Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини мотивуючи позов тим, що вона в період з травня 2006 року по травень 2010 року проживала однією сім'єю з відповідачем, у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. [INFO] року у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею. Останні зустрічі відповідача із сином відбулися [INFO] року та [INFO] року, після чого відповідач припинив спілкування з сином. Також відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач відмовився від спілкування з дитиною, і, відповідно, відмовився від виконання своїх батьківських обов'язків. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, розпочинаючи з 04.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Однак аліменти відповідачем не сплачуються, на даний час наявна заборгованість по сплаті аліментів. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач тривалий час не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина немає до відповідача родинних почуттів. Вона самостійно виховує сина, забезпечує його усім необхідним, дбає про фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідач не цікавиться життям сина та не приймає участі в його вихованні, тому вона просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та змінити прізвище сина з "[PERSON]" на прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жодним чином не дбає про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом здоров'я сина, не підтримує з ним стосунків. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, на даний час наявна заборгованість по сплаті аліментів. Оскільки вона є єдиною близькою людиною для свого сина, виховує та забезпечує сина усім необхідним, відповідач участі у вихованні сина не бере, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та змінити прізвище сина з "[PERSON]" на прізвище "[PERSON]". Судові витрати просить стягнути з відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Прокурор Кащук О.О. в судовому засіданні висловила думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та просить позов задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 грудня 2008 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис про народження за № 60 від 10 грудня 2008 року, [PERSON] народився [INFO] року в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, про що 10.12.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 60. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З довідки Комунального закладу «Вороновицький дошкільний навчальний заклад «Ромашка» ясла-садок Вороновицької селищної ради Вінницького району» від 10.12.2013 року вбачається, що дитина [PERSON] виховується у закладі з 17.08.2010 року. Батько [PERSON] участі у вихованні сина не приймає. Як вбачається з довідки Вороновицької селищної ради Вінницького району № 734 від 09.07.2014 року позивач [PERSON] зареєстрована та проживає зі своїм сином [PERSON] Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 р. з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочинаючи з 04.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили. З довідки Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції №21699/07-35/5 від 01.09.2014 року та із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.11.2014 року вбачається, що [PERSON] не отримує аліменти від [PERSON] за період з 01.08.2013 року по 01.09.2014 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2014 року складає 17 299 грн. 90 коп. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації від 27.10.2014 року відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], проживає окремо, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, не бере участі у вихованні дитини. Вирішено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] є доцільним. З належних чином засвідчених письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні сина. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складового виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO], тривалий час проживає окремо від дитини, не бере участі в її вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, здоров'я, підготовку до самостійного життя, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не проявляє до сина батьківської турботи та піклування, не надає матеріальної допомоги, що свідчить про свідоме та стійке нехтування своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині зміни прізвища дитини суд зазначає наступне. Стаття 7 Конвенції про права дитини визнає за дитиною право на ім'я. Вибір імені дитини здійснюється за взаємною згодою батьків. Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону. Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають, зокрема народження фізичної особи та її походження. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 3-4 ст. 144 Сімейного кодексу України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до положень ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 5 ст. 148 Сімейного кодексу України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні споруберуться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. В судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час не виконує свої обов'язки щодо виховання малолітнього сина, дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Дані обставини засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Використовуючи вищенаведені норми, враховуючи те, що відповідач не виконує свої обов'язки щодо виховання дитини, суд вирішив задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки зміна прізвища дитини здійснюється виключно в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами у справі, а тому позов слід задовольнити, судові витрати стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved