Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач, ПАТ «ВБР», звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою. В подальшому позовні вимоги були уточненні, а саме Позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідача-1 [PERSON] та Відповідача-2 [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" заборгованість за кредитним договором № IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року в розмірі 15631,42 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21/11/2011 року між ними та Відповідачем-1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі розмірі 70704,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80 %. Також в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № між Позивачем, Відповідачем-1 та [PERSON] (надалі - Відповідач-2, Поручитель) був укладений договір поруки від 21.11.2011р. (надалі-Договір поруки), згідно якого Відповідач-2 зобов'язується відповідати перед Позивачем за виконання Відповідачем-1 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором. Взятих на себе зобов'язань відповідачі не виконують, у зв'язку з чим, станом на 02.10.2014 рік виникла заборгованість у розмірі 15631,42 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити та у разі неявки відповідачів постановити у справі заочне рішення. Відповідач-1 у судовому засіданні визнав позов частково, просив суд зменшити суми неустойки. Також відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2011 року між Позивачем Публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та Відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір IKAPNAOG.16777.001 (а.с. 11-16). Відповідно п.п 1.1-1.4 Кредитного договору, Банк надав Відповідачу-1 у тимчасове платне користування грошові кошти, надалі за текстом - "Кредит", на умовах, визначених договором: Кредит надається в сумі 70704,00грн. Відповідно п.1.1.2. Кредитного договору термін користування Кредитом до 20 листопада 2016 р. (а.с.11). Згідно з п.п. 1.1.3., 1.1.4 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 16,80 % процентів річних та зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50 % від суми кредиту у день укладання Кредитного договору (а.с. 11). Згідно умов кредитного договору, п.1.2 кредит надається Позичальнику на придбання авто (а.с.11). Як вбачається з Кредитного договору, при кредитуванні нових і б/в автомобілів, Позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти з кредитного рахунку у сумі 70704, 00грн. на поточний рахунок постачальника (п.1.3.Кредитного договору, а.с.11). Банк виконав свої обов'язки згідно Кредитного договору № IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 33627 від 21 листопада 2011 року на суму 70704, 00грн. (а.с.27). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком і Заставодавцем [PERSON] укладений договір застави рухомого майна № ZХА019500.16777.002 від 21.11/2011 року (надалі - договір застави). Згідно з п. 35.4 договору застави Позичальник надав в заставу автомобіль ЗАЗ ТР69УО, чорного кольору, реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності Заставодавцю та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РП РЕР-2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.11.2011 р.. Також в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем, Відповідачем-1 та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений договір поруки від 21.11.2011р. (надалі-Договір поруки) (а.с.18). Згідно Договору поруки Відповідач-2 зобов'язується відповідати перед Позивачем за виконання Відповідачем-1 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором. Згідно п.4 Договору поруки у випадку невиконання Відповідачем-1 будь - якого зобов'язання за кредитним договором, Відповідач-1 та Відповідач-2 відповідають перед Позивачем як солідарні Боржники (а.с.18). Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1052 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 4.2.1. Відповідач -1 зобов'язується здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором (а.с.14). Період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання данного договору (п. 2.4 Кредитного договору) (а.с. 11). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. При несплаті відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена в п.1.1.3 Кредитного договору (в розмірі 33,6 % річних) від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (а.с.15, 11). За порушення строків сплати процентів відповідно до п. 6.3 Кредитного договору за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Станом на 02.10.2014 року сума нарахованої пені складає 13941,58 грн. (а.с.85). Згідно п. 8.9. Кредитного договору всі повідомлення за Кредитним договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата іх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача про вручення, відсутність адресату за вказаною адресою, тощо (а.с.16). Відповідачу-1 неодноразово направлялися повідомлення (вих. № 6404 від 16.11.2013р., № 6405 від 26.11.2013р.) з вимогою достроково повернути суму заборгованості за Кредитним договором у 30-ти денний строк. Вимоги, зазначені у Повідомленнях Відповідач-1 не виконав (а.с.19-22). Як вбачається з розрахунку заборгованості Відповідач частково припинив погашати основний борг, у зв'язку з чим, станом на 20 квітня 2015р. утворилась заборгованість яка складається с суми пені 13941,58 грн. та суми штрафу 1689,84 грн. (а.с.85). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач 1, після звернення банку до суду, повністю сплатив тіло кредито за кредитним договором у повному обсязі .Такі дії Відповідача 1 суд вважає визнанням позову. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вищезазначених норм закону та умов Договору Відповідачі зобов`язання за Договором належним чином не виконали, в зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 15631,42 грн., яка підлягає стягненню. Крім того, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 6 Договору поруки Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначеній в письмовій вимозі Банку, протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги (а.с.18). Розрахунки представлені позивачем не спростовано відповідачами, тому суд вважає, їх обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що розмір заявленої до стягнення не відповідає дійсним правовідносинам, що склалися між сторонами у справі та підлягає зменшенню, з урахуванням відповідної заяви відповідача [PERSON] Позивач надав відповідачу кредит в обумовленій кредитним договором сумі. Проте, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує платежі за кредитним договором, що є істотним порушенням умов договору. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Відповідач клопотав перед судом про зменшення суми неустойки, про що до матеріалів справи залучена відповідна його заява. Судом встановлено, що згідно умов договору (п.1.1.3), за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі 33,6% річних від простроченої суми до оплати за кожен календарний день прострочення. Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі №12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Так позивач не надав суду жодних доказів, що розмір збитків, внаслідок невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань на дату звернення до суду є більшим ніж заявлена до стягнення неустойка у розмірі 13941,58 грн. Судом встановлено що, за період часу до пред'явлення позову, відповідач [PERSON] виконував зобов'язання за кредитним договором, хоча і в неповній мірі, що підтверджується відповідними розрахунками. На момент звернення до суду строк погашення кредиту за договором, що укладений між сторонами у справі не настав, оскільки термін користування Кредитом до 20 листопада 2016 року. При цьому, станом на момент звернення до суду із позовом, Відповідачем -1 тіло кредиту погашено у повному обсязі. Таким чином, суд, вважає що часткове виконання зобов'язань за договором з боку Відповідача-1, здійснення ним платежів на користь банку, звернення Банку до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за весь час дії договору (тобто наперед), недоведеність негативних наслідків для позивача через неналежне виконання зобов'язання є обставинами, які мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір пені має бути зменшений до 2000,00 грн.. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Отже, суд вважає, що з Відповідачів - [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно заборгованість: 2000,00 грн. В той же час, суд відхиляє заяву про застосування строків позовної давності, оскільки відповідач 1 протягом дії строку кредитного договору порушував встановлений графік сплати чергових платежів, однак періодично, хоча й в не повній мірі, вносив грошові кошти добровільно, спрямовані на погашення заборгованості. Обставини сплати кредитної заборгованості протягом дії договору, так само як і після пред"явлення позову визнані Відповідачем 1, та підтверджені матеріалами справи. При цьому, внесення чергових платежів у відповідності до положень ст. 264 ЦК України є підставою для переривання строку позовної давності. Так, згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки відповідач 1 періодично вносив платежі за договором, перебіг строку позовної давності було перервано. Крім того, після пред"явлення позову, Відповідач 1 сплатив банку як заборгованість за тілом кредиту, так і достроково погасив тіло кредит в повному обсязі, незважаючи на те, що строк дії кредитного договору спливає лише 20 листопада 2016року. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів штрафу у розмірі 1689,84 грн., виходячи з наступного. Як передбачено п. 6.2 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п.п.4.2.7. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1000,00 (тисяча) гривень за кожен факт порушення (а.с.15). При порушені Позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку у судові органи, Позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 1% від суми позову (п. 6.5.Кредитного договору) (а.с.15). Згідно п.п. 6.5., 6.7. Кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 100,00 грн. за кожний факт порушення + 1 (один) % від суми позову (а.с.15). За порушення строків сплати чергових платежів позивачем нарахована пеня, яка частково стягнуто з відповідача 1 (з урахуванням ст. 551 ЦК України). При вирішенні питання щодо одночасного стягнення пені та штрафу суд виходить з того, що за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Оскільки за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф, то банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином підстав для одночасного стягнення пені та штрафу за порушення графіку погашення заборгованості суд не вбачає. Доказів же порушення позичальником п. 4.2.3-4.2.8, та 4.2.12 кредитного договору в ході судового розгляду справи не здобуто, у зв"язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення штрафу з відповідачів. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме по 332,51 грн. з кожного Відповідача, що разом складає 665,02 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial