Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнив та просить визнати дії керівництва ЛКП "Львівелектротранс" в нарахуванні заробітної плати незаконними, такими, що призвели до того, що заробітна плата виплачувалась в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати, стягнути з ЛКП "Львівелектротранс" на його користь не донараховану та недоплачену частину заробітної плати за роботу за квітень-грудень 2013р. та січень-грудень 2014р. в розмірі 4 076,17 грн. та за роботу з січня 2015р. по березень 2015р. в розмірі 1 165,55 грн.; стягнути з відповідача на його користь компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що працює у ЛКП "Львівелектротранс" на посаді начальника технічного відділу тролейбусного депо. Всупереч наказу №54 від 20 лютого 2012р., наказу №230 від 27 червня 2012р., наказу №320 від 04.09.2012 р., наказу № 449 від 30.11.2012р., наказу №6/а від 04.01.2013р., наказу №543/а від 29.11.2013р., п.1.1.8 Галузевої Угоди на 2010-2012 роки, п.3.2.1 Галузевої Угоди на 2014-2015 роки та п.5.2. Колективної Угоди ЛКП „Львівелектротранс" на 2011-2013 роки та 2014-2015 роки з липня 2012 року адміністрацією ЛКП "Львівелектротранс" не було переглянуто схем посадових окладів і фактично на підприємстві формування схем посадових окладів проводилось з розрухунку мінімальної зарплати в розмірі 1102 грн. Окрім цього, неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода, яку оцінює у розмірі 5000грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Судом встановлено, що позивач працює у ЛКП "Львівелектротранс" на посаді начальника технічного відділу тролейбусного депо. Статтею 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012р." та статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013р." розмір мінімальної заробітної плати становить - з 01.07.2012р. - 1102 грн., з 01.10.2012р. - 1118 грн., 01.12.2012р. - 1134 грн., з 01.01.2013р. - 1147 грн., з 01.12.2013р. - 1218 грн. Згідно наказу ЛКП "Львівелектротранс" №54 від 20.02.2012р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" з 01.01.2012р. по 31.03.2012р. - 1073 грн. до 01.07.2012р. Наказом ЛКП "Львівелектротранс" №230 від 27.06.2012р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" з 01.01.2013р. - 1102 грн. Наказом ЛКП "Львівелектротранс" №320 від 04.09.2012р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" з 01.10.2012р. по 31.10.2012р. - 1118 грн. до 01.04.2013р. Наказом ЛКП "Львівелектротранс" №449 від 30.11.2012р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 1134 грн. до 01.06.2013р. Наказом ЛКП "Львівелектротранс" №06/а від 04.01.2013р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" з 01.01.2013р. - 1147 грн. до 01.07.2013р. Наказом ЛКП "Львівелектротранс" №543/а від 29.11.2013р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014р. - 1218 грн. до 01.06.2014р. В порушення вимог ст. 14 Закону України "Про оплату праці", яка передбачає, що норми колективного договору, які допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більше як шість місяців, а також аналогічного положення п.1.1.8. Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012р., п.3.2.1. Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015р., та ч.2 ст.97 КЗпП України, відповідач - ЛКП "Львівелектротранс" по спливу шести місяців не провів розрахунок тарифних ставок з мінімальної заробітної плати та проводив позивачу оплату праці з розрахунку мінімальної заробітної плати в розмірі 1102 грн. Відповідно до п. 5.2. Колективної угоди ЛКП "Львівелектротранс" на 2011-2013 роки та 2014-2015 роки та роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 05.01.2012р. №3/13-84-12 у випадку, після підвищення мінімальної зарплати підприємство не спроможне підвищити заробітну плату всіх працівників із збереженням співвідношень в оплаті праці, необхідно видати наказ по підприємству із обґрунтуванням фінансових складностей, які не дозволяють здійснити загальне підвищення зарплати, та вказати термін, на який переноситься підвищення тарифних ставок із збереження співвідношень в оплаті праці. При цьому, збереження співвідношень в оплаті праці, передбачене Колективним договором, має бути не пізніше, ніж через шість місяців після підвищення на законодавчому рівні мінімальної зарплати. Як вбачається із розрахунку не доплаченої заробітної плати за період з квітень-грудень 2013р. та січень-грудень 2014р. ЛКП "Львівелектротранс" заборговало позивачу 4 076,17 грн. та за роботу з січня 2015р. по березень 2015р. ЛКП "Львівелектротранс" заборговало позивачу 1 165,55 грн. З наведеного вбачається, що відповідачем не взято до уваги те, що відповідно до ст.ст.21, 22 Закону України "Про оплату праці" тап.12 Постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 5000грн., однак всупереч нормамст.60 ЦПК України такі вимоги позивачем не доведено. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 243,60 грн.

Outcome: partial