Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача невиплачену йому заробітну плату за період з 01.08.2012 року по 23.01.2013 року у сумі 576 850,00 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проведеної відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги з урахуванням індексу інфляції у 2013, 2014 роках та 9 місяців 2015 року у сумі 447 010,54 гривень. Мотивуючи вимоги тим, що він з 16 липня 2012 року по 19 січня 2015 року працював у ТОВ «Укррейл Лоджистік» на посаді заступника генерального директора. У період своєї діяльності з 01.08.2012 року по 23.01.2013 року, працював на посаді виконуючого обов'язки генерального директора вказаного товариства. На посаду виконуючого обов'язки генерального директора він був призначений згідно Протоколу №4 загальних зборів учасників ТОВ «Укррейл Лоджистік» від 31.07.2012 року та наказу № 16-к від 01.08.2012 року. При призначенні позивача на посаду виконуючого обов'язки генерального директора, посада генерального директора була вакантна. Оплата праці позивачу проводилась відповідно до штатного розпису за посадою заступника генерального директора, без встановлення всіх інших виплат, які йому належать. [PERSON] вважає, що за спірний період виконання ним обов»язків генерального директора, він мав право на отримання заробітної плати за вакантною посадою генерального директора. Згідно штатного розпису, оклад генерального директора встановлено у розмірі 120 480,00 гривень на місяць, а заступника генерального директора 18 500,00 гривень. Оскільки позивач вказує, що отримав заробітну плату за період з 01.08.2012 року по 23.01.2013 року у сумі 105 150,00 грн. за посадою заступника генерального директора, то сума заробітної плати, яка не була йому сплачена становить 576 850,00 грн. Посилаючись на ст. 34 Закону України «Про оплату праці», [PERSON] просить також стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, яка з урахуванням індексу інфляції у 2013, 2014 та 9 місяців 2015 року складає 447 010,54 грн. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що був призначений на посаду виконуючого обов'язки генерального директора на вакантну посаду, а не на почасове замісництво на період відпустки, хвороби чи відрядження генерального директора. У такому випадку оплата праці повинна була здійснюється у відповідності до штатного розпису за вакантною посадою, на яку переведено працівника виконуючим обов'язки та встановлюються інші виплати згідно законодавства. Проте, його право на отримання заробітної плати, у встановленому штатним розписом розмірі, порушено відповідачем, а тому підлягає захисту у суді. Представник відповідача Пхайко Ю.Л. у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволені з підстав зазначених у письмових запереченнях. Підтвердила, що [PERSON] працював в ТОВ «Укррейл Лоджистікс» на посаді заступника генерального директора з 16.06.2012 року по 19.01.2015 року. 19.01.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням. При цьому, у період з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року на нього було тимчасово покладено обов'язки генерального директора, відповідно до протоколу № 4 загальних зборів учасників від 31.07.2012 року. Необхідність покладення обов'язків виконуючого генерального директора виникла в зв'язку з тим, що відповідно до установчих документів заступник генерального директора не мав повноважень щодо розпорядження в банках, не мав права підпису звітних та інших документів у взаємовідносинах з контролюючими та іншими органами. Наказом від 01.08.2012 року [PERSON] приступив до виконання обов'язків виконуючого Генерального директора товариства. При цьому позивачем не здійснено жодних дій щодо приведення штатного розкладу у відповідність із домовленостями між ним та загальними зборами учасників. У штатному розкладі зазначався рівень заробітної плати попереднього керівника встановлений йому на підставі контракту. Але виплату заробітної плати собі, позивач здійснював у розмірах відповідно до досягнутих домовленостей. Виплата заробітної плати здійснювалась ним протягом тривалого строку самостійно та жодного разу не піднімалося питання щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі. Повідомила, що у спірний період, позивач виконуючи обов»язки генерального директора, мав повноваження на зміну штатного розкладу та визначення розміру заробітної плати, проте будь-яких змін у штатний розклад ним внесено не було. Більше того, позивач кожний місяць отримував заробітну плату за посадою заступника генерального директора, підписував відомості про отримання ним заробітної плати і не ставив питання щодо несвоєчасної та або у повному обсязі виплати нарахованої йому заробітної плати за посадою яку тимчасово обіймає, якщо вважав, що йому невірно здійснюється нарахування. Зазначила, що саме на нього, як на керівника товариства покладено обов»язок щодо вчасної виплати заробітної плати усім працівникам підприємства, у тому числі і собі, а безпідставна невиплата заробітної плати більше ніж за один місяць, передбачає кримінальну відповідальність визначену ст. 175 КК України. Крім того, як однією із підстав, якою відповідач заперечувала позовні вимоги представник зазначила, що підтвердженням того, що фактично позивач працював на посаді заступника директора і на нього лише покладалися обов'язки, свідчить виплата з компенсації з винаймання житла, яка передбачена наказом № 9 від 31.07.2012 року заступнику генерального директора [PERSON] Щодо вакантної посади та вказаного рівня заробітної плати генерального директора, то [PERSON] не здійснював жодних дій направлених на оголошення у встановленому законом порядку вакансії генерального директора. Правомірність нарахування та сплати заробітної плати позивачу за вказаний період підтверджується позаплановою перевіркою державного інспектора Державної служби України з питань праці, що проводилась 27 та 28 жовтня 2015 року. За таких обставин вважала, що позов [PERSON] до ТОВ «Укррейл Лоджистік» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволенню не підлягає. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Судом встановлено, що наказом № 14 від 16.07.2012 року позивач був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррейл Лоджистікс» на посаду заступника генерального директора (а.с. 114). Відповідно до протоколу №4 загальних зборів учасників ТОВ «Укррейл Лоджистікс» від 31 липня 2012 року звільнено [PERSON] з посади Генерального директора Товариства 31 липня 2012 року, за власним бажанням, згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Призначено [PERSON] виконуючим обов'язки Генерального директора Товариства з окладом згідно штатного розкладу. Доручено [PERSON], як в.о. Генерального директора Товариства (з правом передоручення наданих повноважень іншим особам) внести відповідні зміни до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також здійснити всі інші необхідні дії, що виникають у зв'язку з прийняттям рішення про зміни в органах управління Товариства (а.с. 9). Згідно із наказом ТОВ «Укррейл Лоджистікс» від 01 серпня 2012 року №16-к [PERSON] приступив до виконання виконуючого обов'язків Генерального директора Товариства з 01 серпня 2012 року (а.с. 113). Таким чином, позивач приступив до виконання обов»язків за вакантною посадою. Штатним розкладом ТОВ «Укррейл Лоджистікс» на 2012 рік, який введеного в дію з 16.07.2012 року та штатного розкладу введеного в дію з 25.09.2012 року та 01.11.2012 року, встановлено посадовий оклад Генерального директора у розмірі 120 480,00 грн., заступника генерального директора - 18 500,00 грн. (а.с. 103-107) Відповідно до протоколу №6 загальних зборів учасників ТОВ «Укррейл Лоджистікс» від 24 січня 2013 року, [PERSON] звільнено від виконання обов'язків генерального директора Товариства 24 січня 2013 року за його згодою та затверджено його переведення на посаду заступника генерального директора Товариства за його згодою (а.с. 112). Наказом ТОВ «Укррейл Лоджистікс» № 1-к від 19 січня 2015 року припинено трудовий договір із позивачем за посадою заступника генерального директора товариства та звільнено [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 115). Факт виконання обов'язків генерального директора Товариства [PERSON] підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №782622, Довідкою про взяття на облік платника податків від 08.08.2012 року №2198/18-615, відомостями 2.2-мс обліку розрахунків з працівниками та табелями робочого часу за період серпень 2012 року - січень 2013 року (а.с. 10-12, 84-99). У судовому засіданні встановлено, що позивач за період виконання обов'язків генерального директора Товариства з 01 серпня 2012 року по 24 січня 2013 року отримував нараховану йому заробітну плату у розмірі посадового окладу заступника генерального директора Товариства згідно штатного розкладу у сумі 18 500,00 грн. Дана обставина підтверджується належними і допустимим доказами та визнається сторонами. Порядок оформлення та оплати праці тимчасового замісництва регулюється роз'ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 р. N 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 р. N 820/39 (зі змінами та доповненнями, внесеними від 11.12.86 р. N 521/30-18). Ці нормативні акти законодавства СРСР є чинними на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.91 р. N 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР». Відповідно до норм названих документів працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов'язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи. Тимчасове виконання обов'язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) по підприємству. Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Це можливо тільки за посадою, на яку призначає виший орган управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівника про результати. Згідно із ч. 1 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У даному випадку виший орган управління - загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Укррейл Лоджистікс». У разі призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою оплата провадиться за цією посадою. (абзац четвертий п.2 роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 р. N 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 р. N 820/39 (зі змінами та доповненнями, внесеними від 11.12.86 р. N 521/30-18). Отже, в наказі про призначення виконуючого обов'язки генерального директора товариства, має бути визначено умови та розміри його оплати праці, в тому числі й розміри доплат, надбавок. Як правило, вони встановлюються на тих самих умовах, що і відсутньому керівникові підприємства. Як убачається із наказу ТОВ «Укррейл Лоджистікс» від 01 серпня 2012 року №16-к, [PERSON] приступив до виконання виконуючого обов'язків Генерального директора Товариства з 01 серпня 2012 року на підставі Протоколу № 4 від 31.07.2012 року Загальних зборів учасників Товариства (а.с. 113). Пунктом 1.2 вказаного Протоколу № 4 від 31.07.2012 року Загальних зборів учасників Товариства, визначено, що [PERSON] призначено виконуючим обов'язки Генерального директора Товариства з окладом згідно штатного розкладу. (а.с.9). За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача різниці між виплаченою [PERSON] заробітною платою за спірний період за посадою заступника генерального директора і окладом згідно штатного розпису генерального директора товариства, затвердженого на 2012 рік. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як убачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, сума невиплаченої при звільненні позивача заробітної плати під час виконання ним тимчасово обов»язків генерального директора за період з 01.08.2012 року по 23.01.2013 року становить 576 850,00 грн. Доводи представника відповідача, як підставі для відмови у задоволенні позову, що враховуючи призначення позивача виконуючим обов'язки за вакантною посадою генерального директора товариства, [PERSON] зобов»язаний був, як керівник, представити на загальні зори учасників товариства документи для його призначення на посаду, що підлягало розгляду у місячний термін, проте позивач не здійснював жодних дій направлених на оголошення в установленому законом порядку вакансії генерального директора суд оцінює критично. Оскільки порушення позивачем даних вимог трудового законодавства, як і відповідальність керівника підприємства за безпідставно невиплачену заробітну плату, що передбачена ст. 175 КК України не є підставою, в розрізі даного спору, для невиплати йому належної при звільненні заробітної плати за вакантною посадою генерального директора товариства обов'язки якого він виконував. Посилання представника відповідача на Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове соціальне страхування №26-150/111, яка була проведена Державною інспекцією України з питань праці на ТОВ «Укррейл Лоджистікс» 27-28 жовтня 2015 року, яким підтверджується правомірність нарахування та сплати заробітної плати позивачу за період роботи в.о. генерального директора Товариства суд розцінює критично, оскільки означеною перевіркою виявлені порушення. Зокрема встановлено, що в супереч ст. 94 КЗпП України заробітна плата працівнику не виплачувалась за виконану ним роботу. Згідно наданих для перевірки штатних розкладів від 16.07.2012, 25.09.2012 та 01.11.2012 року посадовий оклад генерального директора встановлений у розмірі 120 480 грн. Водночас [PERSON] за серпень 2012 року - січень 2013 року посадовий оклад нараховувався у розмірі 18500 грн., що підтверджується наданими для перевірки його розрахунковими листками за вищевказаний період (а.с. 133-145). За результатами перевірки складено припис №26-150/111-43 від 28.10.2015 року, яким приписано керівнику ТОВ «Укррейл Лоджистікс» дотримуватись вимог ст. 116 КЗпП України щодо виплати всіх сум при звільнені працівника, що належить йому від підприємства, установи, організації, яка не проводилась у день звільнення (а.с. 146-147). Належних і допустимих доказів, у розумінні ст. 57-59 ЦПК України, щодо виконання даного припису відповідачем суду не надано. Обставина того, що [PERSON], як заступнику генерального директора ТОВ «Укррейл Лоджистікс» здійснювалась компенсація за оренду житла в період з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 5000 грн. щомісячно, яка була передбачена наказом Товариства №9 від 31 липня 2012 року (а.с. 122-131), не звільняє роботодавця від виплати заробітної плати працівнику у розмірі передбаченому штатним розкладом за посадою обов»язки за якої він тимчасово виконував. За положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5 статті 97 КЗпП передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. За таких обставин, суд приймає доводи позивача щодо порушення відповідачем його права на отримання при звільненні належних до виплати йому сум заробітної плати у розмірі посадового окладу генерального директора товариства згідно штатного розкладу ТОВ «Укррейл Лоджистікс» на 2012 рік, за період 01 серпня 2012 року по 24 січня 2013 року та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по не нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 576 850,00 грн. Згідно із частиною шостою статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індекс інфляції у 2013 році склав 100,5%, у 2014 - 124,9%, за 9 місяців 2015 року - 141,4%. Згідно наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, сума індексації заробітної плати за період з січня 2013 року по вересень 2015 року, становить 447 010,54 грн. (а.с. 3), що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. А всього: 1 023 860,54 грн. (576 850,00 грн. х 100,5% = 579 734,25 грн.); (579 734,25 грн. х 124,95% =724 088,08 грн.). (724 088,08 грн. х 141,4% = 1 023 860,54 грн.). Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 10 238,60 грн. судового збору.

Outcome: approved