Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач, уточнюючи вимоги, просить суд : визнати незаконним наказ ТОВ "Експерт Центр Юніон" від 14 серпня 2015 року №19к про звільнення його з роботи з 14 серпня 2015 року за ст. 40 п.4 КЗпП України, за прогул без поважних причин; зобов'язати ТОВ "Експерт Центр Юніон" змінити формулювання причини та дату його звільнення з посади водія автотранспортних засобів з 14 серпня 2015 року зі ст. 40 п.4 КЗпП України на 25 серпня 2015 року за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, з дня видачі йому трудової книжки; стягнути з ТОВ "Експерт Центр Юніон" на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату 2500 грн. за липень 2015 року та серпень 2015 року, по день звільнення 25.08.2015 року та 5000 грн. за завдану моральну шкоду; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць мотивуючи тим, що з 27.04.2015 року по 29.06.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем в якості водія, оскільки 15.06.2015 року надав колишньому директору товариства заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. У зв'язку з цим, з 30.06.2015 року до роботи не приступав. Не отримавши ніяких повідомлень з приводу звільнення, 06.07.2015 року знову звернувся з заявою до колишнього керівника ТОВ "Експерт Центр Юніон" з приводу направлення поштою належним чином оформлену трудову книжку та копії наказів про прийняття та звільнення з роботи. 17.07.2015 року надійшло повідомлення без підпису про необхідність з'явитись до відповідача та отримати трудову книжку та належну заробітну плату 20.07.2015 року. 24.07.2015 року отримав повідомлення від відповідача за №16 від 22.07.2015 року де йшла мова про необхідність з'явитись за заробітною платою та трудовою книжкою, дачі пояснень з приводу відсутності на роботі з попередженням про можливе звільнення за ст. 40 КЗпПУ за прогули. 18.08.2015 року отримав повідомлення від відповідача за №22 від 14.08.2015 року про звільнення з роботи з посади водія згідно наказу №19к від 14.08.2015 року на підставі ст. 40 п.4 КЗпПУ та вимогою з'явитись за трудовою книжкою або дати згоду направити її поштою і що заробітна плата перерахована. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки був звільнений за прогули безпідставно, його діями було завдано моральну шкоду, оскільки відчував моральні страждання, внаслідок незаконного звільнення втратив спокій, нормальні життєві зв'язки, погіршився сон, докладав додаткові зусилля для організації життя, соромно було спілкуватися з друзями з причин звільнення, не міг працевлаштуватись. Під час розгляду справи вказав, що частину заробітної плати отримав, а також 25.08.2015 року отримав трудову книжку. Відповідач позов визнав частково, його представник вказав, що дійсно між позивачем та колишнім керівником ТОВ "Експерт Центр Юніон" виникли неприязнені стосунки і він був звільнений. Позовні вимоги в частині визнання наказу про звільнення незаконним, зміни формулювання причини та дати звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати визнають. Що стосується завданої моральної шкоди, вважають її розмір завищеним, погоджуються з відшкодуванням завданої моральної шкоди в розмірі 100 грн.. Третя особа до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Наказом №27/04/15-06к від 27.04.2015 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду водія автотранспортних засобів з 27.04.2015 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с.3,40). 06.07.2015 року позивачем направлено директору ТОВ "Експерт Центр Юніон" заяву про направлення поштою належним чином оформлену трудову книжку та копії наказів про прийняття та звільнення з роботи (а.с.4,41). На а.с.5,44 мається повідомлення позивачу з прізвищем колишнього керівника ТОВ "Експерт Центр Юніон" без підпису, дати та номеру, прибути до відповідача для отримання трудової книжки та належної заробітної плати 20.07.2015 року о 10.00. 17.07.2015 року позивач повідомив директора ТОВ "Експерт Центр Юніон" про те, що після звільнення 15.06.2015 року не отримав трудову книжку та копії наказів про прийняття та звільнення з роботи, повторно просить надіслати вказані документи поштою та перерахувати заробітну платню на картковий рахунок (а.с.6,43). Відповідач за №16 від 22.07.2015 року повідомив позивача про необхідність з'явитись за заробітною платою та трудовою книжкою, дати пояснення з приводу відсутності на роботі з попередженням про можливе звільнення за ст. 40 КЗпПУ за прогули (а.с.7,45). Відповідно наказу №19-к від 14.08.2015 року, позивач звільнений з посади водія автотранспортних засобів з 14.08.2015 року за здійснені прогули відсутність без поважних причин на робочому місці у приміщенні ТОВ "Експерт Центр Юніон" з 2 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року включно на протязі всього робочого часу, тобто з 9.00 до 18.00 год. (а.с.65). Номером 22 від 14.08.2015 року відповідач повідомив позивача про звільнення з роботи з посади водія згідно наказу №19к від 14.08.2015 року на підставі ст. 40 п.4 КЗпПУ та необхідність з'явитись за трудовою книжкою або дати згоду направити її поштою і що заробітна плата перерахована (а.с.46). Згідно штатного розпису (а.с.60), посадовий оклад позивача склав 1220 грн.. Згідно ст. 40 п.4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках : прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При звільненні за прогул, важливо, щоб були докази, які з вірогідністю підтверджують відсутність на роботі білше трьох годин протягом робочого дня, але відповідач в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, таких доказів суду не надав, не надав суду даних щодо знаходження робочого місця позивача, що відповідачем виконаний його обов'язок передбачений ст. 29 КЗпПУ. Поряд з цим, звільнення за вчинення прогулу (в тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисціплінарним стягненням і повинно проводитись з дотриманням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Також в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду будь яких доказів з приводу поважності причин відсутності позивача на робочому місті і поважність причин відсутності ніким перевірено не було. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно п. 22. Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92р. Про практику розгляду судами трудових спорів, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення про звільнення позивача за прогул згідно ст. 40 п.4 КЗпП України, відповідачем, знову таки, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суду жодних доказів з приводу дотримання приписів ст.ст. 147, 149 КЗпПУ. Згідно ст. 235 ч.3 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Виходячи з наведеного, враховуючи визнання відповідачем вимог в цій частині позову, суд вважає, оскільки відповідачем були порушені вимоги норм діючого законодавства під час звільнення позивача за ст. 40 п.4 КЗпП України, позов в частині визнання наказу про звільнення незаконним, зміни формулювання причини та дати звільнення підлягає задоволеню. За статтею 47 КЗпП України, роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 235 ч.5 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, враховуючи визнання відповідачем вимог щодо сплати заявленої позивачем суми заробітної плати, суд вважає, оскільки позивач отримав трудову книжку 25.08.2015 року, про що не заперечують сторони, борг по заробітній платі в розмірі 2500 грн. підлягає стягненню. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з матеріалів справи, позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суду, за правилами встановленими ст. 131 ЦПК України, достатніх доказів щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди еквівалентній 5000 грн. за обставин зазначених в позові, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому зважаючи на те, що дійсно відповідачем не було своєчасно проведено повний розрахунок з позивачем, мала місце затримка видачі трудової книжки, з засад виваженості, розумності, суд вважає в частині стягнення моральної шкоди позов задовольнити частково в розмірі 500 грн., враховуючи, що вказана сума буде адекватною завданої позивачу моральної шкоди. Крім того, слід зазначити, оскільки керівник, який звільнив позивача, не перебуває на раніш займаній посаді, а третя особа на час розгляду справи і прийняття рішення по ній не з'явилась, суд вважає за можливе стягнення моральної шкоди проводити з ТОВ "Експерт Центр Юніон", що не позбавляє товариство звернутись з позовом до особи, яка звільнила позивача, про повернення стягуваних коштів. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial