Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.04.2012 року він уклав кредитний договір із ПАТ «ВТБ БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія "Аланд" на підставі договору про відступлення права вимоги № 02/10/2019 від 02.10.2019 року. 10.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 30322 про стягнення з боржника [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд» 38761 грн. 87 коп. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не отримував письмову вимоги кредитора про усунення порушень основного зобов`язання та не доведено безспірність заборгованості за договором. Він не мав можливості оспорювати суму боргу та здійснювати своє право на захист. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований у реєстрі за № 30322, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати понесені на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглядати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності з урахуванням фактичних доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено під час судового розгляду,04.04.2012 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «ВТБ БАНК», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія "Аланд" на підставі договору про відступлення права вимоги № 02/10/2019 від 02.10.2019 року (а.с.59-63). Відповідно до копії заяви від 03.12.2019 року про вчинення виконавчого напису, директор ТОВ «ФК`Аланд» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. з проханням вчинити виконавчий напис про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд» 38761 грн. 87 коп. (а.с.57). 10.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 30322 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд» 38761 грн. 87 коп. (а.с.35). Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, який набрав чинності 07 березня 2012 року (далі Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2. ст. 1 гл. 16 Порядку). Відповідно до п. 3.2. ст. 3 гл. 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Пунктом 3.5. ст. 3 гл. 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Згідно з п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передач; або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В правовій позицію, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року за № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Так, у виконавчому написі від 10.12.2019 року, зареєстрованому у реєстрі за № 30322 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд» 38761 грн. 87 коп. вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 25.07.2018 року по 23.10.2019 року (а.с.35), що суперечить копії виписки з рахунку боржника [PERSON] , де його заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Аланд» складає 38761 грн. 87 коп. станом на 03.12.2019 року (включно) (а.с.58). Крім того, за відсутності відомостей про отримання позичальником досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, не можна вважати, що визначена в цій вимозі заборгованість є безспірною. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини щодо їх не дотримання під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, [PERSON] поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 18.12.2020 року (а.с.14) та на правничу допомогу у сумі 3000 грн. 00 коп., що підтверджуються квітанцією - угодою № 46 від 03.12.2020 року на суму 3000 грн. 00 коп. (а.с. 4). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved