Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Представник позивача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної під час проходження служби, в розмірі 15260 грн. 00 коп., посилаючись на те, що з 25.05.2011 року [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді молодшого інспектора автослужби Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, звідки був звільнений за наказом ГУМВС України в Харківській області № 153 від 30.05.2014 року за п. "Є" ст. 63 (порушення дисципліни), у зв'язку з втратою табельної вогнепальної зброї - пістолету ПМ [NUMBER], одного магазину та 8 патронів до нього. Згідно Переліку військового майна, нестача або розкрадення якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1994 року № 880, збиток вогнепальної зброї (пістолети, боєприпаси) відшкодовуються державі у десятикратному розмірі їх вартості, а саме: 9 мм пістолет ПМ вартість зразка - 1502,00 грн, що в десятикратному розмірі становить 15020 грн. 00 коп., 9 мм патрони у кількості 8 шт. вартість 24 грн., що в десятикратному розмірі становить 240 грн. 00 коп, тобто на загальну суму 15260 грн. 00 коп. В добровільному порядку відшкодовувати заподіяну державі шкоду [PERSON] відмовляється, у зв'язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити, пояснив, що [PERSON] працював на посаді молодшого інспектора автослужби Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, йому була ввірена табельна вогнепальна зброя - пістолет ПМ [NUMBER] та патрони до нього, вважав, що в діях [PERSON] відсутня протиправна поведінка, причинний зв'язок між нею та наслідками у виді заподіяння шкоди, а також вина у втраті зброї та боєприпасів, оскільки згідно пояснень [PERSON] зброя була в нього викрадена 15.05.2014 року після втрати їм свідомості в автомобілі. Кримінальні провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 367 КК України було закрито за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, а тому вимоги про відшкодуваня шкоди повинні бути пред'явлені до невідомих осіб, які вчинили крадіжку. Крім того, з повідомлення про розмір матеріальної шкоди не вбачається, що зазначена вартість саме вкраденої у [PERSON] зброї., а тому позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з витягу із Наказу ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 24 о/с від 26.05.2011 року сержант міліції [PERSON] був призначений на посаду молодшого інспектора автослужби сектору ресурсного забезпечення Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 26.05.2011 року з посадовим окладом 580 грн. 00 коп. (а. с. 6). З витягу із Наказу ГУМВС України в Харківській області № 153 о/с від 30.05.2014 року вбачається, що старший сержант міліції [PERSON] був звільнений з посади молодшого інспектора автослужби ОПіО Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з 30.05.2014 року згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил за ст. 63 п. "Є" (за порушення дисципліни) (а. с. 7). Згідно Висновку службового розслідування за фактом втрати табельної вогнепальної зброї молодшим інспектором автослужби ОПіО Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області старшим сержантом міліції [PERSON] від 19.05.2014 року, комісія вважала за необхідне за грубе порушення службової дисципліни, що виразилася у невиконанні вимог п. 8.2 і п. 9.2 розділу І та п. 1 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 року № 657, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України старшого сержанта міліції [PERSON], молодшого інспектора автослужби ОПіО Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з органів внутрішніх справ України звільнити. (а. с. 8-11). З листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області № 9/3-542 від 22.05.2014 року вбачається, що станом на 23.05.2014 року балансова вартість вогнепальної зброї складає: 9 мм пістолет ПМ у кількості 1 шт. - 1502,00 грн, 9 мм патрони у кількості 8 шт. - 24 грн., розрахунок здійснено на підставі Акту переоцінки табельної зброї за травень 2013 року (а. с. 12). 19.06.2014 року ГУМВС України в Харківській області звернулося на адресу [PERSON] з листом № 10/688 про відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 15260 грн. 00 коп. в добровільному порядку, зазначена сума [PERSON] не відшкодована. (а. с. 13). Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 42014220000000229 від 17.05.2014 року, закрито, у зв'язку з відсутністю в діях молодшого інспектора автослужби ОПіО Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за відсутності завдання істотної шкоди. Відповідно до змісту ст.ст. 10, 11, 27-31, 57-60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. В силу ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику. Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, в тому числі: берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. Як вбачається з Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року (далі - Положення), особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно п. 2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов'язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. В силу п. 3 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов'язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов'язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов'язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності. Відповідно до п. 4 Положення відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов'язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. Згідно до вимог п. 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв'язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, у десятикратному розмірі відшкодовується нестача за вогнепальну та холодну зброю, боєприпаси, вибухові речовини і засоби підриву, висадження. За таких обставин суд вважає, що оскільки старший сержант міліції був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений з органів внутрішніх справ України за втрату ввіреної йому вогнепальної зброї внаслідок порушення вимог діючого законодавства України про поводження зі зброєю, жодних доказів на підтвердження факту сумлінного виконання своїх обов'язків при поводженні зі зброєю та відсутності вини [PERSON] в її втраті суду не надано, дисциплінарне стягнення не оскаржувалось у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність вимог представника позивача та необхідності задоволення позову в повному обсязі, тобто стягнення заподіяної державі шкоди внаслідок втрати ввіреної вогнепальної зброї та патронів, а саме: 9 мм пістолету ПМ вартість зразка - 1502,00 грн, що в десятикратному розмірі становить 15020 грн. 00 коп., 9 мм патрони у кількості 8 шт. вартість 24 грн., що в десятикратному розмірі становить 240 грн. 00 коп, тобто на загальну суму 15260 грн. 00 коп. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 153,00 грн., а також стягує з відповідача на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 90 грн. 60 коп., виходячи з розміру судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved