Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Виноградівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з відповідачем по справі розірвано шлюб 21.01.2012 року. Під час шлюбу та тимчасового проживання за кордоном, [INFO] в Угорській Республіці, у сторін народилася донька [PERSON]. Батьком дитини є відповідач по справі. Весь час після розірвання шлюбу донька сторін проживає з матір"ю, позивачкою по справі. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальну допомогу надає рідко. На даний час позивачка має можливіть вивозити доньку за кордон для відпочинку та на оздоровлення. Батько дитини, відповідач по справі, вже більше трьох місяців на контакт з позивачкою не виходить. На прохання про надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту дитині, не реагує. 31.08.2006 року відповідач надав згоду без терміну дії на тимчасові поїздки за кордон доньці в супроводі матері. Однак, позивачка не знала про необхідність отримання згоди і для оформлення закордонного паспорта дитини. У зв"язку з цим, позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон на доньку [PERSON], [INFO], без згоди батька, [PERSON] В судове засідання сторони не з"явилися. Позивачка в судове засідання не з"явилася. В матеріалах справи міститься заява представника позивача за довіреністю, [PERSON], в якій просить розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання представник третьої особи Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надходило. Суд визнав за можливе розглядати справу без його присутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Таким чином, суд відповідно до ч.4 ст. 169, ст.224 ЦПК України за згодою позивача та його представника постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Згідно рішення Виноградівського районного суду №703/54/12 від 31.01.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з додаткового рішення №703/54/12 від 21.05.2012 року, відповідачці після розірвання шлюбу присвоїно дошлюбне прізвище "[PERSON]". На утриманні у позивачки перебуває донька [PERSON], [INFO], народжена в Угорській Республіці. Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України №61311/КВ/19-532-182 від 06.09.2004 року, виданої послом України в Угорщині, [PERSON], [INFO], набула громадянство України за народженням та зареєстрована громадянкою України. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 31.08.2006 року, з якої вбачається, що батько, [PERSON], [INFO], дає згоду на видачу візи [PERSON], [INFO] та на тимчасові поїздки за кордон доньці [PERSON] у супроводі дружини, [PERSON], яка зобов"язується після кожної поїздки повернути доньку в Україну. Згоду на тимчасові поїздки за кордон доньці [PERSON] у супроводі дружини, [PERSON], надано без терміну дії. Судом встановлено, що мета тимчасових поїздок за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] - оздоровлення, відпочинок та розвиток. Статтею 33 Конституції України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено законодавчими та нормативними актами, основними з них є: Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня ї 994 року № З857-ХІЇ; Постанова КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"'; Постанова КМУ від 23 квітня 2003 року № 569 "Про затвердження. Порядку повернення до України позбавлених, батьківського піклування дітей, які є громадянами України"; Постанова КМУ від 26 вересня 2002 року № 1432 "Про затвердження Порядку повернення дітей-іноземців до місць їх постійного проживання". Правила оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. затверджені постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Так, у відповідності до п.17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 р. N 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, а згідно п.18 - оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 , виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). У відповідності до п.7 Положення про проїзний документ дитини, затвердженого Указом Президента України від 7 вересня 1994 року N 503/94, документ (проїзний документ дитини) оформлюється у порядку, визначеному Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". Згідно ст..4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" оформлення паспорта/проїзного документа за наявності заперечень одного з батьків може бути оформлено на підставі рішення суду. Батьківські права, відповідно до ч.2, ч.1 ст.155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За наведених обставин, беручи до уваги те, що місце перебування та знаходження відповідача невідоме, що підтверджується відповіддю Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №1029 від 28.03.2014 року, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на виготовлення документів для виїзду дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон. Тому, суд вважає, що надання дозволу [PERSON] на виготовлення дитячого проїзного документу буде відповідати її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved