Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого 06.11.2017 р. було госпіталізовано до відділення №21 ТМО "Психіатрія" у м. Києві з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву. Пояснив, що у зв'язку з загостренням психічного захворювання (шизофренія, розмовляє сам до себе, відмовляється від прийому ліків, проявляє агресію до оточуючих, викидає речі з вікна) [PERSON] 06.11.2017 року швидкою психіатричною допомогою було госпіталізованого до відділення №21 ТМО «Психіатрія» у м. Києві для проведення лікування з метою покращення його психічного стану здоров»я. Психічно хворіє з 1999 року. Заінтересована особа [PERSON], яка являється матір»ю та опікуном недієздатного, в судове засідання у зв»язку з погіршенням стану здоров»я не з»явилась, розгляд справи просила проводити без її участь, вимоги заяви підтримала. Прокурор Павліченко В.О. у поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, вважала заяву ТМО "Психіатрія" обґрунтованою та просила надати судовий дозвіл на госпіталізацію недієздатного до вказаного медичного закладу. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2014 р. визнано [PERSON] недієздатним (а.с. 17). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатним (а.с. 18). Як встановлено в судовому засіданні, 06.11.2017 року [PERSON] госпіталізовано до відділення №21 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану, а саме: безсоння, розмовляє сам до себе, проявляє агресію до оточуючих, викидає речі з вікна, відмовляється від прийому ліків, висловлює маячні ідеї персекуторного плану. З медичної карти стаціонарного хворого №6754 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром (F -20.00) (а.с. 3). З акту комісійного психіатричного огляду від 06.11.2017 року вбачається, що [PERSON] психічно хворіє з 1999 року, встановлена ІІ група інвалідності безстроково, неодноразово лікувався у зв»язку з погіршенням психічного стану, неадекватною поведінкою. За висновком комісії потребує стаціонарного лікування (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved