Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

у липні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 21 серпня 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час проживання в шлюбі за спільні кошти ними було набуто у власність 18 грудня 2002 року квартиру [ADDRESS] , в якій був зроблений ремонт на підставі договору № 8/р/14 про виконання робіт від 03 липня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ"Будівельна компанія "ЗІМ", та акту виконаних робіт, згідно якого вартість робіт складає 78 667 грн., а вартість матеріалів становить 18 879 грн. Крім того, подружжя самостійно купували в будівельних магазинах матеріали, що доводиться товарними та касовими чеками ТОВ "Епіцентр", ПАТ "Нова лінія" та ТОВ "Леруа Мерлен Україна" на загальну суму 153 908, 72 грн. Позивач зазначає, що першочергово право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на матір відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2002 року. В подальшому, 22 січня 2003 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Степаненко В.Д., подарувала вказану квартиру відповідачу [PERSON] . Оскільки [PERSON] на момент придбання вказаної квартири і до сьогоднішнього дня проживала і проживає у квартирі № 64 , що знаходиться в цьому ж будинку, позивач вважає, що спірна квартира була придбана не для матері відповідача, а для проживання подружжя. Одразу після придбання квартири з чоловіком та з дітьми позивач почала проживати у ній, покращувати її, облаштовували меблями та технікою, вкладаючи спільні кошти та працю. За час спільного проживання з відповідачем позивач витратила на невід"ємне покращення вказаної квартири 153 908,72 грн. власних коштів. А разом з меблями та побутовою технікою витрачено на покращення квартири за період спільного проживання з відповідачем 253 811,72 грн.Згідно договору дарування від 22 січня 2003 року балансова вартість квартири становить 18 470,86 грн. Сума, витрачена на ремонт квартири та на її невід"ємні покращення, є набагато більшою, ніж вартість квартири, за яку її придбано, тому, на думку позивача, вказана квартира повинна бути визнана спільною сумісною власністю подружжя і поділена. Також під час перебування у шлюбі з відповідачем ними було придбано речі домашнього вжитку, техніку та меблі. Зокрема дві шафи купе, вартістю 704 грн. та 768 грн., полиці скляні арка та радіусні, комп"ютерний оріон на суму 409,80 грн., ліжко, тумбу, шафу та комод, загальною вартістю 31 933 грн., всього на загальн суму 31 933 грн. та матрац, вартістю 2 880 грн. Крім вказаних меблів, які позивач вважає за можливе виділити у свою особисту власність, ними також було придбано і інші меблі, зокрема плиту Ariston, вартістю 7 399 грн., духовий електричний шкаф Ariston, вартістю 4 999 грн., мікрохвильову піч Samsung, вартістю 2 399 грн., мультиварку Panasonic SR TMH18, вартістю 1 999 грн., кухонний комбайн Philips essence HR 7768, вартістю 2 199 грн., соковижималку Moulinex JU385, вартістю 1 899 грн., холодильник Whirlpool arc 4030, вартістю 13 299 грн., пральну машину Bosch maxx, вартістю 8 499 грн., телевізор Samsung LE40M87BD, вартістю 5 600 грн., бойлер Elektroluks EWH 80 Centurio Digital, вартістю 6 399 грн., та кондиціонер Hitachi ras-14AH1|RAC-14AH1, вартістю 10 399 грн., всього на суму 65 090 грн. Під час перебування у шлюбі подружжям також була придбана земельна ділянка, площею 0,1442 га в с. Артемівка Бориспільського району Київської області, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 207530 від 17.05.2007 р., та земельна ділянка, площею 0,0600 га в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 330847. Також подружжя придбало автомобіль "Honda CRV" номерний знак [NUMBER] , який позивач просить залишити у власності відповідача, стягнувши на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частини його вартості. Під час перебування в шлюбі сторонами у справі був придбаний гараж, документи і інформація про який проховувалася відповідачем, тому позивач не заперечує залишити його у власності відповідача, врахувавши його вартість під час поділу іншого майна, збільшивши частку позивача. [PERSON] просить під час поділу майна врахувати інтереси двох дітей, які проживають разом з нею та які не забезпечені власним житлом, а також мають необхідність у меблях, комп"ютерному столі для навчання та роботи, шафах для зберігання речей, спального гарнітуру. За таких підстав, позивач просить: - визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину вказаної квартири; - визнати автомобіль "Honda CRV" номерний знак [NUMBER] спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля "Honda CRV" номерний знак [NUMBER] , - виділити у власність [PERSON] та визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер 3221483301:05:004:0038, в с. Іванковичі Васильківського району Київської області; - в порядку поділу майна подружжя виділити у власність [PERSON] та визнати її особистою приватною власністю мікрохвильову піч Samsung, вартістю 2 399 грн., мутиварку Panasonic SR TMH18, вартістю 1 999 грн., кухонний комбайн Philips essence HR 7768, вартістю 2 199 грн., соковижималку Moulinex JU385, вартістю 1 899 грн.; - в порядку поділу майна подружжя виділити у власність [PERSON] та визнати її особистою приватною власністю дві шафи купе, полиці скляні арка та радіусні, стіл комп"ютерний оріон, ліжко, матрац, тумбу, шафу, комод та матрац. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у дані справі. (а.с. 86 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, з метою забезпечення позову накладено арешт на: - квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності зареєстрована за [PERSON] , - земельну ділянку, кадастровий номер 3221483301:05:004:0038, площею 0,0600 га, яка розташована в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, - земельну ділянку, кадастровий номер 3220884400:08:002:0045, площею 0,1442 га, яка розташована в с. Артемівка Бориспільського району Київської області. (а.с. 88, 117 т.1) 31 січня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 132) Просить частково задовольнити позов, зокрема в частині поділу окремих одиниць побутової техніки. Щодо поділу об"єктів нерухомості відповідач не погоджується у повному обсязі, оскільки квартира та земельні ділянки є його особистою приватною власністю. Автомобіль належить матері відповідача, а тому також не підлягає поділу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року у справі призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. (а.с. 218 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 37 т.2) В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги та не заперечували проти задоволення позову в частині поділу окремих одиниць побутової техніки та меблів. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1993 року, який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року. (а.с. 31) Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 29, 30) Двокімнатна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (матері відповідача) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 грудня 2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 5191. (а.с. 166) 22 січня 2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д. посвідчено договір дарування, за умовами якого [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с. 148) Автомобіль "Honda CR-V" був придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2007 року, укладеного нею з ПКООО "Луком-Центр", вартістю 85 000 грн. (а.с. 157) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Honda CR-V" номерний знк [NUMBER] зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с. 159) Земельна ділянка, площею 0,1442 га, в с. Артемівка Бориспільського району Київської області належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 207530, виданого Кіровською сільською радою Бориспільського району Київської області на підставі рішення № 371 від 11 січня 2005 року в порядку приватизації (а.с. 149, 154) 27 травня 2016 року [PERSON] продав вказану земельну ділянку в с. Артемівка Бориспільського району Київської області [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткачем Є.В. (а.с. 165) Земельна ділянка, площею 0,06 га, розташована в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 330847, виданого згідно рішення № 783-30-25 від 21.10.2010 року Іванковичівської сільської ради в порядку приватизації (а.с. 150, 155) 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сікуцьким О.А. посвідчено договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 952, за умовами якого [PERSON] подарував належну йому земельну ділянку в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, [PERSON] (а.с. 156) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] вказувала про те, що вищевказані квартира [ADDRESS] , земельна ділянка в с. Артемівка Бориспільського району Київської області, земельна ділянка в с. Іванковичі Васильківського району Київської області та автомобіль "Honda CR-V" були придбані за спільні кошти подружжя, тому є їх спільним майном і підлягають поділу між ними. Заперечуючи проти позовних вимог про поділ вказаного нерухого майна та автомобіля, відповідач виходив з того, що вказане майно є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя. Суд погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1 та 2 статті 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Разом з тим, стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 22 січня 2003 року, автомобіль "Honda CR-V" номерний знк [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , земельна ділянка в с. Іванковичі Васильківського району Київської області була набута відповідачем [PERSON] в порядку безоплатної приватизації, земельна ділянка в с. Артемівка Бориспільського району Київської області також була набута відповідачем в порядку безоплатної приватизації та на даний час продана, тому достатніх правових і фактичних підстав для віднесення цього майна до складу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу, судом не вбачається. Доводи позивача про те, що спірна квартира повинна бути визнана спільною сумісною власністю подружжя і поділена, оскільки сума, витрачена нею на ремонт квартири [ADDRESS] та на її невід"ємні покращення, є набагато більшою, ніж вартість квартири, за яку її придбано, не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року (справа №755/16633/15) зазначено, що для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем до позовної заяви доданий договір на виконання робіт № 8/р/14 від 03 липня 2014 року, укладений між нею та ТОВ "Будівельна компанія "ЗІМ" на суму 78 667 грн. за роботи та 18 879 грн. за матеріали, проте квитанцій чи будь-яких інших платіжних документів, що підтверджують оплату цих робіт [PERSON] суду не надано. (а.с. 38 - 39) У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту внесення позивачем грошових коштів на придбання будівельних матеріалів для здійснення капітального ремонту спірної квартири, а також не надано доказів про наявність у неї таких коштів на момент ведення зазначених ремонтних робіт та джерел їх походження. При цьому, долучені позивачем до справи квитанції, накладні, фіскальні чеки та акти не можуть бути належними та допустимими доказами, у розумінні положень ст.ст. 77,78 ЦПК України, підтвердження факту понесення позивачем особистих грошових коштів та саме на ремонт спірного нерухомого майна. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про виділення їй у власність та визнання її особистою приватною власністю мікрохвильової печі Samsung, вартістю 2 399 грн., мультиварки Panasonic SR TMH18, вартістю 1 999 грн., кухонного комбайну Philips essence HR 7768, вартістю 2 199 грн., соковижималки Moulinex JU385, вартістю 1 899 грн.; двох шаф купе, полиць скляних арка та радіусних, стілу комп"ютерного оріон, ліжка, матрацу, тумби, шафи, комоду та матрацу а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволеню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. судового збору.

Outcome: partial