Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», місцезнаходження за адресою: 03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33б, 2 під`їзд, відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 15\~960,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 25.12.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Suzuki Swift, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно Постанови Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.01.2020 року у справі №266/116/20 винною особою у скоєнні ДТП за ст.. 122-4 визнано [PERSON] . Згідно постанови [PERSON] залишив місце ДТП. На момент настання ДТП діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО-2332380 від 25.12.2019 року, згідно п.7 якого є транспортний засіб Suzuki Swift, державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 18560,90 грн. На підставі наданих документів та згідно з умовами Полісу, зазначене ДТП ПрАТ «СК «Еталон» визнала страховим випадком та виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 15960,90 грн. ПрАТ «СК «Еталон» виконала в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО-2332380 від 25.12.2019 року. Постраждала сторона від ДТП отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Еталон», то до ПрАТ «СК «Еталон» перейшло право зворотної вимоги регресу. [PERSON] було порушено умови п. в) ч. 38.1.1. ст.. 38 Закону України «Про обов`язок страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час скоєння ДТП залишив місце ДТП, у зв`язку з чим Відповідач в порядку регресу має сплатити на користь позивача виплачені [PERSON] грошові кошти у розмірі 15960,90 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15960,90 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 15.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та доказах про відшкодування завданої шкоди [PERSON] повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимогами\~Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 25 грудня 2019 року, о 20 год. 55 хвил., [PERSON] , на перехресті вул. Карабельної та вул. Гагаріна в Приморському районі м. Маріуполя, керував автомобілем "Suzuki Swift", номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі вул.. Карабельної не надав дорогу та скоїв зіткнення з рухавшимся по головній дорозі вул.. Гагаріна автомобілем "ЗАЗ Daewoo Lanos", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобіль отримав механічне пошкодження, а власникам завдані збитки, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Він же, 25 грудня 2019 року, о 20 год. 55 хвил., на перехресті вул. Карабельної та вул. Гагаріна в Приморському районі м. Маріуполя, керував автомобілем "Suzuki Swift", номерний знак [NUMBER] , був учасником ДТП та покинув місце пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10.а ПДР України. Особу водія встановлено шляхом розшукових заходів. За постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.01.2020 року [PERSON] , визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді подія якої сталася 25.12.2019 та притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст. 122-4, 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 11.02.2020. Відповідно до частини четвертої\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1\~ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1.\~ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2019 автомобіль «Suzuki Swift» д.н.з. [NUMBER] було забезпечено ПрАТ\~СК\~«Еталон» згідно Полісу № АО2332380. 10.01.2020 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ\~«СК\~«Еталон» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди за полісом ОСЦПВВНТЗ. 25.02.2020 потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ\~«СК\~«Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно Страхового Акту № UA 712-17075 від 19.03.2020 та Розрахунку суми страхового відшкодування вартість матеріального сума страхового відшкодування до виплати третій особі складає 15960,90 грн. За результатами ремонтної калькуляції №17075 від 25.12.2019 року загальна сума після вирахувань 18560,89 грн. [PERSON] отримав страхове відшкодування в сумі 15960,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3239 від 19 березня 2020 року. Відповідно\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав з тих причин, що потерпілому [PERSON] в добровільному порядку в повному обсязі було відшкодовано останньому завдану внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду, про що свідчить розписка від 31.01.2020 року, якою підтверджується, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1200 доларів США, що в еквіваленті складає 29400,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, яке сталося 25.12.2019 року. Також потерпілим зазначено, що претензій матеріального та морального характеру не має. Розписка написана власноруч потерпілим [PERSON] у присутності свідка. Потерпілим в заяві про страхове відшкодування всупереч вимог ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не вказав про вже здійснені взаєморозрахунки, чим ввів в оману страхову компанію. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Дослідивши докази надані відповідачем судом встановлено, що потерпілий у ДТП [PERSON] надав [PERSON] розписку про те, що він 31.01.2020 отримав від [PERSON] 1200 (одну тисячу двісті) доларів, що в еквіваленті складає 29400 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, яке сталося 25.12.2019 року між автомобілем Деу [NUMBER] и Сузукі Свіфт Ан1173НН. Претензій морального, матеріального характеру немає. Згідно правової позиції ВССУ №4від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в частині, що стосується відповідальності безпосереднього винуватця, то вищезазначений пункт наголошує на тому, що суд повинен перевірити виконання двох умов: 1) наявність згоди винуватця самостійно відшкодувати шкоду (якщо такої не було, то виплату повинен був здійснити страховик); 2) винуватець виконав покладений на нього обов`язок щодо письмового повідомлення страховика про настання страхового випадку протягом трьох робочих дні. Верховний Суд України розглянув справу № 6-2808цс15 у своїй постанові від 20.01.2016 прийшов до наступних висновків: «Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею1194ЦК України\~підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності». Вищезазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом України і в інших справах, наприклад, у постановах: № 6-725цс16 від 14.08.2016; № 756/12292/14-ц від 26.10.2016; № 760/25782/14-ц від 21.12.2016. Більше того, новостворений Верховний Суд підтримувався такої позиції, яка зазначена у постановах:№ 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/7069/15-ц від 14.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року;№ 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року. Зазначені позиції Верховного Суду України та новоствореного Верховного Суду захищають інтереси, як потерпілої сторони так і винної особи. В статті 61 Конституції України, зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.\~\~Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПАТ «Страхова компанія «Еталон» не правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15960,90 грн., оскільки в даному випадку потерпілий [PERSON] є недобросовісною третьою особою за договором страхування, так як отримав відшкодування шкоди двічі, одночасно в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. [PERSON] мав вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові № 6-2808цс15 від 20.01.2016, але він не мав права отримувати одночасно відшкодування шкоди і від [PERSON] , і від ПАТ «Страхова компанія «Еталон». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. В порядку\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed