Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконкомом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 21.05.2000 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 29.10.1979 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №66. За життя [PERSON] заповіту не складав. [INFO] померла її мати - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23.06.2010 року), яка на день смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її мати [PERSON] спільним проживанням зі спадкодавцем. За життя [PERSON] заповіту не складала. Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою нотаріуса від 08 вересня 2020 року їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю в неї всіх необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. ЇЇ батько [PERSON] придбав вказаний житловий будинок у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 29.10.1979 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради та завірений печаткою та відповідно до ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зареєстрований у виконавчому комітеті Могилівської сільської ради за №66. Таким чином, на час укладення догвору купівлі-продажу 29.10.1979 року вимоги законодавства щодо нотаріального посвідчення договору були дотримані. 03 жовтня 1987 року вона зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом або спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні немає. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за не право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та прохає їх задовольнити. Представник відповідача - Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи в суді. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у підготовчому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконкомом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 21.05.2000 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 29.10.1979 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №66 (а.с.8). За життя [PERSON] заповіту не складав. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23.06.2010 року), яка на день смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла мати позивача [PERSON] спільним проживанням зі спадкодавцем. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала постанову нотаріуса від 08 вересня 2020 року, відповідно до якої їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю в неї всіх необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.15). Батько позивача [PERSON] придбав вказаний житловий будинок у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 29.10.1979 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради та завірений печаткою та відповідно до ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зареєстрований у виконавчому комітеті Могилівської сільської ради за №66. Таким чином, на час укладення догвору купівлі-продажу 29.10.1979 року вимоги законодавства щодо нотаріального посвідчення договору були дотримані. 03 жовтня 1987 року позивач зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] " (а.с.5). Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом або спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні немає. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved