Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], зареєстрованого [ADDRESS], код [NUMBER]) на користь товариства з обмеженою відповідальністью «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ - 36789421, Адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) грошові кошти , отримані від реалізації нежитлової будівлі літ. «А-4» по [ADDRESS] в сумі 308 856 грн, суму завданих збитків в розмірі 1 179 144 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.08.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №CM-SME 703/212/2007 від 26.12.2007 року в розмірі 5 854 715,52 грн, та заборгованості за кредитним договором №CM-SME 703/184/2008 від 22.05.2008 року в розмірі 1 011 399,62 грн. На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження, державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника- нежитлової будівлі літ. «А-4» по [ADDRESS]. Зазначена нерухомість є предметом договору іпотеки, де іпотекодержателем є - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та який укладений зі [PERSON] на забезпечення виконання зобов»язань за вказаними договорами кредиту. В подальшому нежитлова будівля літ. «А-4» по [ADDRESS] була оцінена- визначену вартість в 1 488 000 грн , після чого зазначена нерухомість передана до торгівельної організації для реалізації в процедурі виконавчого провадження. З даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2014 року , право власності на вказану нежитлову будівлю було перереєстровано на ТОВ "Колінс" на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.2013 року. Реалізація відбулася в процедурі банкрутства на підставі Постанови Господарського суду Харківської області від 30.09.2013 року, якою визнано банкрутом фізичну особу підприємця [PERSON] та відкрито ліквідаційну процедуру, де ліквідатором призначено арбітражного керуючого ФОП [PERSON], продаж майна в ліквідаційній процедурі здійснено за 308 856 грн. [PERSON] продаж з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не погоджував та здійснив реалізацію майна за низькою ціною, тим самим завдавши збитки. Іпотекодержатель в задоволення своїх вимог від реалізації іпотечного майна горошові кошти від реалізації будівлі не отримував. В судовому засіданні представники позивача, які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі доводів, наведених вище. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні 19.08.2015 року визнав, що грошові кошти в сумі 308 856 грн зберігаються у його довірителя- [PERSON]. та він готовий перерахувати їх на рахунок банку. В іншій частині позовні вимоги не визнав на тій підставі, що позивач свої вимоги будує на припущенні того, що спірне майно безумовно можна б було відчужити на ціною 1 488 800 грн , однак доказів цього не надано. Третя особа та її представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали частково, просили задовольнити в частині доказаного. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень на позовні вимоги, дійшов наступного. Судовим розглядом справи встановлено , що 07.08.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено заочне судове рішення про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №CM-SME 703/212/2007 від 26.12.2007 року в розмірі 5 854 715,52 грн та заборгованості за кредитним договором №CM-SME 703/184/2008 від 22.05.2008 року в розмірі 1 011 399,62 грн. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду, що набрало законної сили, видано виконавчі листи, які передано на виконання у відділ примусового виконання рішень. В ході виконавчого провадження державним виконавцем було ухвалено постанову від 16.04.2013 року, якою арештоване усе майно боржника та на нього оголошено заборону відчуження, відомості про що були внесені до державного реєстру, а 17.06.2013 року було описано майно, що належить [PERSON], а саме: нежитлову будівлі літ. «А-4» по [ADDRESS]. Іншого майна, ніж зазначена нерухомість, [PERSON], відповідно відомостей отриманих виконавчою службою немає. В забезпечення виконання зобов»язань за вищезазначеними договорами кредиту, між іпотекодержателем, в особі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» , та [PERSON] було укладено договір іпотеки , предметом якого виступала зазначена нерухомість. З метою проведення реалізації, проведено оцінку нежитлової будівлі літ. «А-4» по [ADDRESS]. 25.09.2013 року оцінка була рецензована ХНДІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса, визначену вартість в розмірі 1 488 000 грн підтверджено. Зазначена нерухомість передана до торгівельної організації для реалізації в процедурі виконавчого провадження. Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2014 року, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-4» по [ADDRESS] перереєстровано на іншу особу ТОВ "Колінс" на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.2013 року. Постановою господарського суду Харківської області від 30.09.2013 року визнано банкрутом фізичну особу підприємця [PERSON] та відкрито ліквідаційну процедуру, де ліквідатором призначено арбітражного керуючого ФОП [PERSON]. Реалізація вказаного вище нерухомого майна відбулася в процедурі банкрутства , продаж майна в ліквідаційній процедурі здійснено за 308 856 грн. Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає , що відповідачем в порушення п.4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»( в редакції на час продажу) та вимог ст. 9 Закону України «Про іпотеку», при продажу не було отримано згоду кредитора на продаж майна банкрута, яке було предметом забезпечення, та не отримано згоду іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Суд погоджується з доводами позивача, що [PERSON] не погодивши продаж з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грубо порушив норми чинного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що вартість нерухомості, що була предметом продажу, була визначена в процедурі виконавчого провадження в сумі 1 488 000 грн. Зазначена оцінка була рецензована ХНДІСЕ імені засл.проф.М.С.Бокаріуса, визначену вартість підтверджено. Позивач вважає, що діями відповідача йому заподіяні збитки, розмір яких рахує як різницю між вартістю нерухомості, що була визначена в процедурі виконавчого провадження в розмірі 1 488 000 грн , та вартістю , за яку нерухомість реалізовано у процедурі банкрутства- в сумі 308 856 грн. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 року постанова господарського суду Харківської області від 30.09.2013 року , якою ФОП [PERSON] був визнаний банкрутом, скасована, а провадження по справі припинено. Зазначена постанова залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2014 року. Позивач, як іпотекодержатель , має право на першочергове задоволення своїх вимог від реалізації іпотечного майна. Судом встановлено, що грошові кошти від реалізації будівлі літ. «А-4» по [ADDRESS] до теперішнього часу не були перерахованими ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Третя особа представив суду копію нотаріально посвідченої заяви ліквідатора боржника арбітражного керуючого [PERSON], в якій останній зазначив, що було проведено торги з продажу майна банкрута ФОП [PERSON] на Товарній біржі "Ресурс-інформ". Переможцем аукціону визнано [PERSON], яка придбала нерухоме майно за суму 308 856 грн, які були перераховані на рахунок ПАТ "ОТП Банк". Дана інформація в судовому засіданні була спростована даними довідки АТ "ОТП Банк" про рух грошових коштів , яка була долучена до матеріалів справи за клопотанням третьої особита з якої вбачається, що грошові кошти у вказаному вище розмірі не надходили. Представник відповідача не визнав вимоги позивача в частині стягнення суми завданих збитків в розмірі 1 179 144 грн, вважає, що позивачем не представлено достовірних доказів на підтвердження розміру спричиненої діями арбітражного керуючого майнової шкоди. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надав до суду докази, що грошові кошти, отримані від реалізації вказаного вище майна в процедурі банкрутства не надходили до банку, а відповідно, залишились в розпорядженні відповідача, докази того, що незаконними діями відповідача банку спричинено майнову шкоду у вигляді збитків в розмірі 1 179 144 грн, через продаж майна за надто низькою ціною. Надані докази належні, достатні та допустимі , вказують на обгрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідач не надав до суду доказів реальної вартості нерухомого майна- нежитлової будівлі літ. "А-4" по [ADDRESS], загальною площею 952,2 кв м, на момент продажу, продаж щодо якого вчинено за 308 856 грн. Відтак, суд визнає такими, що не мають обгрунтованості та довіденості твердження представника відповідача в частині того, що позивачем не надано суду доказів реальної вартості майна на час розгляду справи, а відповідно діями його довірителя не було спричинено майнової шкоди позивачу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача законні, обгрунтовані та знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи, а тому є законні підстави для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved