Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом [PERSON] міської ради 04.12.2000 року, чоловіку позивача [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON] та його донькі [PERSON] була передана у спільну часткову власність в рівни долях по 1/3 частині квартира [ADDRESS]. В даний час позивач та відповідач проходять реєстрацію права власності на належні їм частки вищевказаної квартири, однак [PERSON] реєстрацію не здійснив в силу різних життєвих обставин. 13 жовтня 2015 року чоловік позивача [PERSON] помер, в результаті чого відкрилася спадщина, заповіту на яку він не залишив. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Так, [PERSON] прийняла спадщину, а відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька відмовилася. Оскільки померлий не здійснив державну реєстрацію права власності на належну йому 1/3 частку кватири, тому [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка було відмолено, в результаті чого вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після сметрі її чоловіка [PERSON], померлого 13.10.2015 року в м. Вінниці, на 1/3 ідеальну частку квартири № 35 загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Вінниця, проспект Космонавтів, 66, передану у власність [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом [PERSON] міської ради 04.12.2000 року, згідно рішення № 1694, вартістю 197\~269,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила його задовольнити та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні справи поклався на думку суду. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача ВМР [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 490896 від 24.03.1983 року, виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці, судом встановлено, що 24.03.1983 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 364. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом [PERSON] міської ради, згідно рішення від 04.12.2000 року №1694, квартира [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці. Загальна площе квартири становить 49,5 кв.м. (а.с. 8). Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], та [PERSON] дійсно був зареєстрований за даною адресою з 21.11.1990 року і до дня своєї смерті 13.10.2015 року, що підтверджується довідкою МКП "ЖКЕ №7" № 05-21/1164 від 15.04.2016 року (а.с. 11) та відміткою в паспорті (а.с. 4). Крім того, суд вбачає, що технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] видано на ім'я [PERSON]. Житлова площа квартири становить 28,1 кв.м. (а.с. 9-10). Особовий рахунок відкрито на [PERSON] (а.с. 12). Крім того, в даному особовому рахунку зазначено, що за вищевказаною адресою з 06.12.1978 року проживав [PERSON], який помер 20.06.1997 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З свідоцтва про смерть, виданого 15.10.2015 року Відділом ДРАЦС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області, встановлено, що батько [PERSON] та чоловік [PERSON], [PERSON] помер 13.10.2015 року (а.с. 7). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 18.02.2016 року Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 13). З матеріалів спадкової справи № 47/2016, заведених після смерті [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] 18.02.2016 року (а.с. 36 зворіт) звернулася до Третьої вінницьких держнотконтори з заявою про прийняття спадкового майна за законом після смерті 13.10.2015 року чоловіка та у відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України вважається особою, яка прийняла спадщину. Разом з тим, в матеріалах спадкової справи є заява відповідача [PERSON] від 18.02.2016 року про відмову від всієї належної їй частки спадщини, що залишилася після смерті її батька [PERSON] на користь його дружини [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.02.2016 року вбачається, що [PERSON] заповіту не складав (а.с. 43). З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.12.2012 р. реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] в КП "ВМБТІ" не проводилося (а.с. 51). З постанови Третьої вінницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом встановлено, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири № 35 в м. Вінниці по пр. Космонавтів в буд. № 66, після смерті 13.10.2015 року її чоловіка [PERSON] відмовлено, в зв'язку з тим, що за життя [PERSON] державну реєстрацію свого права на вищевказану квартиру, у встановленому законом порядку, не здійснив (а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті її чоловіка [PERSON],13.10.2015 року (згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки). Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.\~ Згідно ст. 1261 ЦК України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Статтею 68 Закону України "Про нотаріат", пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. П. 4.18. глави 10 розділу II цього ж Порядку встановлено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.\~ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved