Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ "Санаторій "Поділля" про стягнення заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1989 року позивач працював в ТОВ «Санаторій Поділля» та з 1992 року по 13.07.2015 року працював на посаді машиніста котельні. В період з 2010 року по 2015 року ТОВ «Санаторій Поділля» систематично відсторонювало позивача від роботи без збереження заробітної плати. ТОВ «Санаторій Поділля» безпідставно зменшувало норму годин роботи позивача. Під час відсторонення від роботи, позивачу не сплачувалась мінімально встановлена заробітна плата, а тому відповідач має сплатити позивачу суму, в розмірі 48\~901, 19 грн. 02.10.2017 року до позовної заяви про стягнення \~заробітної плати позивач надав заяву про зменшення позовних вимог в яких просить суд стягнути з відповідача на його користь 30\~141, 39 коп. заробітної плати за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року. 22.02.2018 року відповідач ТОВ «Санаторій Поділля» надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати у відповідності до норм для працівників задіяних на шкідливих роботах 36 годин на тиждень, не підлягають задоволенню, оскільки позивач не був задіяним на роботах, які дають право на скорочений робочий час. Робоче місце машиніста котла [PERSON] було атестовано та під час атестації не виявлено умов, які дають право на встановлення зменшеної тривалості робочого часу чи пенсії за віком на пільгових умовах. Нарахування заробітної плати позивачу відбувалося у відповідності до табелів обліку робочого часу, за фактично відпрацьований ним робочий час. Доводи позивача про те, що йому не було виплачено мінімальну заробітну плату нічим не підтверджуються, оскільки згідно ЗУ «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці, саме за виконану працівником місячну (годину) норм праці. Таким чином, з матеріалів позову неможливо встановити позицію позивача щодо підстав недоплати йому заробітної плати та доказів недопуску працівника до роботи до матеріалів справи не надано. Згідно аудиторського звіту незалежної аудиторської фірми ТОВ «Аудиторська фірма», яка провела перевірку правильності, достовірності та поновити нарахування заробітної плати [PERSON] під час роботи на посаді машиніста котла за період з 01.01.2010 року по 31.07.2015 року, згідно якої по нарахуванню оплати праці і доплат за роботу у вихідні і святкові дні, нічні часи, доплату за шкідливі умови праці розбіжностей не виявлено. ТОВ «Санаторій Поділля» при нарахуванні та виплаті заробітної плати [PERSON] дотримувалося усіх вимог КЗпП, ЗУ «Про оплату праці» та інших законів, які діяли на час спірних правовідносин. У звязку із вищевикладеним представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги (зменшенні позовні вимоги) підтримують в повному обсязі. Просять суд їх задовольнити та стягнути невиплачену заробітну плату згідно доданого розрахунку. Представники відповідача адвокат [PERSON] та адвокат [PERSON] заперечують проти позову із підстав викладених у відзиві та посилаються на висновки експерта за результатами проведення економічного дослідження, який встановив, що розрахунок позивача, доданий до заяви про зменшення позовних вимог від 02.10.2017 року документально не підтверджується. Суд,\~дослідивши докази\~у справі,\~встановив,\~що з 18.06.1992 року по 13.07.2015 року [PERSON] працював в ТОВ "Санаторій "Поділля" на посаді машиніста котельні, що підтверджується трудовою книжкою від 24.03.1989 року.(а.с.6 [PERSON] 1) Позовні вимоги позивача [PERSON] охоплюють період з 01.08.2011 року по 31.05.2015 року. У відповідності до штатного розкладу ТОВ "Санаторій "Поділля" посадовий оклад [PERSON] на посаді машиніста котла котельні № 1 становив: з 01.08.2011 року - 960 гривень; з 01.10.2011 року - 1056 гривень; з 01.01.2012 року - 1073 гривень; з 01.04.2012 року - 1094 гривень; з 01.07.2012 року - 1203 гривень; з 01.01.2013 року - 1203 гривень; з 01.09.2013 року - 1203 гривень; з 01.11.2013 року - 1323 гривень; з 01.01.2014 року - 1323 гривень; з 01.01.2015 року - 1323 гривень. Відповідач ТОВ "Санаторій «Поділля" нараховував [PERSON] заробітну плату в період з 01.08.2011 року по 31.05.2015 року, в наступних розмірах, що підтверджується розрахунковими листами: - в 2011 році: серпень - 1253,65 грн., вересень - 1116,76 грн., жовтень - 1239,04 грн., листопад - 1049,28 грн., грудень - 1024,48 грн.; - в 2012 році: січень - 1036,55 грн., лютий - 930, 83грн., березень - 1188,44 грн., квітень - 1009,51 грн., травень - 1257,34 грн., червень - 1651,46 грн., липень - 946,41 грн., серпень - 1427,79 грн., вересень - 1419,54 грн., жовтень - 1622,85 грн., жовтень - 930,83 грн., листопад - 1399,44 грн., грудень - 1612,48 грн.; - в 2013 році: січень - 938,19 грн., лютий - 1085, 71 грн., березень - 1338,68 грн., квітень - 1090,53 грн., травень - 1484,55 грн., червень - 1373, 89 грн., липень - 1291,01 грн., серпень - 1454,98 грн., вересень - 1406,51 грн., жовтень -1397,57 грн., листопаді - 1530,27 грн., грудень - 1545,26 грн. - в 2014 році: січень - 1688,06 грн., лютий - 1537,99 грн., березень - 1236,14 грн., квітень - 1241,72 грн., травень - 1331,06 грн., червень - 1321,60 грн., липень - 1193 грн., серпень - 1501,87 грн., вересень - 1179,27 грн., жовтень - 1193 грн., листопад - 1199,80 грн., грудень - 1194,46 грн. - в 2015 році: січень - 1258,09 грн., лютий - 1194,01 грн., березень - 1208,34 грн., квітень - 0 грн., травень - 2 354,44 грн.(а.с.8-40 [PERSON] 1) Дані кошти були виплачені [PERSON] за мінусом передбачених законодавством відрахувань, що підтверджено видатковими касовими ордерами.(а.с.132-149) Спір між позивачем та відповідачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 02.10.2017 року виник з приводу ненарахування та невиплати йому за період з 01.08.2011 року по 31.05.2015 року коштів за відпрацьовані понад норму години. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Відповідно до ст. ст.\~1,\~2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структуру заробітної плати становить: основна, додаткова заробітні плати та інші заохочувальні та компенсаційні витрати. Оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку і відрядних розцінок з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством. Як встановлено матеріалами справи, нарахування заробітної плати [PERSON] відбувалось у відповідності до табелів обліку робочого часу, за фактично відпрацьований ним робочий час. Робота в підрозділі, в якому працював [PERSON] була позмінною, працівники у зміні чергувалися рівномірно, згідно графіків змінності у відповідності до вимог ст. 58 КЗпП. Ст. ст. 57, 58, 59 КЗпП передбачено, що початок і закінчення роботи,\~час початку\~і закінчення\~щоденної роботи\~(зміни)\~передбачається правилами\~внутрішнього трудового\~розпорядку і\~графіками змінності\~у відповідності\~з законодавством. При змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з\~однієї зміни\~в іншу,\~як правило,\~має відбуватися\~через кожний\~робочий тиждень\~в години,\~визначені графіками\~змінності. Тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід). Призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється. Матеріали справи не містять графіків змінності, оскільки термін їх зберігання у відповідності до Наказу МЮУ №578/5 від 12.04.2012 року, яким затверджено строки зберігання документів, встановлено 3 роки з моменту заміни новими. За поясненнями представників відповідача, графіки змінності на підприємстві складаються щомісячно, а відтак щомісячно замінюються новими, а попередні зберігається лише установлений наказом строк. Суд бере до уваги дану обставину, як пояснення причин обєктивної неможливості надати графіки змінності за період з 01.08.2011 року по 31.05.2015 року. З доповідної записки заступника директора з технічно-господарської частини ТОВ «Санаторій «Поділля» [PERSON] від 03.08.2018 року, який відповідно до своєї посадової інструкції зобовязаний доводити до відома підлеглих накази та розпорядження посадових осіб (п. 3.17 Посадової інструкції) слідує, що накази по ТОВ «Санаторій Поділля», які змінювали тривалість робочого часу, надавали оплачувані відпустки, відпустки без збереження заробітної плати доводились до підлеглих працівників, в т.ч. [PERSON] через дошку оголошень. Впродовж січня 2010 року по липень 2015 року щомісячні графіки змінності робочого часу та графіки відпусток вивішувались в приміщенні котельні та на дошці обяв. Крім того, матеріали справи містять висновок експерта № 4180/18-21 за результатами проведення економічного дослідження від 17.08.2018 року, з висновків якого вбачається, що розрахунок недоплачених годин наведений у таблиці-розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог [PERSON] від 02.10.2017 року за період з 01.08.2011 року по 31.05.2015 року документально не підтверджується. (а.с.1-9 [PERSON] 3) У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, висновками експертів ( ст. 76 ЦПК України). Ст. 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Дослідивши вищезазначений висновок експерта, суд вважає його повним, обґрунтованим і таким, що не викликає сумніву у його правильності. Судом прийнято до уваги, що висновок експерта є чітким. Однак, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1\~ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~ст.\~89 цього Кодексу. \~\~\~\~Відповідно до\~статі 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною третьою\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було допущено порушення вимог трудового законодавства, а тому позовні вимоги (зменшенні позовні вимоги) [PERSON] не підлягають до задоволення. На підставі ст. ст.\~1,\~2 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 57, 58, 59 КЗпП та

Outcome: dismissed