Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що вона з 10.09.1999 р. по 31.03.2006 p. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час шлюбу відповідачем [PERSON] було придбано наступне майно: згідно договору купівлі - продажу від 05.11.2002 р., зареєстрований в реєстрі за № 5878, частина квасильного цеху під літерою «Г», площею 152,0 кв.м, що за адресою: [ADDRESS]; та нежиле приміщення під літерою «В-1», цех 33, площею 70, 5 кв.м, цех 34, площею 31,9 кв.м, загальна площа яких складає 102,4 кв.м, що за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 30.09.2003 p., зареєстрований в реєстрі за № 2100. Вище вказані об'єкти нерухомості належать на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] Факти купівлі вище вказаних об'єктів, зазначає позивач, відповідач від неї приховав та до листопада 2012 р. про ці об'єкти [PERSON] про них не було відомо. Про наявність таких об'єктів позивачу стало відомо після того, як [PERSON] запропонував продати свою частину. Згодом, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] подарував [PERSON] вищевказані частки. Позивач вважає, що вона, як співвласник майна, що набуте під час шлюбу, повинна була б бути стороною правочину, що свідчило б про її волевиявлення та її внутрішню волю, на відчуження вищевказаних об'єктів нерухомості. Позивач вважає, що вона під впливом обману з боку її колишнього чоловіка надала йому згоду на відчуження майна, яке було набуте під час шлюбу, та навмисно [PERSON] не повідомив їй про наявність таких об'єктів нерухомості. У визначенні поняття обману позивач вважає замовчування існування об'єкту нерухомості з ціллю отримання згоди та подальшого відчуження шляхом оформлення договору дарування. Таку ознаку обману підкреслює сама згода - дозвіл на відчуження, в якій відсутні ознаки об'єктів нерухомості, які [PERSON] планував відчужити з метою позбавлення [PERSON] частки в спільній сумісні власності. Якщо [PERSON] було б відомо про наявність такого майна, а [PERSON] не замовчував його існування, то, зазначила позивач, такої згоди не підписала б. Заява про згоду [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за № 7904, приватним нотаріусом [PERSON] 26.09.2011 p., як правочин, який не відповідав її волевиявленню та її внутрішній волі. Підтвердженням цього є відсутність в заяві про згоду ідентифікації об'єкта нерухомості, а також характерних ознак волі на їх відчуження. Наявність заяви [PERSON] про згоду, яка була обов'язковою при вчиненні договору дарування на ім'я [PERSON], є невід'ємною частиною укладеного договору дарування. Враховуючи вищевикладене, позивач просить: 1. Скасувати та визнати недійсним односторонній правочин - заяву [PERSON] про згоду від 26 вересня 2011 p., засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 7904. 2. Визнати правочини: договір дарування 7/200 (сім двохсотих) частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану під літерою В-1 за адресою: [ADDRESS], від 20 грудня 2011 p., зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та договір дарування ? (однієї другої) частки нежилого приміщення - частина квасильного цеху під літерою «Г» за адресою: [ADDRESS], від 20 грудня 2011 p., зареєстрованого в реєстрі за № 10322, недійсними. Відповідачі, які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися. Згідно заперечення [PERSON] відповідач просить відмовити у задоволенні позову за наступних підстав. Дійсно, він перебував у шлюбі із [PERSON] в період з 10.09.1999 р. по 31.03.2006 р. У шлюбі було придбано частини вказаних у позові нежитлових приміщень по [ADDRESS] разом із [PERSON] на праві спільної часткової власності та однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 26.09.2011 р. [PERSON] дав згоду [PERSON] на розпорядження вказаною вище однокімнатною квартирою, а вона в свою чергу - дала [PERSON] згоду на розпорядження (продаж, обмін, дарування та інше) частинами приміщень по [ADDRESS]. Таким чином, вважає відповідач, він та позивач здійснили поділ не рухомого майна, придбаного ними за час шлюбу. Іншого, крім вищевказаного нерухомого майна (квартири та нежитлових приміщень), за час шлюбу - не існувало. Крім того, відповідач, посилаючись на рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 29.08.2013 р. у справі № 592/1228/13-ц, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів: договору дарування 7/200 частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та договору дарування ? частини нежилого приміщення, частина квасильного цеху від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 10322, недійсними, виділенні [PERSON] 35/2000 частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану під літерою В-1 за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2100, та ? частки нежилого приміщення, частини квасильного цеху під літерою "Г" за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 5878, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], просить закрити провадження по даній справі. Третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10.09.1999 р., який 31.03.2006 р. був розірваний, що також підтвердив відповідач у своєму запереченні проти позову (а.с. 5, 39-41). Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.11.2002 р. [PERSON] придбав разом з [PERSON] на праві спільної часткової власності (в рівних частинах кожний) у ТОВ "Центр" нежитлове приміщення, площею 152,0 кв.м, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). 30.09.2003 року [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу купив разом з [PERSON] на праві спільної часткової власності (в рівних частинах кожний) у ТОВ "Дельф" нежитлове приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). 26.09.2011 р. [PERSON] оформила нотаріально посвідчену заяву, в якій надала свою згоду колишньому чоловіку [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду, позичку, заставу, іпотеку), а також в разі необхідності подарувати на ім'я [PERSON] будь-яке нерухоме та рухоме майно, яке було придбане за час їхнього шлюбу та оформлене на її чи його ім'я за ціну та на умовах, визначених договорами на його власний розсуд, без витребування від неї будь-яких додаткових згод на це. (а.с. 12). 20.12.2011 р. [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору дарування подарував [PERSON] 7/200 частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 20.12.2011 р. [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору дарування подарував [PERSON] ? частку нежилого приміщення, частина квасильного цеху, загальною площею 152,0 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Факт того, що відповідач приховував від позивача наявність спірного майна підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який разом із [PERSON] придбавав спірне майно. Згідно рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 29.08.2013 р. у справі № 592/1228/13-ц, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів: договору дарування 7/200 частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та договору дарування ? частини нежилого приміщення, частина квасильного цеху від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 10322, недійсними, виділенні [PERSON] 35/2000 частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану під літерою В-1 за договором купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 2100, та ? частки нежилого приміщення, частини квасильного цеху під літерою "Г" за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 5878, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що 26.09.2011 р. [PERSON] оформила нотаріально посвідчену заяву, в якій надала свою згоду колишньому чоловіку [PERSON] розпоряджатися майном, яке придбане за час їхнього шлюбу. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.10.2013 р. рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 29.08.2013 р. у справі № 592/1228/13-ц - залишено без змін (а.с. 42-43, 44-45). Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частина 1 ст. 230 ЦК України передбачає, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів (п. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, а саме про скасування та визнання недійсним одностороннього правочину - заяву [PERSON] про згоду від 26 вересня 2011 p., засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 7904; визнання правочинів: договір дарування 7/200 (сім двохсотих) частин нежилого приміщення, загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану під літерою В-1 за адресою: [ADDRESS], від 20 грудня 2011 p., зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та договір дарування ? (однієї другої) частки нежилого приміщення - частина квасильного цеху під літерою «Г» за адресою: [ADDRESS], від 20 грудня 2011 p., зареєстрованого в реєстрі за № 10322, недійсними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів дольовому порядку на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved