Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник Позивача звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовом до [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 16 листопада 2016 року ПрАТ АСК «Скарбниця» уклала договір страхування транспортного засобу №32/14014/АТ/16. Страхувльником за договором виступає ТзОВ «Галка Лтд СП», об`єктом страхування - автомобіль марки «BMW д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] , 20.06.2017 року о 12.05 год., у м.Львові, по вул. Пластова,2 керуючи автомобілем "БМВ " н/з [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль "БМВ Х3" н/з [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми діями порушив п.п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року [PERSON] визнати винним за ст.124 КУпАП. 07.07.2017 року ТзОВ «Галка Лтд СП» звернулася до ПрАТ АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ АСК «Скарбниця» розглянула даний випадок та визналав такий страховим. На основі страхового акту №21/К/17 ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила страхове відшкодування в сумі 10 157, 48 грн., що підтверджується платіжним допученням №51 від 07.07.2017 р. 22.03.2018 року ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулася до ПрАТ АСК «Українська страхова група» з претензією про відшкодування шкоди у розмірі 10 157, 48 грн. ПрАТ АСК «Українська страхова група» відшкодувала завдані збитки у розмірі 9157,48 грн. Згідно укладеного полісу №АК/2495715 розмір франшизи становить 1000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , 20.06.2017 року о 12.05 год., у м.Львові, по вул. Пластова,2 керуючи автомобілем "БМВ " н/з [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль "БМВ Х3" н/з [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми діями порушив п.п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року [PERSON] визнати винним за ст.124 КУпАП. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль БМВ Х3" н/з [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, який був застрахований від 16 листопада 2016 року ПрАТ АСК «Скарбниця» на підставі договору страхування №32/14014/АТ/16. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу БМВ Х3" н/з [NUMBER] згідно звіту №ФД - 00155 становить 10157,48 грн. Згідно страхового акту розмір страхового відшкодування становить 10157,48 грн. Транспортний засіб БМВ " н/з [NUMBER] від 24.05.2017 р. застрахований в ПрАТ АСК «Українська страхова група» договір №2495715. 07.07.2017 року ТзОВ «Галка Лтд СП» як власник автомобіля БМВ Х3" н/з [NUMBER] , звернулася до ПрАТ АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ АСК «Скарбниця» розглянула даний випадок та визналав такий страховим. На основі страхового акту №21/К/17 ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила страхове відшкодування в сумі 10 157, 48 грн., що підтверджується платіжним допученням №51 від 07.07.2017 р. 22.03.2018 року ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулася до ПрАТ АСК «Українська страхова група» з претензією про відшкодування шкоди у розмірі 10 157, 48 грн. ПрАТ АСК «Українська страхова група» відшкодувала завдані збитки у розмірі 9157,48 грн. Згідно укладеного полісу №АК/2495715 розмір франшизи становить 1000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував позивачу розмір франшизи. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова № 4 від 01.03.2013р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст.1191 ЦК), а також ст.38 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст.27 Закону України Про страхування встановлено особливий правовий режим. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини мають ознаки регресу,із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення так як різниця відповідач не відшкодував в добровільному порядку позивачу розмір франшизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved