Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначив, що 11 вересня 2013 року на 33 км автодороги Новоархангельськ - Миколаївка сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобітя ЛУАЗ 969 М під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 23093 під керуванням [PERSON] Вказані автомобілі на праві приватної власності належать [PERSON] (ЛУАЗ 969М) та [PERSON] (ВАЗ 21093). Під час ДТП в автомобілі ВАЗ 21093 знаходилась [PERSON], яка внаслідок ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження. Стосовно вказаних обставин було проведено розслідування нещасного випадку і складено акт на імя [PERSON] про нещасний випадок від 04.12.2013 за формою Н-1. У свою чергу, за результатами зясування обставин зазначеного ДТП, відносно [PERSON]була порушена кримінальна справа та згідно вироку Добровеличківського районного суду від 03.02.2014 року його визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 387/117/14-к). Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нешасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105 , постановами начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Новоукарїнському районі № 1116/344/344/2 від 15.01.2014 року, № 1116/344/344/3 від 15.01.2014 року, № 1116/344/344/4 від 15.01.2014 року, № 1116/344/344/5 від 15.01.2014 року, № 1116/344/344/6 від 17.02.2014 року, № 1116/344/344/7 від 16.04.2014року, № 1116/344/344/8 від 19.05.2014 року, № 1116/344/344/9 від 20.05.2014 року, потерпілій [PERSON] були призначені виплати у звязку з тимчасовою втратою працездатності на суму 18265,88 грн., постановою № 1116/349/349/2 від 13.06.2014 року була призначена та виплачена одноразова допомога в сумі 82824,00 грн., згідно постанови № 1116/349/349/3 від 13.06.2014 були призначені та виплачені щомісячні страхові виплати на суму 11124,94 грн. Згідно наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.06.2014 № 323 "Про внесення змін до структури робочих органів виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Новоукарїнському районі припинено шляхом приєднання до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі. Згідно постанови начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі № 1116/44026/44026/5 від 05.05.2015 року [PERSON] виплачено щомісячні страхові виплати у сумі 308, 29 грн. Загальна сума страхових виплат, що виплачена потерпілому, на час звернення до суду, становить 112523,11 грн. В результаті вказаного нешасного випадку, причиною якого стали злочинні дії відповідача, нанесена шкода майновим інтересам Фонду у визначеній грошовій сумі, чим порушені цивільні права Фонду. Відповідач, в даному нещасному випадку є винною особою, злочинні дії якої призвели до настання нещасного випадку, і не входить до кола субєктів між якими правовідносини врегульовані Законом -1105. Вважають що відділення Фонду правомірно звернулося до суду та обгрунтувало свої вимоги на підставі ст.1191 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обгрунтував їх обставинами, викладеними в позові, просить позовні вимоги задовільнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, мотивуючи тим, що ні Основи, ні Закон, ні норми глави 67 ЦК України не передбачають право страховика, який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, застрахованій за договором загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом, на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум. Здійснювані й відшкодовані Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України соціальні послуги і виплати є його обов"язком у разі настання страхового випадку, а тому проведення ним таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою в розумінні статті 1166 ЦК України, і він, відповідно, не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, та не набуває права зворотної вимоги до винної особи. згідно із ч.1 ст.1191 цього Кодексу. Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 11 вересня 2013 року [PERSON] керуючи автомобілем ЛУАЗ-969 М рухаючись по проїжджій частині автодороги "Новоархангельськ - Миколаївка", на ділянці 37 км. + 400 м., що знаходиться за межами смт. Добровеличківка, Добровеличківського району , Кіровоградської області, в бік руху в с. Липняжка, Добровеличківського району, порушуючи ПДР України, допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, і послідуюче його зіткнення з автомобілем ВАЗ - 21093, під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, з пасажиром [PERSON], [INFO], спричинивши їй середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2014 року угоду про примирення між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] від 27.01.2014 року затверджено. Визнано винним [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання штраф в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме три тисячі чотириста гривень. Статтею 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування до видів загальнообов'язкового державного соціального страхування віднесено страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно з преамбулою Закону "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності. На підставі ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування, яке здійснюється за рахунок: внесків роботодавців: для підприємств з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних установ та організацій з асигнувань, виділених на їх утримання та забезпечення; капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках; коштів, одержаних від стягнення відповідно до цього Закону штрафів і пені зі страхувальників, штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони праці, а також адміністративних стягнень у вигляді штрафів з посадових осіб підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, передбачених КпАП; добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких не суперечить законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Загальні умови відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачає права Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який здійснив страхову виплату застрахованій особі за договором особистого соціального страхування, зворотної вимоги до винної особи. Таке право, про яке зазначено в статті 993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі сплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування. Здійснення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України страхової виплати застрахованій особі за договором особистого соціального страхування не є шкодою в розумінні статті 1166 ЦК України, а отже, Фонд не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, і тому згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України не набуває права зворотної вимоги до винної особи. Правильно встановивши, що винним у настанні нещасного випадку на виробництві з потерпілою [PERSON] є відповідач, у звязку з чим відділення Фонду виплатило їй страхове відшкодування та не врахувало, що здійснювані й відшкодовані Фондом соціальні послуги та виплати є його обовязком у разі настання страхового випадку. Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як страховик за обовязковим особистим страхуванням, не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed