Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «Свендем», в якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 27/100 частин торгівельного павільйону за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що йому належить на праві приватної власності 73/100 торговельного павільйону по [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23318. Позивач зазначає, що 27/100 частин торговельного павільйону належить ТОВ "Свендем", яке було власником даного павільйону в цілому до посвідчення угоди по продажу з позивачем. [PERSON] вказує, що основні приміщення (два торгівельні зали та туалет) належать йому за вказаним вище договором. За домовленістю з ТОВ "Свендем" залишення у власності відповідача маленької частини павільйону було викликане необхідністю мати юридичну адресу по [ADDRESS]. Позивач посилається також на те, що з моменту посвідчення угоди купівлі-продажу, тобто з 13 грудня 2004 року він більше ніколи не бачив представників ТОВ "Свендем", не спілкувався з ними, сумлінно використовував торговельний павільйон в цілому, сплачував комунальні платежі, робив ремонтні роботи. З посиланням на положення частини 1 ст. 344 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивач вважає, що є підстави для визнання за ним права власності за набувальною давністю на 27/100 спірного павільйону, оскільки, починаючи з 2004 року, він добросовісно, відкрито та безперервно володів усім торгівельним павільйоном, в тому числі і часткою відповідача ТОВ "Свендем", по [ADDRESS], утримував її, підтримував в належному стані тощо. У судове засідання [PERSON] не з'явився, однак подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач ТОВ "Свендем" про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу зареєстрованого місцезнаходження даної юридичної особи, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак у жодне судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на праві приватної власності належить 73/100 частини торговельного павільйону по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23318. Відповідно до умов вказаного договору у власність [PERSON] перейшли приміщення 3, 3а - торгівельні зали, 5 - туалет загальною площею 82,7 кв.м. З витребуваної ухвалою суду інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 19.09.2014 року 27/100 торговельного павільйону за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу ТОВ "Свендем" (а.с. 36 на звороті). Спірний павільйон має загальну площу 113 кв.м та у власності відповідача перебувають наступні приміщення: 1 - коридор площею 1,4 кв.м, 2 - охорона площею 7,8 кв.м, 7 - кабінет площею 8,4 кв.м, 8 - склад площею 11,4 кв.м, 9 - комора площею 1,3 кв.м. Зі змісту позовної заяви слідує, що за домовленістю позивача із ТОВ "Свендем", залишення у власності відповідача незначної частини павільйону було викликане необхідністю ТОВ "Свендем" мати юридичну адресу по [ADDRESS]. З позову також слідує, що з моменту посвідчення угоди позивач [PERSON] більше ніколи представників ТОВ "Сведем" не бачив, не спілкувався з ними, та сумлінно використовував торговельний павільйон в цілому, сплачував комунальні платежі, робив ремонтні роботи тощо. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. З огляду на зміст позовних вимог та з урахуванням відсутності відповідача у судових засіданнях та будь-яких обґрунтованих заперечень з його боку, суд виходить з того, що позивач [PERSON], починаючи з 13 грудня 2004 року, тобто понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє торгівельним павільйоном по [ADDRESS], в тому числі і тією частиною, яка належить на праві власності відповідачу ТОВ "Свендем", утримує її, підтримує в належному стані, а тому суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ст. 344 ЦК України та визнати за позивачем право власності на 27/100 торговельного павільйону за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved