Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб. 11.03.2020 до Шполянського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з відповідачів на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Свій позов позивач мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2017 року батьки не приймають жодної участі у вихованні та утриманні дочок, не виконують своїх батьківських обов`язків. Ухилення матері від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вона до дітей у школу з`являється 1 раз на два місяці. Проживанням, навчанням, вихованням дітей цікавиться від випадку до випадку. Батько [PERSON] відвідує дітей постійно, але може з`являтися у школі в нетверезому вигляді, іноді в неадекватному стані. Малолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються у КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради». Згідно інформації, якої надав КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради», батько - [PERSON] у школу з`являється три рази на тиждень, на вихідні забирає дітей додому, але у квартирі не створені умови для утримання дітей та [PERSON] в будь-який момент може випити і діти тоді залишаються напризволяще. Мати - [PERSON] з`являється у школі дуже рідко та не приймає участі у житті дітей. Протягом 2018-2019 років родина перебувала під наглядом служби у справах дітей Шполянської міської ради, родина відвідувалася за місцем проживання, з матір`ю та батьком проводилися бесіди профілактичного характеру, неодноразово запрошені на засідання комісії по захисту прав дитини але змін у родині не відбувалося. Позивач зазначає, що батьки протягом тривалого часу свідомо діють всупереч інтересів дітей, тим самим позбавили їх права на належне батьківське виховання та утримання. Захищаючи права та інтереси малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з метою забезпечення захисту їх прав та інтересів, орган опіки та піклування Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. В судове засідання представник позивача з`явився, вказав, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився та повідомив, що заперечує проти позову, дівчат провідує у школі - інтернаті регулярно, забрати на вихідні чи канікули не має змоги, так як має неофіційне місце роботи в іншому місті, аліменти сплачувати не має можливості, так як працює тимчасово. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не подавала. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 було залишено позовну заяву позивача без руху. Позивач усунув недоліки в позовній заяві та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 24.06.2020 було відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.10.2020 було закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №69. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №39. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ №50 від 07.02.2020, батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей: частково допомагають матеріально, не цікавляться життям та здоров`ям дітей, нехтують своїми батьківськими обов`язками, не турбуються про їх фізичний і духовний розвиток, не дбають про підготовку до самостійного життя, не виявляють інтереси до їх внутрішнього світу, не дають доступу до культурних та інших духовних цінностей, не забезпечують необхідним харчуванням. Спеціалісти служби у справах дітей Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади неодноразово відвідували сім`ю за місцем проживання. Під час кожного візиту проводилися профілактичні бесіди з батьками та попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак, ні мати, ні батько не реагували на зауваження, не виконували рекомендації та поради спеціалістів служби. Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів. Враховуючи вищевказане, виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ вважає за доцільне позбавити батьківських громадянина [PERSON] та громадянку [PERSON] , відносно їхніх малолітніх дітей (а.с. 4-6). Відповідно до повідомлення директора КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» від 20.06.2019 № 299 19.06.2019 до Центру були направлені [PERSON] та [PERSON] . За попередніми матеріалами було встановлено, що діти перебувають у складних життєвих обставинах. Батько [PERSON] неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, не забирає дітей зі школи-інтернату на вихідні дні та канікули, оскільки в квартирі відсутні належні умови для проживання дітей. Мати [PERSON] з сім`єю не проживає, утриманням і вихованням дітей не займається (а.с. 7). Відповідно до пояснень [PERSON] від 22.08.2019 та 20.05.2019 працівниками служби у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ йому було роз`яснено про правову відповідальність та наслідки невиконання батьківських обов`язків. Зобов`язувався належним чином виконувати свої батьківські обов`язки у вихованні своєї дитини (дітей) (а.с. 12, 13). Відповідно до постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 03.05.2017 [PERSON] було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт (а.с. 15). Згідно з заявою [PERSON] від 10.08.2017 вона просила Шполянський районний суд Черкаської області позбавити її батківських прав відносно її дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі дві кімнати, коридор, кухня, санвузол, ванна. В квартирі підтримується порядок. Сімя живе дуже скромно (бідно). Наявне місце для гри та відпочинку. [PERSON] постійної роботи не має, займається тимчасовими сезонним заробітками, зловживає алкогольними напоями та притягувався до адміністративної відповідальносі за ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] громадянства України не має, на працює (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі дві кімнати, коридор, кухня, санвузол, ванна. Квартира потребує ремонту. Предметами побуту сімя забезпечена частково. Продукти харчування майже відсутні (а.с. 28). Відповідно до характеристики голови вуличного комітету/депутата міської ради [PERSON] . [PERSON] , 1974 року народження, веде аморальний спосіб життя, офіційно не працює, не виконує батьківські обов`язки відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . За адресою проживання по [ADDRESS] , не створені умови для проживання дітей. [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони, від сусідів постійно надходять скарги про порушення громадського спокою. Мешканці будинку повідомляють, що [PERSON] часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Співмешканка [PERSON] за даною адресою не проживає. (а.с. 29). Згідно з характеристикою, наданою КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради», [PERSON] за період навчання програмовий матеріал засвоїла добре. Читає складами-словами, прочитане розуміє, переказує за допомогою навідних питань. Вірші, лічилки, скоромовки вивчає добре і швидко, пам`ятає їх довго. Словниковий запас відповідає вікові дитини. З друкованого тексту списує, пише під диктовку. Зошити охайні. Додавати та віднімати числа може. На уроках активна, працює з усім класом, являється лідером. У дітей користується авторитетом. За своїм зовнішнім виглядом слідкує, одяг чистий, охайний. З товаришами дружить. Батько відвідує школу постійно. Інколи в неадекватному становищі, але забезпечує дітей одягом та взуттям. Мама відвідує дітей дуже рідко, не приймає участі у житті дітей (а.с. 30). Згідно з характеристикою, наданою КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради», [PERSON] за період навчання програмовий матеріал засвоїла добре, на достатньому рівні. Читає складами-словами, прочитане розуміє, переказує близько до змісту. Вірші, лічилки, скоромовки вивчає добре і швидко, пам`ятає їх довго. Словниковий запас відповідає вікові дитини. З друкованого тексту списує, під диктовку пише теж добре. Зошити охайні, чисті. Уміє додавати та віднімати у межах ста. На уроках активна, працює з усім класом, зосереджена. Вміє переключатися з однієї діяльності на іншу. Дівчинка спокійна, врівноважена, активна. У дітей користується авторитетом. За своїм зовнішнім виглядом слідкує, одяг, чистий, охайний. З товаришами дружить. Батько відвідує дитину постійно. Забезпечує одягом і взуттям. Приносить солодощі. Може з`являтися в школі у нетверезому вигляді. Мама з`являється у школі дуже рідко і не приймає участі у житті дитини (а.с. 31). Відповідно до інформації про виконання батьківських обов`язків [PERSON] , наданої КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради» [PERSON] є батьком дітей [PERSON] і [PERSON] . До дітей у школу з`являється 3 рази на тиждень. Дівчаток одягає, взуває, забезпечує, в міру своїх можливостей всім необхідним. У квартирі не створені умови для утримання дітей. Влітку 2019 року дівчатка знаходилися в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-пєихологічної реабілітації дітей» ЧОР. З 23 грудня по 28 січня [PERSON] та [PERSON] перебували в КЗ «Санаторій Руська Поляна». Батько дітей відвідував. [PERSON] на вихідні забирає дітей додому. З дому приводить їх чистими, але відпускати дітей [PERSON] небезпечно, бо в будь-який момент він може випити і діти тоді залишаються на призволяще (а.с. 32). Відповідно до інформації про виконання батьківських обов`язків [PERSON] , наданої КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат Черкаської обласної ради» [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] і [PERSON] . З сім`єю не проживає, місце знаходження її м. Черкаси. До дітей у школу з`являється 1 раз на два місяці. Привозить ручки, олівці та інші речі. Проживанням, навчанням, вихованням дітей цікавиться від випадку до випадку. Влітку 2019 року дівчатка знаходилися в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЧОР. З 23 грудня по 28 січня [PERSON] та [PERSON] перебували в КЗ «Санаторій Руська Поляна». Мати дітей відвідувала (а.с. 33). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] не виконує вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 15 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе , п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан їх здоров`я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде вчинене в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 становить - 2218,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали доказів щодо їх непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд стягує з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто [INFO] . З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», - суд стягує з відповідачів пропорційно судовий збір в розмірі 2102,00 на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved