Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафор-Центр", третя особа - Харківська філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафор-Центр", у якій, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з ТОВ "Аквафор-Центр" на користь позивача суму середнього заробітку за період з 01 сернпя 2014 року по 01 січня 2015 року у розмірі 120000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 2008 року позивача було прийнято на посаду першого заступника Генерального директора Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» з окладом в розмірі 24000,00грн. З 14 по 31 позивач 2014 року не виходив на роботу у зв'язку із хворобою, з 01 червня по 31 липня 2014 року працював на підприємстві у звичному режимі. Однак 01 серпня 2014 року було зменшено заробітну плату до 1200,00 грн, оскільки, як стало пізніше відомо, наказом № 156 від 20 травня 2014 року Харківську філію ТОВ «Аквафор-Центр» було скорочено та виключено зі штатного розкладу зазначену посаду. Вважає, дії відповідача були незаконними та таким, що порушують права, оскільки жодних попереджень щодо ліквідації, реорганізації або скорочення штату не вручалось, переважне право на залишення на роботі відповідачем не розглядалось, будь-яка інша посада при звільнення не пропонувалась. Крім того, станом на 01 серпня 2014 року будь-якого нового штатного розкладу відповідачем затверджено не було, економічне обґрунтування скорочення посад чи штату працівників не надано, не погоджено звільнення з профспілковим комітетом. Тому, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що позивач про зменшення заробітної плати дізнався приблизно 12 вересня 2014 року. Наказ генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. від 20.05.2014 року № 156 не оскаржував, оскільки не був обізнаний про його існування. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, не заперечувалось сторонами у справі та підтверджено показами свідків, позивача було прийнято на посаду першого заступника Генерального директора Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» з посадовим окладом 20000 грн. Відповідно до наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. від 12.05.2014 року № 142 «Про проведення організаційних заходів», у зв'язку із скрутним фінансовим становищем на підприємстві, з метою мінімізації витрат та запобіганню збитків на підприємстві було прийнято рішення зокрема про проведення скорочення штату працівників та про персональне повідомлення під особистий підпис працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату. Згідно наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. від 20.05.2014 року № 156 «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу» прийнято рішення про скорочення та виключення зі штатного розкладу на поточний рік посаду першого заступника генерального директора - директор Харківської філії в кількості 1 штатна одиниця. Допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], Гриненко Т.Ю. та [PERSON] пояснили, що у зв'язку з прийняттям рішення щодо припинення діяльності Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», до м. Харкова прибула комісія у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з метою проведення інвентаризації майна, збору цінностей та попередження щодо скорочення штату працівників. 13.05.2014 року вказана комісія не була допущена Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр». У зв'язку з цим, 14.05.2015 року до м. Харкова прибула генеральний директор ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. В цей же день у присутності комісії [PERSON] було усно повідомлено про майбутні скорочення та зменшення його заробітної плати. Однак, копія наказу про скорочення штату йому вручена не була, оскільки вказаний наказ був виданий тільки 20.05.2014 року. Також свідки пояснили, що заробітна плата [PERSON] до скорочення штату працівників складала 20000 грн. Як було встановлено, з метою попередження позивача про наступне вивільнення 21.05.2014 р. на домашню адресу [PERSON] було відправлено рекомендований лист з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20.05. 2014 р. Вказаний лист повернутий по закінченню терміну зберігання. 21.05.2014 р. на адресу Харківської філії ([PERSON].) було відправлено рекомендований лист з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20.05.2014 р. та ін. Вказаний лист отримав уповноважений представник Попов 24.05.2014 р. 20.05.2014 р. на домашню адресу [PERSON] було відправлено цінний лист з описом вкладення з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20 травня 2014 р. Вказаний лист повернутий по закінченню терміну зберігання. 21.05.2014 р. на адресу Харківської філії ([PERSON].) було відправлено цінний лист з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20 травня 2014 р. та ін. Вказаний лист повернутий по закінченню терміну зберігання. 22.05.2014 р. на домашню адресу [PERSON] було відправлено телеграму з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу. Телеграма позивачу не вручена з поміткою квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'являється. 26.05.2014 р. на домашню адресу [PERSON] було відправлено цінний лист з описом вкладення з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20 травня 2014 р. Вказаний лист повернутий по закінченню терміну зберігання. 26.05.2014 р. на адресу Харківської філії ([PERSON].) було відправлено цінний лист з попередженням про зміну його посади і розміру посадового окладу та копіями наказів № 142 від 12.05.2014 р. та № 156 від 20 травня 2014 р. та ін. Вказаний лист повернутий по закінченню терміну зберігання. 27.05.2014 р. на адресу Харківської філії було відправлено телеграму з вимогою до [PERSON] та інших працівників, прибути до ТОВ "Аквафор-Центр" (м. Київ) для вирішення організаційних питань. Телеграма не вручена з поміткою ТОВ зачинено, за повідомленням за телеграмою не з'являються. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачем приймалися міри до вручення позивачу наказу № 156 від 20.05.2014 року про майбутнє вивільнення та попередження про це, однак вказані документи персонально позивачу вручені не були. Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при цьому враховується переважне право на залишення на роботі. Одночасно з попередженням про вивільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, при відсутності роботи чи відмови працівника від переведення на іншу роботу, останній за своїм розсудом звертається за допомогою до держаної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Судом встановлено, що доводи позивача стосовно того, що відповідачем будь-яка інша посада при звільнення позивачу не пропонувалась не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] було переведено з 01.08.2014 року на посаду директора Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» з посадовим окладом 1250 грн., що підтверджується штатним розкладом від 01.08.2014 року. Окрім того, позивач продовжує працювати та отримувати заробітну плату, зокрема йому була нарахована заробітна плата за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року, що підтверджується довідкою про доходи вих. №906 від 20.02.2015 року. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як було встановлено в судовому засіданні, наказ генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» №156 від 20.05.2014 року оскаржено не було, на даний час зазначений наказ є чинним. Позовних вимог щодо його скасування позивачем та його представником заявлено не було, хоча представнику позивачу було роз'яснено право уточнення позовних вимог, однак остання таким правом не скористалась. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки посаду, на якій працював позивач було скорочено відповідно до наказу №156 від 20.05.2014 року, який на даний час є чинним, оскаржений не був, а самого позивача було переведено на іншу посаду з заробітною платою у розмірі 1250 грн., яку останній отримує у повному обсязі, що не заперечувалось представником позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed