Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У липні 2011 року публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 16 листопада 2006 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11078688000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 800 000, 00 євро, що еквівалентно 5 167 968,00 грн. у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідач відповідно до умов даного договору свої зобов'язання не виконував належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, але заборгованість так і не було погашено. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків та пені в розмірі 572 191, 74 євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ складає 6 784 866, 54 грн., та судові витрати, понесені позивачем у даній справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року було замінено у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості - первісного позивача - публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" належним позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект». Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду даної справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, заяв про її відкладення не надав. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наївність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними с докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 16 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11078688000 (а.с.7-10), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 800 000, 00 євро, що еквівалентно 5 167 968,00 грн. у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Судом також встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором №11078688000 в частині повернення суми кредиту та щомісячної сплати відсотків за користування кредитом не виконав, у зв'язку з чим станом на 05 травня 2011 року виникла заборгованість, що складається з: - заборгованість за кредитом - 469 800, 97 євро, що в еквівалентні становить 5 570 749, 57 грн.; - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 92 310, 05 євро, що в еквівалентні становить 1 094 583,03 грн; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом - 10 080, 72 євро, що в еквівалентні становить 119 533, 94 грн., разом 6 784 866, 54 грн. (а.с. 15-23). Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами Цивільного кодексу (ЦК) України, умовами кредитного договору № 11078688000 від 16 листопада 2006 року, договором факторингу №1 від 12 грудня 2011 року. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2.2. кредитного договору № 11078688000 від 16.11.2006 року, позичальник зобов'язується належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені даним кредитним договором та графіком погашення кредиту. У відповідності до п. 7.1. вищевказаного кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Банк свої зобов'язання по договору виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошові кошти для споживчих потреб. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, таким чином ніяких порушень з боку банку немає та відповідачеві було про це відомо. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір, укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Відповідач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. Договір про надання кредиту укладається на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного, банківського законодавства та вказаних правил. Отже, зупинивши свій вибір на ПАТ «УкрСиббанк», відповідач погодився на умови про надання кредиту як такий, що його влаштовував. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг відповідачеві та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто відповідача. Відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України на адресу відповідача рекомендованим листом позивач надіслав досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості від 30 березня 2009 року (а.с. 24). 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №1. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що позивач та банк всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав кредитний договір та приймав кошти і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача 6 784 866, 54 грн. у рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором станом на 05 травня 2011 року, з урахуванням відсотків та пені, тим самим задовольнивши вимоги позивача в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати зі сплати державного мита при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 1700, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved