. у справі № 199/2099/17, про те, що у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК Україн и достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно ч.1,2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Так як суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5763 грн. 00 коп.

Outcome: approved