Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначила, що у серпні 2021 року вона дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 16350,00 грн. Вказані відрахування здійснюються на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. по виконавчому провадженню №65737405 від 11 червня 2021 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». Виконавче провадження ВП №65737405 відкрито на підставі виконавчого напису №12551, виданого 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ознайомившись із постановою приватного виконавця Чубарева О.О., на підставі якої здійснюється стягнення, стало зрозуміло, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, яким є виконавчий напис №12551, виданий 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки: 1) приватний нотаріус Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного позивачкою виконавчого напису в порушення вимог ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», та ст.20 Закону України «Про заставу» не перевірив та не встановив безспірність заборгованості; 2) [PERSON] не мала будь-яких правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», не укладала з цим товариством кредитних договорів, договорів позики тощо, зазначене товариство будь-яких претензій щодо наявної заборгованості не висувало; 3) ненадання будь-яких претензій з боку відповідача на адресу позивачки з приводу невиконання кредитних зобов`язань, а також у зв`язку з відсутністю у позивачки документів на підтвердження наявності заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» і її розміру, крім копії постанови приватного виконавця Чубарева О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, позивачка наполягає, що приватним нотаріусом Горай О.С. в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» і пунктів 1.1, 1.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оскаржуваний виконавчий напис вчинений у строк понад три роки з дня виникнення права вимоги і без надання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з зазначеним позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким стягнуто зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість 16350,00 грн. Даний позов було забезпечено ухвалою суду від 10 вересня 2021 року, а саме до постановлення рішення у справі і набрання ним законної сили зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №12551 від 25 січня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року про відкриття провадження у справі за клопотанням позивачки у ТОВ «ФК «Профіт-Капітал» витребувані документи, які підтверджують наявність боргу [PERSON] перед цим товариством, та інші документи, які підтверджують безспірність боргу; у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. витребувана належним чином завірена копія виконавчого напису №12551 від 25 січня 2021 року та інші документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт-Капітал» заборгованості 16350 грн. З ТОВ «ФК Профіт-Капітал» до суду 28 вересня 2021 року на виконання ухвали суду від 10 вересня 2021 року надійшли завірені копії документів: копія договору факторингу №20191104 від 04 листопада 2019 року; копія витягу з Реєстру прав вимог №3 від 06 лютого 2020 року до Договору факторингу №20191104 від 04 листопада 2019 року; копія претензії від 06 січня 2021 року за вих.№25770023957/ВМ; копія виписки з особового рахунка за Кредитним договором №1318885 від 26 вересня 2019 року; копія Договору №1318885 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 26 вересня 2019 року; копія заяви на вчинення виконавчого напису за вих.№2391068 від 11 січня 2021 року. Учасники справи належним чином завчасно були повідомлені судом про місце, дату і час судового розгляду справи. Позивачка [PERSON] у судове засідання не явилася, але надіслала суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі без застосування засобів технічної фіксації. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, будучи завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення, а також повідомленим шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Приватний нотаріус Горай О.С. як третя особа, будучи завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання надав суду лист, в якому зазначив, що витребувані ухвалою суду документи не можуть бути ним надані, так як 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучені документи нотаріального діловодства та архіву. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень на позов не надав. З огляду на наведене суд розглядає справу у відсутності учасників справи, в тому числі відповідача, на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення відповідно до ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України та на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою, відсутність заперечень проти задоволення позову відповідача і третіх осіб, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом з досліджених письмових доказів встановлено, що 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12551, яким приватний нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» щодо погашення заборгованості в розмірі 16350,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. від 11 червня 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису №12551, вчиненого 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., на суму боргу 16350,00 грн., основну винагороду приватного виконавця 1635,00 грн., витрати на проведення виконавчих дій 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника за виконавчим провадженням, становить 18485,00 грн. 26 вересня 2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1318885, за умовами якого «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 9600 грн., на умовах строковості, зворотності та платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (п.1.1 Розділу 1). Відповідно до п. 1.2 договору встановлено строк позики складає 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Згідно п. 1.3.1 договору сторони погодили наступну фіксовану проценту ставку за користування позикою: знижена процентна ставка 1,71 % від суми позики за кожен день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного п п. 1.2 цього Договору. Пунктом 1.4 договору встановлена загальна вартість позики за зниженою ставкою, яка складає 151,30% від суми позики або 14524,80 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою 51,30% від суми позики (у відсотковому виразі) або 4924,80 грн. (у грошовому виразі). Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Як видно з умов Розділу 7 договору, що [PERSON] підписала договір електронним цифровим підписом 26 вересня 2019 року, міститься рукописний підпис та печатка ТОВ «Авентус Україна». Проаналізувавши зазначений договір позики, суд звертає увагу на те, що у договорі позики, який викладений українською мовою, з невідомих підстав прізвище, ім`я та по батькові клієнта викладені російською мовою, а паспортні дані (до речі, копія якого (паспорту) додана до позову позивачкою, містять дані, які не відповідають дійсності - паспорт на ім`я громадянки України [PERSON] виданий не «Портновские ПО УМВД», як зазначено у відомостях про клієнта, а Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області, як встановлено судом з копії паспорту позивачки. 04 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 20191104, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрофітКапітал» перейшло право вимоги до боржників. За загальним правилом, визначеним ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6- 887 цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З копії договору, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що кредитний договір, який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тобто до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, не відноситься, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 10 вересня 2021 року, відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України. Оскільки при подачі позову і при подачі заяви про забезпечення позову позивачка не сплачувала судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», з чим погодився суд при відкритті провадження у справі, виходячи з судової практики, яка склалася при розгляді цивільних справ даної категорії, суд

Outcome: approved