Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала на ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" з 24 вересня 1984 року по 20 червня 2000 року, заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2015 року стягнуто з ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 637 грн. 77 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1533 грн. 90 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 грн. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до листа першого заступника Слов'янського міського голови, ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" належить Фонду державного майна України, частка державної власності майна у статутному фонді підприємства складає 92,9%. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 637 грн. 77 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1533 грн. 90 коп. компенсацію моральної шкоди у розмірі 300 грн., загалом суму у розмірі 2471 грн.67 коп. за заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду, справа №243/8680/15-ц провадження 2/243/4517/2015 від 30 вересня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою(а.с.15), справу просила розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України В судове засідання представник відповідача Фонду державного майна України не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.16), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" з 24 вересня 1984 року по 20 червня 2000 року, заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2015 року стягнуто з ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 637 грн. 77 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1533 грн. 90 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 грн. (а.с.7-8). Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" та Фондом державного майна України, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" та Фонду державного майна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат", оскільки не є правонаступником ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". На підставі наведеного,

Outcome: dismissed