Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

13.03.2019 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Максимова Р.І. звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Центрально-Міський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, яку було уточнено 20.03.2019 року, та остаточно 04.11.2019 року. Ухвалою суду від 22.07.2019 року справу було прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2019 року витребувано докази від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. Ухвалою суду від 25.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач просить суд винести рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №3076, про стягнення на користь відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" з [PERSON] заборгованості в розмірі 27803, 40 грн., стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь позивача безпідставно набутих коштів в сумі 3693, 77 грн. в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом та судовий збір в сумі 1921 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача. Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, надав відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав справу розглядати без участі представника АТ КБ "Приватбанк". Третя особа по справі - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явився, направив документи на ухвалу суду від 19.11.2019 року та надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи по справі - Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: 26.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з позивача - [PERSON] на користь відповідача АТ КБ "Приватбанк", невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 21 жовтня 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 02.01.2017, грошових коштів в сумі 27803 гривень 40 копійок, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12061 гривень 37 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 5743 гривень 67 копійок; заборгованості з пені у розмірі 7398 гривень 20 копійок; заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 800 гривень 00 копійок; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1300 гривень 16 копійок. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. 26.04.2017 за №3076. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як, вбачається з анкети-заяви від 21.10.2010 року поданої позивачем до АТ КБ "Приватбанк", в ній процентна ставка не зазначена та взагалі відсутні будь-які дані щодо отримання кредиту, його розміру, тобто, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу. У виконавчому написі нотаріус чітко зазначає період, за який відбувалося нарахування боргу за кредитним договором який становить з 21 жовтня 2010 по 02 січня 2017 року, тобто строк, за який провадиться стягнення - 6 років, 2 місяці та 12 днів. АТ КБ «Приватбанк» не було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Також, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису з позивача, крім заборгованості за тілом кредиту, відсотків, та пені стягнуто також пеню за несвоєчасність сплати боргу, заборгованість по штрафам (фіксована частина) та заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості), тобто двічі один і той самий вид цивільно-правової відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд дійшов висновку, що нотаріус, при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не переконався, що заборгованість існувала та саме в такому розмірі, та строк щодо її стягнення не сплинув, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Під час розгляду справи судом також встановлено, що після вчинення виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 26 квітня 2017 року, постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 29 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису та 09 листопада 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до довідки про суми відрахувань №2948/04.19-05 від 18.06.2019, виданої відділом з питань виплати пенсій №13 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області під час виконання виконавчого провадження №57321227 від 09.11.2018 року з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" стягнуто 3693 грн. 77 коп. боргу, 410 грн. 42 коп. виконавчого збору та 414 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, у зв`язку із тим, що з [PERSON] були безпідставно стягнуті кошти у розмірі 3693,77 грн. в порядку примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 26 квітня 2017 року, тому позовна вимога [PERSON] щодо повернення йому відповідачем цих коштів як безпідставно набуті кошти - підлягає задоволенню, враховуючи розмір позовних вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved