Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

02.04.2018 до суду надійшов даний позов, в якому орган опіки та піклування Лип'янської сільської ради просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину. Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], а [PERSON] є батьком дитини. Громадянка [PERSON] з 2009 року зареєстрована та проживала на території с. Лип'янка Шполянського району, разом зі своїм сином та співмешканцем [PERSON] в приватному будинку. [PERSON] за місцем проживання в с. Лип'янка характеризується негативно. 19.02.2017 в результаті чергової сварки [PERSON] зібравши речі, залишила сина з батьком [PERSON] та виїхала до с. Петроострів, Новомиргородського району, Кіровоградської області, де проживає і в даний час. З 19.02.2017 [PERSON] не цікавиться життям сина, не допомагає матеріально, не піклується про його стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, жодного разу не відвідала сина. Умов для проживання та забезпечення дитини [PERSON] не має, власне житло та інше майно відсутнє. [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. На даний час ніде не працює, підсобного господарства не утримує, присадибну земельну ділянку не обробляє, вживає алкоголь, палить, коштів на утримання дитини не має. В будинку, де проживають хлопчик з батьком, часто перебувають сторонні особи, які з відповідачем вживають алкоголь. Малолітній [PERSON] навчається у 3 класі Лип'янської загальноосвітньої школи I-III, на даний час проживає у своєї тітки [PERSON]. Зважаючи на те, що батьки [PERSON] не піклуються про свою дитину, не створюють належні умови для її проживання і розвитку та ухиляються від виконання батьківських обов'язків, позивач подав позов до суду в інтересах [PERSON] В судове засідання представник органу опіки та піклування Лип'янської сільської ради не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник органу опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав що позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали заяви про те що позов визнають та просять розглядати справу без їх участі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.04.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.06.2018 закрите підготовче засідання. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 6, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.09.2009, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб №147 від 14.02.2018, виданої виконавчим комітетом Лип'янської сільської ради Шполянського району Черкаської області, до складу сім'ї/зареєстрованих за адресою [ADDRESS], входять власник [PERSON] (помер), мешканець [PERSON], [INFO], мешканець [PERSON], [INFO], мешканка [PERSON], [INFO]. (а.с.13). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб №92 від 08.02.2018, виданої Петроострівською сільською радою, Новомиргородського району, Кіровоградської області, [PERSON] до складу сім'ї/зареєстрованих за адресою [ADDRESS], входять власник [PERSON], [INFO], співмешканка [PERSON], [INFO], сестра власника [PERSON], [INFO]. (а.с.14). Згідно з актами обстеження матеріально побутових умов сім'ї від 15.08.2017, 22.01.2018, 08.02.2018, 06.03.2018, за адресою [ADDRESS], в будинку брудно, умов для проживання малолітньої дитини немає, сім'я не забезпечена запасами продуктів, взимку в будинку холодно. З моменту проживання [PERSON] з тіткою [PERSON], а саме з 21.01.2018 житлові умови дитини покращились: [PERSON] забезпечений власним ліжком, чистою постіллю, одягом та продуктами харчування. Зі слів вчителя дитина завжди охайна, радісна, вчасно виконує домашнє завдання, покращилась і поведінка дитини (а.с.15,18,23,29). 30.01.2018 Лип'янською загальноосвітньою школою I-III ст. була видана довідка про те, що [PERSON] дійсно навчається в 3 класі Лип'янської загальноосвітньої школи I-III ст. (а.с. 21). Відповідно до довідки виконавчого комітету Петроострівської сільської ради Новомиргородського району, Кіровоградської області, в [PERSON] на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району, Кіровоградської області, власний житловий будинок та майно відсутнє (а.с. 16). Згідно з характеристикою [PERSON], [INFO], виданою сільським головою Лип'янської сільської ради Іщенком С.Ю., [PERSON] ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, участі у вихованні дитини не приймає. Син, [PERSON], тимчасово проживає у тітки [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 23.01.2018, необхідно тимчасово влаштувати дитину, яка залишилася без батьківського піклування, [PERSON], [INFO], в сім'ю тітки [PERSON], яка проживає в с. Липянка, Шполянського району (а.с.19). 26.09.2017 Лип'янська сільська рада Шполянського району Черкаської області подала клопотання до Шполянського відділення поліції про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за невиконання ними батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до рішення виконавчого комітету Лип'янської сільської ради Шполянського району Черкаської області №15 від 16.03.2017 було вирішено клопотати перед службою у справах дітей Шполянської РДА про поставлення на облік дитини [PERSON], [INFO], яка потрапила в складні життєві обставини у зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків (а.с.25). Відповідно до довідки від 16.03.2017 №15 про стан виховання дитини в сім'ї [PERSON], фахівцем з соціальної роботи [PERSON] було запропоновано клопотати перед службою у справах дітей Шполянської РДА про поставлення на облік дитини [PERSON], який потрапив в складні життєві обставини (а.с. 26). Згідно з рішенням виконавчого комітету Лип'янської сільської ради №44 від 16.08.2017 вирішенозобов'язати [PERSON] в термін до 31.08.2017 навести належний санітарний стан у будинку, створити задовільні умови для проживання та виховання сина (а.с.27). Відповідно до довідки від 16.08.2018 №44 про стан виховання та забезпечення дитини в сім'ї [PERSON], фахівцем з соціальної роботи [PERSON] встановлено, що [PERSON] вихованням та забезпеченням дитини не займається, мати [PERSON], за період її відсутності, допомоги не надає (а.с. 28). 16.08.2017 комісія в складі Іщенка С.Ю., [PERSON], [PERSON] провела обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON] та надала пропозиції [PERSON], в разі невиконання яких комісія зобов'язалась клопотати про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с. 30). Згідно з рішенням виконавчого комітету Лип'янської сільської ради №5 від 22.01.2018 вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до повідомлення сільського голови Лип'янської сільської ради №9/02-05 від 22.01.2018 до начальника служби у справах дітей Шполянської РДА, було вирішено готувати позовну заяву та висновок органу опіки і піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] (а.с. 33). Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.5-7). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків повихованню малолітньої дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24.02.1995, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитини від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26.10.2006 і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21.06.2007 ). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21.06.2006; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 08.01.2002; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20.03.2007; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8.01.2007). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклуються про стан її здоров'я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 становить 1944 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідачі не надали доказів щодо їх непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідачів аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідачів судовий збір в розмірі 2819,20 грн. на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 164, 165, 166,179, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved