Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, позивач просить визнати виконавчий напис № 6161 від 08.07.2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 14.02.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.04.2017 року, грошових коштів в сумі 115889,74 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що на примусовому виконанні в Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий напис № 6161 від 08.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 14.02.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.04.2017 року, грошових коштів в сумі 11589,74 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, таким, що вчинений в порушення вимог діючого законодавства, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також, вчинення виконавчих написів регламентовано Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних цій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року), у якому міститься аналогічна норма, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між «Підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з`ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов`язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - за період з 14.02.2011 року по 30.04.2017 року, тобто майже за 6 років і два місяці. З огляду на вказане, нотаріус в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підп. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Нотаріусом не досліджено та не перевірено ту обставину, що вказаний трирічний строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, сплинув, оскільки право стягнення боргу у відповідача виникло ще в серпні 2012 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 25.12.2017 суд відкрив провадження у цій справі та, з урахуванням ч. 4 ст. 19 та п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Позивач на адресу суду направила заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Вказує на те, що 14.02.2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредиту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що позивач користувалась кредитними коштами, що не заперечується самим позивачем. Позивач у порушення норм закону та умов договору, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та не повернула в межах строку, встановленого договором суму нарахованих процентів та комісії (з 29.11.2013 року виникла про строчка по оплаті чергових щомісячних платежів), що підтверджується розрахунком про заборгованість та випискою про рух коштів). Зазначає, що виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович направив на адресу суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 08.07.2017 року за реєстровим №6161. Третя особа представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н від 14.02.2011 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 08.07.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №6161 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 14.02.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.04.2017 року, грошових коштів в сумі 115889,74 грн, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10620,54 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 96174,45 грн; заборгованість з комісії та пені у розмірі 3100,00 грн; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5494,75 грн, За статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КабінетомМіністрівУкраїни. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, як встановлено за матеріалами справи, виконавчий напис нотаріуса від 08.07.2017 року вчинено про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.02.2011 року станом на 30.04.2017 року у розмірі 115889,74 грн, зокрема, що виникла у період, починаючи з 14.02.2011р. по 30.04.2017 року, що виходить за межі трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved