Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON]\~звернулась в\~суд з\~позовом до\~[PERSON],\~[PERSON], третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову покликається на те, що з листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу їй стало відомо про наявність заповідального розпорядження [PERSON], який помер в 2011 році, складеного на її користь, щодо банківських вкладів на суму 3 517,33 євро та 383,28 доларів США. Із вказаного листа позивач довідалася про заведення спадкової справи та прийняття спадщини відповідачами. Зазначає, що звернулася до відповідачів із заявою про надання згоди на прийняття спадщини, яка станом на дату подання позову не надана. Вказує, що про наявність заповідального розпорядження на її користь їй не було відомо, а тому, вважає цю причину поважною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 21 серпня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від [PERSON], який вважає, що позов не підлягає до задоволення. Зазначає, що в позові відсутні позовні вимоги до кожного із відповідачів. Вказує, що позивачем не підтверджено той факт, що їй не було відомо про наявність заповідального відказу. Зазначає про недотримання позивачем вимог ст. 175 ЦПК України в частині подання всіх документів, зазначених в позові, сплати судового збору, неналежне засвідчення копій поданих документів. Звернув увагу суду, що з'ясувавши факт наявності заповідального розпорядження на користь позивача, повідомив про це нотаріуса, розшукав її повідомив про даний факт її чоловіку. В подальшому, телефонував позивачу, яка повідомила, що в нотаріальну контору не прибуде. Просить відмовити в задоволенні позову. 27\~серпня 2018\~року на\~адресу суду\~надійшла відповідь\~[PERSON]\~на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначила про відповідність позову вимогам ст. 175 ЦПК України, надання копій всіх документів відповідачу, сплату судового збору. Стверджує, що дізналась про наявність заповідального розпорядження із листа нотаріуса від 26 квітня 2018 року. Підтверджує факт отримання аналогічної інформації від позивача в лютому 2018 року. Зазначає, що повідомлень з банку з даного приводу не отримувала, доступу до спадкової справи не мала. Просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від \~ \~ \~ \~2018 року постановлено перейти від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження даної цивільної справи. В судовому засіданні представник позивача, діючи згідно довіреності, [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи вищевикладене, а також, те, що учасниками які не зявились в судове засідання не доведено поважності причини неявки, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності з врахуванням пояснень в минулих судових засіданнях, суть яких зводиться до невизнання позову. Суд з врахуванням думки учасників процесу, котрі прибули, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, заслухавши виступи сторін, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Листом приватного нотаріуса [PERSON] від 26 квітня 2018 року /а.с. 5/ повідомлено позивача про заведення спадкової справи №1/2012 після смерті [PERSON], [INFO], який помер 20 вересня 2011 року, на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини від 14 березня 2012 року. Як зазначено в листі, відповідачі повідомили, що у померлого є спадкове майно, в тому числі банківські вклади у банку ПАТ "Акцент-Банк" та надали копії договорів по заощадження (вклад "Стандарт" з щомісячною виплатою). В цих договорах наявне заповідальне розпорядження [PERSON] на користь [PERSON], проте відсутня її адреса. 26 квітня 2018 року до приватного нотаріуса [PERSON] звернувся [PERSON], повідомив адресу позивача і попросив проінформувати її про наявність заповідального розпорядження, що і було зроблено нотаріусом листом від 26 квітня 2018 року. Також, цим листом повідомлено позивача про пропуск нею встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини. Нотаріусом вказано на необхідність визначення їй додаткового строку на подання заяви для прийняття спадщини або можливість подати заяву за письмовою згодою відповідачів. Листом від 13 червня 2018 року за №1 позивач повідомила нотаріуса про намір прийняти спадщину та звернутися до спадкоємців, які прийняли спадщину, з проханням надати згоду на прийняття нею такої. 22 червня 2018 року [PERSON] складено в приватного нотаріуса [PERSON] заяву про повідомлення ним відповідачів про необхідність їх явки до нотаріуса для надання відповідної згоди. Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень /а.с. 8-9/ позивачами дану заяву отримано 06 липня 2018 року. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220\~ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки [PERSON], [INFO], помер 20 вересня 2011 року, цього дня відкрилася спадщина на усі його права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із положеннями ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Пунктом 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 передбачено, що фізична особа може зробити відповідне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать, на випадок своєї смерті (розпорядження). Якщо розпорядження клієнта складається у формі окремого документа, то на ньому має бути зазначена дата його складання. Цей документ засвідчується підписом уповноваженого працівника банку і зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. Дія розпорядження може бути повністю або частково скасована заповітом, складеним після того, як було зроблене розпорядження банку, якщо в заповіті змінено особу, до якої має перейти право на кошти фізичної особи - власника рахунку, або якщо заповіт стосується всього майна спадкодавця. Незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі документів, визначених законодавством України. Матеріалами справи підтверджується та сторонами по справі не заперечується факт здійснення заповідального розпорядження [PERSON] банківськими вкладами у банку ПАТ "Акцент-Банк" на суму 3 517,33 євро та 383,28 доларів США на користь [PERSON] Частиною 1\~ст.\~1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на пропуск строку для прийняття спадщини у зв'язку із поважними на її думку причинами, а саме, отримання інформації про наявність заповідального розпорядження на її користь листом приватного нотаріуса [PERSON] від 26 квітня 2018 року та попередньо листом аналогічного змісту в лютому 2018 року, який був переданий її чоловіку. Дана обставина знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. В матеріалах справи відсутні докази більш раннього отримання відповідної інформації позивачем. Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. В постанові Верховного суду України від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17 викладена правова позиція, відповідно до якої, при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Згідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем та приватним нотаріусом визнається факт відсутності інформації про адресу позивача та неповідомлення її про наявність заповідального розпорядження на її користь до 2018 року. Судом враховується, що після отримання інформації про наявність заповідального розпорядження на користь позивача нею вживалися заходи позасудового врегулювання спору згідно ч.2 ст. 1272 ЦК України, після чого подано даний позов. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, судом установлено, що до лютого 2018 року нотаріусом не вчинялися дії для повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини, такій не було відомо про наявність заповідального розпорядження, у зв'язку із чим пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені обставини судом визнаються поважними, а тому позов слід задовольнити. Судом не враховуються твердження відповідача, наведені у відзиві на позов щодо відсутності в позові вимог до кожного із відповідачів, оскільки згідно роз'яснень, наведених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із задоволенням позову із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у сумі 704,80 гривень у рівних частках по 352,40 гривень.

Outcome: approved