Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 09.12.1996 р. по 03.01.2009 р. працювала у Товаристві на посаді електрозварювальника ручного зварювання. За час роботи отримала професійне захворювання, яке було встановлено рішенням Українського НДІ промислової медицини. Згідно висновку МСЕК від 20.12.2010 р. їй було встановлено третю групу інвалідності безстроково, втрата професійної працездатності в розмірі 50%. У результаті професійного захворювання у стані її здоров'я виникли незворотні зміни, зазнає фізичний біль та страждання, а саме: біль у всіх відділах хребта, переважно шийно-грудному, з іррадіацією у ліву руку, ліву половину тулуба, плечовий пояс та ліву ногу, почуття слабкості і оніміння у лівій руці, судоми у ногах, головний біль, підвищення АТ, швидка втомлюваність. Вважає, що відповідач не виконав вимоги Закону, щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці, внаслідок чого позивач отримала негативні зміни здоров'я, що мають незворотній характер, завдало позивачу моральну шкоду, яку вона оцінює в 460 800 грн., а тому просила стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь, без утримання податку з доходів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, з підстав та доводів наведених в ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, у його задоволені просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно трудової книжки [PERSON], 1952 р.н., з 09.12.1996 р. по 03.01.2009 р. працювала у Товаристві на посаді електрозварювальника ручного зварювання (а.с.22-32). У виписці №3813/1021 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого, [PERSON] вказано повний діагноз (основне захворювання, супутні, ускладнення): радикулопатія С6,С7 і L5, S1 зліва, часто рецидивуючий перебіг, фаза загострення, з вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді плечолопаткового і кульшового періартрозу зліва ПФС 2 ст. Захворювання професійне, 09.11.2010р. Супутний: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2, ангіопатія сітківки OU. ІХС: дифузний кардіосклероз. СН 1 ст. Ризик 3. Початкова катаракта OU. Дерматит зовнішніх слухових проходів. Висновок ЛЕК УкрНДІПРОММЕД 09.11.2010р. Протокол № 2037. Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), [PERSON], 1952 р.н., має стаж роботи: загальний 43 роки 6 місяців; у даному цеху - 12 років; у даній професії - 19 років 2 місяці. Профмаршрут та трудова діяльність: 01.11.1985 р. - 20.04.1987 р.; 02.12.1991р. - 01.11.1995 р. СпУ №10 в/о "Кривбасрудоремонт" електрозварник "ПівнГЗК". Умови праці електрозварника ручного зварювання відносяться до 3 класу ступеню шкідливості, важкість праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості, напруженість праці до 3 класу 1 ступеню шкідливості (а.с.13-14). У акті №5 розслідування хронічного професійного захворювання, затвердженого головним державним санітарним лікарем Тернівського району м. Кривого Рогу 26 листопада 2010р., складеного 24 листопада 2010 р. комісією, зазначено, що у хворого [PERSON], професія (посада) до 30.09.2010р. електрозварник ручного зварювання, стаж роботи 40 років 11 місяців (загальний), 18 років 11 місяців (за цією професією), 1 рік 6 місяців (у цьому цеху), 24 роки (в умовах шкідливих факторів). Умови праці електрозварника ручного зварювання відносяться до ІІІ класу 3 ступеню шкідливості, важкість праці до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості, напруженість праці - до ІІІ класу 1 ступеню шкідливості. Дані санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON] підготовлені Тернівською СЕС №2/2-2814 від 27.09.2010р. Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 01.01.09р. по 30.09.2010р. електрозварником ручного зварювання в ТОВ "Кривбасремонт" на спеціалізованій дільниці № 8 з ремонту технологічного устаткування ЦВО-1, виконувала ручну електродугову зварку деталей, вузлів та конструкцій із різних сталей та чавуну згідно вимог технологічних карт, інструкцій з охорони праці. При цьому, через недосконалість робочого місця умови праці характеризувалися важкою фізичною працею. Працювала раніше: з 09.10.1980р. по 01.11.1985р. - слюсарем з ремонту гірничорудного устаткування фабрики огрудкування ВАТ "ПівнГЗК" СпУ №10 ВО "Кривбасрудоремонт; з 02.12.1991р. по 01.11.1995р. - електрозварником ручної зварки у СпУ №10 в/о "Кривбасрудоремонт"; з 09.12.1996р. по 02.01.2009р. - електрозварником ручного зварювання УРТО ВАТ "ПівнГЗК". Причина професійного захворювання: робота протягом 24 років в умовах важкої фізичної праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У виписці із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії 10ААА №007616, [PERSON], дата огляду 20.12.2010р., під час первинного огляду встановлена третя група інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності 50% з 13 грудня 2010 р. безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням від 09.11.10р. Потреба у додаткових видах допомоги сан.-кур. лікування, медикаментозне лікування, ВМЗ, палиця (а.с. 19). У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON], багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 12 років, відсоток втрати нею професійної працездатності у розмірі 50% та третю групу інвалідності, яка встановлена безстроково, стан здоров'я, зміною способу життя позивача та його якість, біль у всіх відділах хребта, переважно шийно-грудному, з іррадіацією в ліву руку, ліву половину тулуба, плечовий пояс та ліву ногу, почуття слабкості і оніміння в лівій руці, судоми у ногах, більше зліва, головний біль, підвищення АТ, швидку втомлюваність, потреби у "Д" нагляді лікарів, постійна антигіпертензивна терапія під контролем АТ, щорічні курси реабілітації (медикаменти групи НПЗН, ангіо- і хондопротектори, вітамінні комплекси, препарати, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нерво-м'язових сінапсах - нейровітан, токоферола ацетат, а також препарати, направлені на підтримання та лікування серцево-судинної системи, фізіотерапія); оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування. Також судом враховується, що позивач також працював у шкідливих умовах праці і на підприємствах ВО "Кривбасрудоремонт", ТОВ Кривбасремонт". За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК», також доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов'язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Посилання представника відповідача на несприятливу фінансову ситуацію підприємства відповідача не знімає відповідальності з ПрАТ "ПівнГЗК" за спричинення позивачу моральної шкоди. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial