Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, котрим просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] від 03.11.2014р. про стягнення з нього на користь [PERSON] 1858280,00 грн. боргу таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обгрутнував тим, що згідно договору позики від 09.12.2013 р., укладеного між відповідачем [PERSON] і ним та посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] відповідач [PERSON] передав йому грошові кошти в сумі 1858280,00 грн грн., які він зобов'язувався повернути до 15.10.2014р. Позивач зазначив, що він частково сплатив [PERSON] заборгованість в сумі 1740560,00 грн., а тому у відповідача не було підстав стягувати всю суму позики. Окрім того, вказує, що при вчинені виконавчого напису нотаріус припустився порушень вимог Закону України "Про нотаріат" та не врахував, що борг не є безспірним та не зазначив строк, за який провадиться стягнення, також на його адресу не надходило заяви відповідача про намір стігнути заборгованість, тому вважає, що такий виконавчий напис, не підлягає виконанню. В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав, та надав пояснення, що аналогічні доводам викладеним в тексті позовної заяви, просив позов задовольнити в повному обсязі додаючи, що докази часткового погашення заборгованості за договором позики від 09.12.2013р. у нього відсутні, перед відповідачем він також має також й інші боргові зобов"язання . Позивач також визнав факт отримання від відповідача заяви про від 17.10.2014р. про намір стягнути заборгованість за договором позики від 09.12.2013р., яку передано йому через приватного нотаріуса [PERSON] Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON]. позов заперечили, вважаючи вимоги позивача безпідставними, а доводи позову надуманити та такими, що спрямовані на уникнення від погашення заборгованості. Просили у задоволенні позову відмовити. Співвідповідач приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з"явилася надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та зазначає, що заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що при вчиненні виконавчого напису нею дотримано в повному обсязі вимоги чинного законодавства. Представник третьої особи - начальник відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області Орінко С.М., не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позову та відмовляє у його задоволенні виходячи з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладений з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 09 грудня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 7-8). Відповідно до умов цього Договору позивач отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1858380,00 гривень строком повернення до 15 жовтня 2014 року. Пунктом 9 Договору визначено, що позичальник [PERSON] заявляє, що не матиме заперечень проти вчинення виконавчого напису про безспірне списання заборгованості у разі невиконання ним умов цього Договору. А 10 пунктом Договору сторони домовилися, що документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості, буде заява Позичкодавця, передана зі зворотним повідомленням Позичальнику у порядку, передбаченому ст.84 Закону України "Про нотаріат". Незважаючи на те, що термін виконання зобов'язання сплив 15.10.2014 року, [PERSON] не повернув суму позики, що підтверджується наявністю після спливу строку повернення позики у Позикодавця примірника договору позики ( п.5 Договору), тому відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. На виконання умов Договору позики та у відповідності до ст.84 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 17.10.2014р. направила на адресу [PERSON] заяву відповідача [PERSON] про намір останнього стягнути заборгованість за договором позики від 09.12.2013р. ( а.с.68). Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] отримав дану заяву 29.10.2014р. ( а.с.67), окрім того, цей факт визнаний позивачем. У встановлений термін зобов'язання за Договором позики Позивачем виконано не було, тому у відповідача [PERSON], у відповідності до умов пункту 8 Договору, виникло право вимагати від позичальника [PERSON] повернення йому частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплату штрафу в розмірі 5 відсотків від простроченої суми та пені в розмірі 0,5 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. Сторони домовилися, що звернення стягнення здійснюється як щза рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. З урахуванням встановлених обставин приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис у порядку, встановленому Законом України «Про нотаріат» та Порядку, що визначає вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в сумі 2342008,4 грн. (а.с.9). Відповідно до вимог ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випад ках і в порядку,, встановлених законом. Нормами ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ч. 1 п.282 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 вказаної Інструкції нотаріус вчиниє виконавчі написи, якщо надані документи підтверджують безспір ність заборгованості перед стягувачем. Відповідно до п. 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, згідно вищевикладеного нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до п. 6.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Виконавчий напис нотаріуса відповідно до ст.3 зазначеного закону, є одним із виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою. Суд вважає доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу [PERSON] в підтвердження наявності заборгованості було подано усі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому оспорюваний виконавчий напис, відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи позивача щодо погашення заборгованості за договором позики в сумі 1740560,00 грн. у судовому розгляді свого підтвердження не знайшли. Стороною Позивача не підтверджено будь-якими допустимими доказами оспорювання Договору позики від 09.12.2013р. у встановленому порядку. Позивачем під час розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не доведено порушень вимог Закону при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є надуманими, не підтвердженими у суді належними та допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed