Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2016 року звернулися до Київського районного суду м. Полтави з позовом про визнання самочинно добудованого приміщення житловою кімнатою, визнання права власності на реконструйовану квартиру, який неодноразово уточнювали. Посилалися на те, що є власниками квартири [ADDRESS], з метою поліпшення житлових умов здійснили перепланування квартири, в тому числі приєднано до квартири приміщення 5 площею 7,7 кв.м. за рахунок місць загального користування. В уточненій позовній заяві просили суд визнати самочинно добудоване приміщення 5 площею 6,3 кв.м. до квартири [ADDRESS] житловою кімнатою. Просили також визнати за ними на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 грудня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить позивачам [PERSON] та [PERSON], частки співвласників є рівними та складають по 1/2 частці. Співвласниками квартир будинку № 96 по вул. Маршала Бірюзова в м. Полтаві створено ОСББ «Бірюзова-96». Також судом встановлено, що позивачами [PERSON] та [PERSON] було здійснено реконструкцію квартири [ADDRESS], під час якої самочинно збільшено площу квартири за рахунок місць загального користування, зокрема, влаштовано дверний отвір в капітальній стіні, збільшено площу квартири та приєднано до квартири приміщення 5 площею 6,3 кв.м. та приміщення 6 площею 1,4 кв.м. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачі обґрунтовують його нормами ч. 3 ст. 376 ЦК України. Разом з тим, за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За наявності спору, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012 року N 6 "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема ст. 383 ЦК та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир; про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди; про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). На підставі викладеного, оскільки позивачами було здійснено реконструкцію квартири, в результаті якої збільшено полощу квартири саме за рахунок місць загального користування, спірна квартира знаходиться на 6 поверсі 9 поверхового будинку, а не на першому поверсі, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст. 376 УЦК України. Звернення позивачів до суду з позовом в порядку, визначеному ч. 3 ст. 376 ЦК України є безпідставним. Окрім того, відповідно до норм ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Як встановлено судом, в даному випадку позивачами [PERSON] та [PERSON] реконструкцію квартири здійснено з порушенням вимог ст. 152 ЖК України, зокрема, шляхом втручання в несучі конструкції, а також самовільного збільшення площі квартири. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, виключно законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідженими в справі доказами встановлено, що площа квартири [ADDRESS] збільшена позивачами за рахунок площ загального користування. Роботи по реконструкції квартири № 235 позивачами проведено без отримання необхідного дозволу органів державної влади, із втручанням в несучі конструкції та шляхом самовільного приєднання до квартири площ загального користування. Дані обставини дають суду всі підстави вважати, що реконструкція квартири проведена з порушенням норм чинного законодавства, тому у позивачів не виникло прав на самовільно реконструйовану квартиру. Наявність рішення загальних зборів ОСББ «Бірюзова-96» від 24 лютого 2017 року про передачу позивачам у їх власність нежитлової площі 6,3 кв.м. з місць загального користування жодним чином не обґрунтовує правомірність здійснення позивачами дій по реконструкції квартири. За правилом ст. 26 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єкти, що належать до спільного майна багатоквартирного будинку, можуть за рішенням загальних зборів об'єднання передаватися в користування, у тому числі на умовах оренди, фізичним та юридичним особам за умови, що не будуть погіршені умови експлуатації багатоквартирного будинку. Таким чином, норми законодавства не передбачають можливість передачі за рішенням загальних зборів членів ОСББ площ загального користування окремим членам обєднання у власність, ОСББ відповідними повноваженнями не наділено. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що реконструкція квартири [ADDRESS] позивачами проведена з порушенням норм законодавства, є неправомірною, відтак, вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на неправомірно реконструйовану квартиру є безпідставними, не ґрунтуються на нормах закону. Тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають їм відшкодуванню.

Outcome: dismissed