Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Рахівської районної державної адміністрації про скасування розпорядження про звільнення з посади, поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що вона перебувала на різних посадах Рахівського територіального центру управління праці та соціального захисту населення Рахівської РДА. Розпорядженням голови Рахівської РДА №145 від 07.06.2011 року, призначена на посаду директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування управління праці та соціального захисту населення Рахівської РДА. Розпорядженням № 137/05 від 30.12.2013 року переведена на посаду директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА. Розпорядженням № 49/04 від 14.04-р. 2015 року, т.в.о голови Рахівської РДА [PERSON] її звільнено з посади директора Рахівського територіального центу соціального обслуговування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме, за одноразове грубе порушення нею своїх трудових обов`язків. Згідно листа управління соціального захисту населення Рахівської РДА №990/06/07 від 31.03.2015 року, 23.03.2015 року т.в.о. голови Рахівської РДА Закарпатського управління соціального захисту населення Рахівської РДА, Закарпатської області, було видано доручення №03-09/9 "про вивчення фактів у скаргах громадян району щодо грубих порушень у діяльності Рахівського та Ясінянського територіальних центрів ". В межах виконання доручення, начальником управління соціального захисту населення Рахівської РДА [PERSON], начальником відділу соціальних допомог та компенсацій УСЗН РДА [PERSON], головним спеціалістом відділу праці та соціальних зв`язків [PERSON] було здійснено виїзд в с.Росішка, Рахівського району, Закарпатської області. Метою виїзду комісії було вивчення фактів викладених у скаргах соціального працівника Рахівського територіального центру [PERSON] та громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] В листі зазначено, що вона зі своїми підлеглими, відвідуючи підопічних центру без відома та присутності соціального працівника [PERSON], вчинила неправомірні дії, які принижують людську честь та гідність підопічних, внаслідок чого, у підопічного [PERSON] погіршився стан здоров`я, а подопічний [PERSON] помер від психологічних переживань, які виникли внаслідок того, що вона з працівником центру фотографувала його та засуджувала за безлад в будинку. Окрім того, в листі зазначено, що вона проявляє зверхність та упередженість щодо соціального працівника [PERSON] та при цьому керується, начебто партійними вподобаннями. Також, в листі зазначено, що її призначення на посаду є випадковим, без врахування кваліфікаційних вимог, зокрема 5-ти річного стажу на керівних посадах. Однак, зазначаючи її недостатній кваліфікаційний рівень, службові особи УСЗН РДА не врахували те, що в період з 26.11.2012 року по 30.11.2012 року вона пройшла курс підвищення квалафікації директорів територіальних центрів соціального обслуговування населення. Вважає, що дані твердження не відповідають дійсності, є надуманими, зроблені на підставі суб`єктивного неприязного ставлення з метою усунення її з посади директора центру. Рішення про її звільнення прийнято без здійснення належної перевірки тверджень викладених в листі. Також зазначає, що в розпорядженні про її звільнення з посади директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА не вказана суть допущених нею порушень своїх трудових обов`язків, зміст листа №990/06-07 від 31.03.2015 року про допущені нею порушення не відповідає дійсності. Вважає, що нею пропущено строк позовної давностів для звернення до суду з позовом з поважних причин, оскільки на розгляді в суді вже перебувала справа за її позовом про поновлення її на роботі, однак рішенням апеляційного суду Закарпатської області їй відмовлено в задоволенні позову в зв`язку з зверненням до суду з позовом до неналежного відповідача. На підставі наведеного, просить поновити їй строк для звернення до суду з позовом, визнати незаконним звільнення її з посади директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА, Закарпатської області, скасувати розпорядження т.в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації № 49/04 від 14.04. 2015 року про звільнення її з посади директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування Рахівської РДА. Поновити її на посаді директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування Рахівської РДА. Стягнути з Рахівської РДА на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.04.2015 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні, позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Вважають, що [PERSON] звільнена з посади директора Рахівського теритріального центру незаконно, з надуманих мотивів, тому таке є незаконним. Також просять поновити строк звернення до суду, оскільки вважають що такий пропущено позивачкою з поважних причин. Представник відповідача - Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, голова Рахівської РДА надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їх представника, рішення прийняти на розсуд суду. Представники Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської районної державної адміністрації - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. На їх думку, процедура звільнення позивачки з посади є законною, такою, що відповідає пункту 10 Положення про Рахівський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА, а саме, звільнення було проведено після погодження департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації (лист-погодження від 03.04.2015 року № 469/01-22). Тільки після такого погодження Рахівською РДА було видано розпорядження про звільнення [PERSON] з займаної посади, отже з юридичної точки зору, процедура звільнення повністю дотримана та відповідає закону. Твердження позивачки про те , що інформація, зазначена в листі управління соціального захисту населення Рахівської РДА № 990/06/07 від 31.03.2015 року, в частині помилковості призначення в зв`язку з відсутністю пятирічного стажу роботи на керівній посаді є надуманою та такою, що невідповідає дійсності, оскільки жодних доказів стосовно наявності в позивача необхідного стажу на момент призначення на посаду директора Рахівського терцентру не надано. Згідно свідоцтва № 5 від 30.11.2012 року позивачка проходила лише курси підвищення кваліфікації. Звертають увагу суду на те, що Рахівський територіальний центр жодного впливу на прийняття рішень стосовно призначення чи звільнення директорів центру не має. Звільнення [PERSON] відбулося згідно розпорядження голови Рахівської РДА від 14.04.2015 року № 49/04-р, яке прийнято законно та повністю відповідає процедурі, визначеній чинним законодавством України. Рахівським терцентром виконано це розпорядження в частині виплати позивачці компенсації та проведення розрахунку при звільненні. З наведених підстав, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог, взявши до уваги заперечення, додане до матеріалів справи. Також просять суд застосувати строк позовної давності в даній справі, оскільки вважають що такий пропущений позивачкою без поважних причин. Допитана в ході судового слідства свідок [PERSON], показала суду, що до Рахівської РДА надходили усні та письмові скарги громадян на директора Рахівського територіального центру - [PERSON] На підставі доручення голови Рахівської РДА від 23.03. 2015 року, комісією, до складу якої входила і вона, було проведено перевірку фактів викладених у скаргах громадян. Під час відвідування одиноких [PERSON], [PERSON]та [PERSON] встановлено, що директор [PERSON], [PERSON] та [PERSON], самовільно фотографували будинок та подвір"я громадянки [PERSON], без її дозволу. Вказані працівники Рахівського терцентру з"явилися без соціального працівника с. Росішки [PERSON], що викликало у підопічних страх та непорозуміння, подальшу відмову від соціального обслуговування Рахівським територіальним центром. Підопічні Рахівського ТЦ [PERSON] та [PERSON] скаржилися на прояви з боку працівників терцентру [PERSON], [PERSON] та директора [PERSON], зверхності, неповаги. Також, в ході проведення перевірки було встановлено, що під час відвідування одиноких, [PERSON] та її підлеглі давали підписувати підопічним якісь документи, ніхто не знав зміст підписаних документів. Від психологічних переживань 30.03.2015 року, помер громадянин [PERSON], якого [PERSON] з підлеглими фотографували та осуджували за безлад в будинку. Свідок [PERSON], показала суду, що вона являється соціальним працівником в с. Росішка. Про проведення обстеження підопічних громадян у с. Росішка, позивачка [PERSON], її, як соціального робітника с. Росішки, жодним чином не повідомляла, обстеження провели у її відсутності, що являється порушенням. Вказані обстеження проводились позивачкою не по графіку. Однак, їй відомо, шо під час проведення перевірки, [PERSON] разом з іншими працівниками поводились зухвало з підопічними центру, без дозволу фотографували їх оселі та подвір`я. Після такої перевірки одна з підопічних взагалі відмовилась від послуг центру, а [PERSON] - помер. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.41 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) крім підстав, передбачених\~статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.27\~постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", на підставі п.1\~ст.41 КЗпП\~за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Судом встановлено, що розпорядженням голови Рахівської районої державної адміністрації № 145 від 07.06. 2011 року, [PERSON] призначено на посаду директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області. На підставі розпорядження голови Рахівської РДА від 30.12. 2013 року № 137/05 [PERSON] за її згодою, переведено з посади директора Рахівського територіального центру управління праці та соціального захисту Рахівської РДА на посаду директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування Рахівської РДА. Розпорядженням т.в.о. голови Рахівської РДА № 49/04-р від 14.04. 2015 року, [PERSON] звільнено з посади директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування Рахівської РДА за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою для видачі розпорядження про звільнення [PERSON] з роботи стали: лист управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 31.03. 2015 року № 990/06-07, лист-погодження департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації від 03.04. 2015 року № 469/01-22, акт, складений працівниками райдержадміністрації від 02.04. 2015 року, лист Рахівського територіального центру соціального обслуговування Рахівської РДА від 02.04. 2015 року № 64/01-12. Одноразовим грубим порушенням позивачкою трудових обов'язків стало те, що 12.03. 2015 року, комісією територіального центру, яку очолювала [PERSON], без згоди підопічних громадян,було проведено обстеження матеріально-побутових умов одиноких громадян с. Росішка, Рахівського району, Закарпатської області. Під час проведення даного обстеження, без згоди підопічних громадян, здійснювався огляд їх майна, будинків, проводилося відповідне фотографування. У процесі проведення обстеження, [PERSON] поводила себе грубо, зухвало та некоректно, ганьбила підопічних. Крім того, обстеження було проведено комісією не у повному її складі, лише трьома працівниками Рахівського ТЦ, зокрема, його директором [PERSON] та праціниками [PERSON], [PERSON] У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених на підставі\~п. 1 ст. 41 КЗпП, суди з'ясовують, чи мало місце порушення працівником своїх трудових обов'язків. Для цього перевіряють коло цих обов'язків та визначають, які саме обов'язки порушено працівником, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору на підставах, визначених законом. Порушення стосується трудових обов'язків працівника. Трудові обов'язки визначаються в посадовій інструкції, положенні, статуті, трудовому договорі (контракті), cпеціальні нормативно-правові акти також містять низку обов'язків, які покладаються на працівників. Так, згідно п. 11 Положення про Рахівський територіальний центр соціального обслуговування Рахівської РДА, затвердженого розпорядженням Рахівської РДА від 11.12. 2013 року № 384, директор територіального центру організовує роботу територіального центру, несе персональну відповідальність за виконання покладених на центр завдань. Пунктом 5 Розділу Положення «Перелік соціальних послуг, умови та порядок їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування», у разі потреби, за згодою громадян, яким надаються згідно Положення соціальні послуги, з метою визначення додаткової потреби у натуральній чи грошовій допомозі проводиться обстеження їх матеріально-побутових умов. Для цього, створюється комісія, до складу якої входить не менш як три особи (завідувач, заступник завідувача) відділення, соціальний працівник та соціальний робітник. У ході судового розгляду встановлено, що обстеження підопічних громадян проводилося працівниками територіального центру у складі трьох осіб директора [PERSON], соціальних працівників - [PERSON], [PERSON] До проведення обстеження не було залучено соціального робітника с. Росішки, Рахівського району, Закарпатської області [PERSON] Вказане ствердила [PERSON], яка була допитана в ході судового слідства та сама позивачка . Наведена обставина підтверджується також листом управління соціального захисту населення Рахівської РДА від 31.03. 2015 року № 990/06-07, складеним за результатами проведення комісією УСЗН Рахівської РДА, перевірки фактів порушень у діяльності Рахівського територіального центру, доповідною запискою секретаря Росішківської сільської ради від 26.03. 2015 року. Також судом достовірно встановлено, що в ході проведення обстеження підопічних громадян у с. Росішка, директором Рахівського територіального центру [PERSON], яка очолювала комісію, без згоди громадян, проводився огляд їх речей, житла, а також мав місце факт фотографування житлових приміщень громадян під час проведення обстеження. Позивачкою жодних доказів на протилежне не надано. В матералах справи відсутні докази надання згоди громадян на огляд їх житла, речей, проведення відповідного фотографування, чи самої згоди на таке обстеження, у зв'язку з чим, суд констатує наявність порушення з боку директора Рахівського ТЦ під час проведення обстеження, недотримання нею установчих документів територіального центу, та індивідуального акта посадової інструкції. Зміст усних скарг громадян с. Росішки [PERSON], [PERSON], житлові умови яких також були обстежені працівниками ТЦ, наведений у листі УСЗН від 31.03. 2015 року. У відповідності п. 3 Положення про Рахівський територіальний центр, територіальний центр проводить свою діяльність на принципах, зокрема, гуманності, соціальної справедливості, законності, відповідальності за дотримання етичних та правових норм. Таку ж норму містить і ст. 3 Закону України «Про соціальні послуги». Згідно ст. 10 Закону «Про соціальні послуги», при одержанні соціальних послуг громадяни мають право на: поважливе і гуманне ставлення з боку суб'єктів, що надають соціальні послуги; вибір установи та закладу, а також форми соціального обслуговування; інформацію щодо своїх прав, обов'язків та умов надання соціальних послуг; згоду на соціальні послуги; відмову від соціальних послуг; конфіденційність інформації особистого характеру, що стала відомою суб'єкту, який надає соціальні послуги; захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі в судовому порядку. На підставі наведеного, суд вважає, що у діях позивачки, під час реалізації нею своїх посадових обов`язків присутні ознаки грубого порушення трудових обов'язків, та вищевказані порушення свідчать про наявність умислу в діях [PERSON], оскільки обстеження проведено свідомо без повного складу комісії, яку вона очолювала, під час обстеження, було порушено основоположні засади здійснення діяльності з надання соціальних послуг. Згідно роз'яснень (п.22), викладених у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~із подальшими змінами у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.\~40\~і п. 1 ст.\~41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП України \~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Звільнення за\~п. 1 ст. 41 КЗпП України\~є дисциплінарним стягненням і має проводитись із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень згідно з чинним законодавством. Відповідно до\~статті 148 КЗпП\~дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку. Судом встановлено, що на засіданні сесії Рахівської районної ради 23.03.2015 року, депутатом районної ради [PERSON], було оголошено скаргу громадянина [PERSON] на діяльність директора Рахівського ТЦ [PERSON] На даній сесії, як вбачається з протоколу засідання, були присутні в.о. голови Рахівської РДА [PERSON] та начальник УСЗН Рахівської РДА [PERSON]Ю, отже, саме день 23.03. 2015 року є днем виявлення проступку, оскільки про нього стало відомо відповідним посадовим особам роботодавця. Згідно ст. 149 КЗпП, перед тим як застосувати дисциплінарне стягнення, роботодавець (в особі керівника підприємства або власника (його представників), якщо йдеться про вчинення грубого порушення керівником) повинен з'ясувати причини й обставини вчинення проступку. Для цього він має\~зажадати від працівника письмових пояснень. Вказана норма під час проведення звільнення [PERSON], була дотримана, про що вказують наявні у справі акти від 02.04.2015 року та від 03.04. 2015 року. У відповідності до ч. 4 ст. 149 КЗпП, дисциплінарне стягнення оголошується у наказі (розпорядженні) та повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається із розпорядження про звільнення від 14.04. 2015 року, таке не містить підпису [PERSON] про ознайомлення з розпорядженням, однак, актом представників Рахівської РДА від 14.04.2015 року, стверджено факт відмови [PERSON] від ознайомлення з розпорядженням про звільнення та, відповідно, відмову від підпису про ознайомлення з розпорядженням. Окрім того, відповідно до п.1.1 Посадової інструкції директора Рахівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА, директор центру призначається на посаду і звільняється головою державної адміністрації за пропозицією начальника управління соціального захисту населення Рахівської РДА, за погодженням із директором департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Відповідно до листа №469/01-22 від 03.04.2015 року, звільнення [PERSON] було проведено за погодженням директора депертаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА - [PERSON] На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що процедура звільнення [PERSON] роботодавцем дотримана, оскільки вона допустила дисциплінарний проступок, за вчинення якого її, як керівника, притягнуто до дисциплінарного стягнення у виді звільнення, згідно п. 1 ст. 41 КЗпП. Представником відповідача - [PERSON] було подано суду клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки такий, на її думку, пропущено без поважних причин. З Ухвали ВССУ від 23 січня 2013 по справі №6-44041св12 вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин цього строку суд може поновити цей строк. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 6 (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. Таким чином, відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Отже, в даному випадку, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за безпідставністю позову, з обставин наведених вище. На підставі ст. 88 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок Держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed