Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до приватного підприємства "Нива - В.Ш.", (далі - ПП "Нива - В.Ш.) та просить визнати, що на повторних прилюдних торгах проведених 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш." по реалізації арештованого майна у вигляді земельної ділянки загальною площею 0, 109 га (кадастровий номер 5121084200:02:002:0208), що розташована за адресою: [ADDRESS], був укладений удаваний правочин; визнати недійсними вищевказані повторні прилюдні торги, проведені 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш."; скасувати протокол №1613328-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 03 березня 2014 року, складений Філією 16 ПП "Нива - В.Ш."; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш." були проведені повторні прилюдні торги, на яких була продана [PERSON] належна позивачу земельна ділянка за ціною 56 038 грн. За результатами даних торгів був складений протокол №1613328-1 від 03 березня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Однак ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2014 року за скаргою [PERSON] на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби, скасування оцінки майна, що набрало законної сили, було встановлено, що вищевказані торги були проведені на підставі звіту "Про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки площею 0,109 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]", строк дії якого закінчився 29 грудня 2013 року. Тому є всі підстави для визнання повторних прилюдних торгів проведених 03 березня 2014 року недійними. Також позивач вказує, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та хвилюваннях через незаконну реалізацію належного йому майна за завідомо заниженою ціною, а також незаконні дії відповідача. Завдану йому моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку (а.с. 49). Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, її представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими (а.с. 47). Представник відповідача ПП "Нива - В.Ш." у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляв (а.с. 42, 46). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №АЕ виданого 03 липня 2000 року Київським районним судом м. Одеси стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Відповідно до виконавчого листа №2-8040/2010, виданого 30 листопада 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно та додаткові витрати у розмірі 500 грн. Також згідно виконавчого листа №2-827/10, виданого 22 листопада 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 33% з усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Так як утримуваної суми із заробітної плати боржника [PERSON] було недостатньо для задоволення всіх вимог стягувачів, державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ було прийнято рішення на звернення стягнення на майно боржника, а саме земельну ділянку загальною площею 0,109 га (кадастровий номер 5121084200:02:002:0208), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вищевикладені обставини були встановлені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2014 року за скаргою [PERSON] на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби, скасування оцінки майна, що набрало законної сили, тому згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування. Також судом встановлено, що листом Другого ВДВС ОМУЮ №1204 від 16 грудня 2013 року [PERSON] було повідомлено про проведення 08 січня 2014 року прилюдних торгів з реалізації належної йому вищевказаної земельної ділянки. У вказаному листі відділ також повідомив позивача про ціну встановлену на реалізацію даної земельної ділянки у розмірі 56 2000 грн. 08 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Другого ВДВС ОМУЮ з заявою про визнання недійсною оцінки земельної ділянки. Листом відділу №357 від 14 січня 2014 року позивачу було повідомлено, що вищевказана оцінка майна була проведена ТОВ "Оціночна компанія "ВЕГА" 29 червня 2013 року, а також роз'яснено його право на оскарження звіту безпосередньої до оціночної компанії (а. с. 7). Протягом січня-березня місяця 2014 року [PERSON] звертався до відповідних судових установ за оскарженням незаконних дій ТОВ "Оціночна компанія "ВЕГА" та Другого ВДВС ОМУЮ. Однак, всупереч цьому, 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш." були проведені повторні прилюдні торги, на яких була продана [PERSON] належна позивачу земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], за ціною 56 038 грн. За результатами даних торгів у той же день був складений протокол №1613328-1 (а. с. 4). Проте судом встановлено, що в подальшому, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2014 року за скаргою [PERSON] на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби, скасування оцінки майна, що набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні скарги [PERSON], але одночасно встановлено, що вищевказані торги були проведені на підставі звіту "Про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки площею 0,109 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], виконаного ТОВ "Оціночна компанія "ВЕГА" 29 червня 2013 року, строк дії якого закінчився 29 грудня 2013 року. Дії державного виконавця по визначенню вартості майна боржника, оцінці цього майна врегульовані статтею 58 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Однак, всупереч вищевказаним нормам, 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш." на підставі звіту ТОВ "Оціночна компанія "ВЕГА", строк дії якого закінчився, провів прилюдні торги, на яких було продано належну позивачу земельну ділянку. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158. Разом із тим аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та вищевказаної Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №745/4038 від 02 листопада 1999 року. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] щодо визнання недійсними повторних прилюдних торгів, проведених 03 березня 2014 року, а також щодо скасування протоколу №1613328-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 03 березня 2014 року. Водночас, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо визнання вищевказаних торгів удаваним правочином, оскільки у відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Проте позивач не довів у судовому засіданні та не надав до суду жодних доказів того, що на повторних прилюдних торгах проведених 03 березня 2014 року Філією 16 ПП "Нива - В.Ш." по реалізації арештованого майна у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,109 га (кадастровий номер 5121084200:02:002:0208), що розташована за адресою: [ADDRESS], був укладений удаваний правочин. Тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.02.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Всупереч вищевказаним нормам, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди частково у сумі 2000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial