Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона одружилася 9 лютого 1993 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній. За час перебування у шлюбі ними з відповідачем було збудовано житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який підлягає розподілу між ними як колишнім подружжям. Про те, що будинок збудований у шлюбі і являється спільним майном подружжя свідчить рішення Чумалівської сільської ради від 20 березня 2001 року про надання дозволу відповідачу [PERSON] на перебудову старого житлового будинку [ADDRESS] акт погодження меж земельної ділянки, акт перенесення меж в натурі, проект забудови земельної ділянки, абрис-схема земельної ділянки та будівельний паспорт. Відповідно до технічного паспорту спірний житловий будинок є двохповерховим, загальною площею 196,70 кв.м., в яку входить житлова площа 63,50 кв.м., допоміжна 93,50 кв.м. та надвірні споруди. Загальна вартість житлового будинку та надвірних споруд складає 665107 гривень. Станом на день звернення до суду з позовною заявою спірний житловий будинок підлягає державній реєстрації у державному реєстрі речових прав, але відповідач [PERSON] не бажає його реєструвати, оскільки перебуває за кордоном і не бажає повертатися, а без відповідача зареєструвати житловий будинок вона не може, а тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. З урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати будівельні матеріали, які були використані при будівництві житлового будинку по [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], розділити між ними дані будівельні матеріали в рівних долях по ? частині та визнати її власником ? будівельних матеріалів, які були використані при будівництві житлового будинку по [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, додатково пояснивши, що оскільки на даний час житловий будинок недобудований, а тому не можливе набуття права власності на нього. Оскільки будівельні матеріали, які були використані на побудову будинку, є спільним майном подружжя, вони підлягають поділу. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав з врахуванням уточнених вимог визнав та проти їх задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] 9 лютого 1993 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Згідно рішення 16-ї сесії 23-го скликання Чумалівської сільської ради від 20.03.2001 року [PERSON] надано дозвіл на перебудову на старому місці по [ADDRESS], на земельній ділянці 0,30 га., між сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). На підставі вказаного рішення Чумалівської сільської ради від 20.03.2001 року [PERSON] було видано дозвіл на право виконання будівельних робіт №146 від 29.10.2001 року, згідно якого йому дозволяється приступити до будівництва одноповерхового індивідуального житлового будинку згідно з планом забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.19). Згідно акту по перенесенню в натуру меж земельної ділянки від 29.08.2001 року землевпорядником Чумалівської сільської ради було перенесено в натурі земельну ділянку, загальною площею 0,30 га., наданої [PERSON] для індивідуального будівництва по [ADDRESS] (а.с.22). В листі Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації від 09.09.2015 року за №07/138 зазначено, що згідно технічного паспорту від 16.03.2015 року, технічного обстеження та наявної інформації від власника житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] закінчений будівництвом в 2005 році та готовий до експлуатації. Довідкою виконкому Чумалівської сільської ради від 20.10.2015 року за №1513 стверджено, що вулицю К.Маркса на підставі рішення дев'ятої сесії Чумалівської сільської ради від 18.12.2007 року було перейменовано на Духновича (а.с.99).. На даний час позивачкою [PERSON] виготовлено проект технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований в [ADDRESS] (а.с.9-14). Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11, ч.1 ст. 57 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України визначено, що майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 368, 369, 370 Цивільного кодексу України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року за №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов"язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. За змістом частин 1-3 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як встановлено в судовому засіданні, сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 9 лютого 1993 року, після отримання дозволу на перебудову вчинили перебудову будинку по [ADDRESS], однак на час розгляду справи в суді в експлуатацію дане нерухоме майно не ввели та не провели його державну реєстрацію, а отже ще не набули право власності на житловий будинок. Оскільки сторони ще не набули право власності на будинок по [ADDRESS], суд вважає, що на даний час відповідно до вимог ч.3 ст.331 ЦК України позивач та відповідач є власниками матеріалів, які були використані в процесі будівництва зазначеного будинку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що невизнане право позивачки підлягає захисту, а тому позов слід задовольнити та визнати будівельні матеріали, які були використані при будівництві житлового будинку по [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], розділити між [PERSON] та [PERSON] спільне майно, а саме будівельні матеріали, які були використані при будівництві житлового будинку по [ADDRESS], в рівних долях по ? частині та визнати [PERSON], власником ? будівельних матеріалів, які були використані при будівництві житлового будинку по [ADDRESS]. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивачку.

Outcome: approved