Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

01.11.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ «ВФ Україна» про захист прав споживачів. В обґрунтування вказує, що 13.04.2016 р. між [PERSON] та ПрАТ "МТС Україна" було укладено договір №2953888957907 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного звязку , після його підписання відповідач був зобовязаний надати послуги мобільного звязку та надати телефонний номер. Під час підписання вказаного договору оператор повідомила про права та обов'язки, також повідомила, про наявність кредитного ліміту у розмірі 500 грн., які позивач не може перевищувати, хоча у договорі ці данні не прописані. Головною метою підписання даного договору користування мобільним зв'язком було спілкування під час перебуванням позивача за межами України, тобто під час перебуванням «у роумінгу». Відтак, з 20.06.2016 по 21.06.2016 р. позивач перебував у Швеції, та здійснив декілька дзвінків невеликої тривалості, а також скористався доступом до інтернету невеликого об'єму. Після повернення до України, [PERSON] отримала листа від ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.» з вимогою погашення заборгованості за послуги мобільного звязку у розмірі 48159,83 грн. Після цього позивач звернувся з письмовою претензією щодо даного листа та заборгованості до ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.», через тиждень [PERSON] отримала відповідь, що заборгованість виникла, через те, що Швеція не відноситься до списку країн, у якій діє послуга «Роумінг, як вдома». Оскільки вільне спілкування під час подорожей за кордон було основною вимогою для підписання договору з ПрАТ «ВФ Україна», позивач вважає, що його було не проінформовано стосовно обмежень по спірному договору, а тому введено в оману. В зв'язку із чим позивач просить визнати дії ПрАТ «ВФ Україна» стосовно нарахування [PERSON] заборгованості у розмірі 48159,83 грн. незаконними, крім того просить стягнути на свою користь моральну шкоди у розмірі 20 000 грн., яка виникла протиправні дії відповідача і душевні хвилювання через наявність значного боргу. Також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою судді від 15.11.2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. 18.07.2017 до суду надійшли письмові заперечення проти позову від відповідача, згідно яких просить відмовити в позові і посилається на наступне. Згідно умов підписаного між сторонами договору про надання послуг, абонент зобовязаний перед використання послуги ознайомлюватись з тарифами, що оприлюднені в ЗМІ або на сайті оператора мобільного звязку. Згідно підпису в договорі позивач підтвердила обізнаність з діючими тарифами за її абонентнським номером. Зазначає, що заборгованість виникла правомірно, оскільки послугами надавались поза межами України в Швеції, де тарифи такої послуги як "Роумінг як вдома" не діють. Щодо надання кредитного ліміту, то такі повноваження оператора передбачені умовами користування послуг, що є частиною договору, і вони використовуються на власний розсуд оператора згідно п.5.10 договору. Оскільки дії відповідача є правомірними, тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Ухвалою суду від 15.08.2017 року дана справа прийнята до провадження суддею Квятковським Я.А. після повторного автоматичного розподілу у зв»язку із припиненням повноважень судді Мельник Ю.П. та призначена до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання з'явився, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився, просив в задоволені позову відмовити з підстав, вказаних у запереченні. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст.12,81 ЦПК України). Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками справи, у тому числі і в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносин. Судом встановлено, що 13.04.2016 між позивачем [PERSON] та ПрАТ "МТС Україна" (на цей час ПРАТ "ВФ Україна") укладено договір №295388957907/395391621732 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку, а.с. 8-9. Згідно даного договору передбачено обізнаність позивача з діючими умовами користування послуг і обовязок позивача вчасно сплачувати отримані послуги. В подальшому позивачем отримано боргове повідомлення на суму 48159,83 грн. від ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.», що діє в інтересах відповідача, у зв'язку із виникненням та непогашенням заборгованості по договору за наданами послугами "Мобільний інтернет" за межами території України, а.с. 10. З вказаними діями відповідача позивач непогодилась та вживала заходи досудового врегулювання спору з метою списання заборгованості, а.с. 11, 12, 15. Однак вказані скарги позивача ПрАТ «ВФ Україна» залишені без задоволення з тих підстав, що заборгованість сформувалась через користування у червні місяці 2016 року сервісом «мобільний інтернет» на загальних умовах в мережі шведського мобільного оператору, де не діє послуга "Роумінг як вдома", тобто виникла правомірно, а.с. 13-14, 16. Оцінка суду. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Тобто, при розгляді справи суд, повинен з»ясувати чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою. З урахуванням викладеного та положень статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позовних вимог про визнання дій по нарахуванню боргу відповідача незаконними, а саме по собі боргове повідомлення будь яких правових наслідків для позивача не створює. Тому, позовні вимоги [PERSON] у цій частині до задоволення не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Враховуючи викладене, а також відсутність порушень прав позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди також не підлягають . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави. При цьому, у звязку з відмовою в позові витрати позивача на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.15,16,23 ЦК України,

Outcome: dismissed