Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "ВЛІВ" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 1686,23 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1591,94 грн. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "ВЛІВ" на користь [PERSON] 500 грн. витрат на правову допомогу. А також судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Представник відповідача Тарасенко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпПУ "Уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної тати без обмеження будь-яким строком". У відповідності до ст. 221 КЗпПУ "Трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами". Згідно частини 1 ст. 232 КЗпПУ "Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються". Відповідно до п) 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Від стати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної тати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що вишивають із трудовій правовідносин. Судом достовірно встановлено, що згідно Наказу № 294-К від 17.10.2012 року його було прийнято на роботу на посаду інженера по сервісному обслуговуванню ТОВ "Торгова компанія "ВЛІВ" де у відповідності із штатним розкладом підприємство зобов'язувалось щомісячно виплачувати йому заробітну плату. 04.04.2014 року трудовий договір між роботодавцем і ним розірвано за його власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України на підставі Наказу № 64-К від 04.04.2014 року, проте цього дня повний розрахунок відповідачем з ним не було проведено, - а саме не виплачено всю заробітну заборгованість по якій складає 1868,23 грн., а також компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1591,94 грн., загальна сума невиплаченої зарплати та компенсації за невикористану відпустку склала 3460,17 грн. 01.07.2014 року між ним та Правозахисною Організацією "Праза" укладено договір про надання правової допомоги за послуги якої ним сплачено 500 грн. які у відповідності до ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України як витрати на правову допомогу, також повинні бути стягнуті з відповідача. На підставі вищевикладених обставин суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved