Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В листопаді 2015 року ПАТ „Агат" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] шкоди, завданою несвоєчасною виплатою заробітної плати за період роботи останнього на посаді голови правління ВАТ „Агат" на загальну суму 18 249 грн. 07 коп. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що в період свої роботи відповідач на посадах керівника підприємства не виплачував собі заробітної плати при наявності коштів на такі виплати, що призвело до ухвалення судових рішень про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ „Агат" 11 599 грн. 13 коп. шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати, та 774 грн. 16 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідач посилається на те, що підставою для відповідальності керівника є виплати компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, тобто такої, що передбачена Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Наполягає на тому, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди не відносяться до компенсаційних виплат. Крім того, розмір шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку, проте суд це зробив на підставі довідки ДВС. Підставою для відповідальності керівника є його вина, проте згідно довідок ВДВС від 21.12.2015 року та від 19.01.2016 року вбачається відсутність вини керівника у зв'язку з накладенням арешту на рахунок та касу ВАТ „Агат". Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню. Проте, наведені вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив на підставі п. 9 ст. 134 КЗпП України стягнути з [PERSON] шкоду, завданої ПАТ „Агат" несвоєчасною виплатою заробітної палати собі як керівнику підприємства в період його роботи на посаді в.о. голови правління та голови правління ВАТ „Агат" з 01.02.2007 року по 15.10.2009 року в розмірі 6649 грн. 94 коп. та за період його роботи на посаді в.о. голови правління ПАТ „Агат" з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року в розмірі 11 599 грн. 13 коп. (сума, фактично стягнута державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для стягнення 6649 грн. 94 коп. відсутні у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності, а решта вимог є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Таких висновків суд дійшов в порушення вимог процесуального та матеріального права. По справі встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] очолював ВАТ„Агат" в період з 01.02.2007 року по 15.10.2009 року, з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року, з 22.02.2012 року по 20.03.2012 року. Заочним рішенням Новозаводського районного суду від 18 березня 2010 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2010 року, з ВАТ „Агат" на користь [PERSON] стягнуто 6349 грн. 94 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 15.10.2009 року та 300 грн. моральної шкоди (а.с.67-69). Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року змінено рішення першої інстанції і стягнуто з ПАТ „Агат" на користь [PERSON] 33 965 грн. 96 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 13.04.2011 року (а.с.73-75). Відповідно п. 9 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Зазначеними вище судовими рішеннями, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог, була встановлена вина підприємства ВАТ Агат" у затримці виплати своєму працівнику належних при звільненні коштів. Вина [PERSON] у несвоєчасній виплаті собі ж заробітної плати не встановлена, що виключає можливість застосування ст. 134 КЗпП України. Крім того, апеляційний суд враховує, що судові рішення про виплату [PERSON] належних йому при звільненні грошових сум, набрали законної сили та вже частково виконані. Питання наявності грошових коштів у ВАТ „Агат" для виплати заробітної плати працівникам та свідоме невикористання їх [PERSON] для виплати заробітної плати собі як керівнику, повинно було вирішуватись під час розгляду справ за позовами [PERSON] до ВАТ „Агат" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за умови посилання підприємством на такі обставини. Зазначені обставини, які є суттєвими для даної справи, не були належним чином досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення спору, а тому, згідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.309 ЦПК України, оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог ПАТ „Агат" підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні його позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Агат» на користь [PERSON] належить стягнути у відшкодування судових витрат, понесених за розгляд справи в апеляційному порядку, 535 грн. 92 коп.

Outcome: approved