Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення 24182 грн 27 коп заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2008 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. Ухвалою суду під головуванням судді Сінгур В.І. від 11 лютого 2016 року по справі відкрито провадження. 09 березня 2016 року по справі постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ "КБ" Приватбанк" задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором\~ №б/н від 29 серпня 2008 року в розмірі 24182,27 грн та судовий збір у розмірі 1378 грн. 02 листопада 2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2016 року, яка прийнята до розгляду суддею Литвинко Т.В. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року заочне рішення суду від 09 березня 2016 року скасоване та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надавав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частко, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо нарахування штрафних санкцій та процентів в період несення служби відповідача в зоні АТО та застосувати позовну давність до штрафних санкцій. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 29 серпня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та [PERSON] (Позичальник) шляхом приєднання до запропонованого Банком договору в цілому уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік та на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Довідки про умови кредитування Банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік. Копіями анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, умов та правил надання банківських послуг підтверджується, що [PERSON] був ознайомлений та згодний з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, та погодився, що вказані документи становлять договір надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Згідно п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Одночасно згідно п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписок по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан рахунків та про здійснені операції по рахунках. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику суму кредитних коштів, визначену умовами договору. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 31 грудня 2015 року банком нарахована заборгованість у сумі 24182 грн 27 коп, яка складається з наступного: 9996 грн 45 коп заборгованість за кредитом; 12558 грн 09 коп заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина), 1127 грн 73 грн штраф (процентна складова). Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених до стягнення сум, суд виходить з наступного. Як вбачається з наданих відповідачем копій довідок Міністерства оборони України Шосткинський об`єднаний міський військовий комісаріат Сумської області №220 від 17 жовтня 2016 року, Міністерства оборони України військова частина польова пошта [NUMBER] №670 від 27 березня 2016 року та №357 від 08 квітня 2016 року, [PERSON] проходив військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України з 09 березня 2015 року по 08 квітня 2016 року та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с. 56, 57, 58). Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України" на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено п. 15 такого змісту: "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Відповідно до Закону України від 21 жовтня 1993 року "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і тривав на час дії кредитного договору №б/н від 29 серпня 2008 року, такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц, у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц). Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що сфера дії цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. З огляду на те, що відповідач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, він мав право на визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором за період проходження військової служби. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом та пені позивачем за період з 09 березня 2015 року по 08 квітня 2016 року є неправомірним. Згідно наданого банком розрахунку, в період проходження відповідачем військової служби в зоні АТО з 09 березня 2015 року по 08 квітня 2016 року позивачем нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 2712, 54 грн, а також пеня в сумі 300 грн, яка банком зарахована в погашення заборгованості за рахунок внесених відповідачем коштів 26 травня 2015 року та 09 червня 2015 року. Враховуючи наведені обставини, розмір процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з [PERSON] , складає 9845,55 грн (12558,09 грн 2712,54 грн (проценти, нараховані за період з 09 березня 2015 року по 08 квітня 2016 року) = 9845,55 грн). Також, від нарахованої відповідачу суми заборгованості підлягають оберненню в рахунок погашення заборгованості, зараховані банком в погашення пені 300 грн, що була нарахована в період проходження відповідачем військової служби в зоні АТО. В судовому засіданні представник відповідача просила застосувати позовну давності до штрафу, яка відповідно до ст. 258 ЦК України становить один рік. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Таким чином, з відповідача не може бути стягнуто суму штрафу в\~ розмірі 1627,73 грн, в зв`язку з подачею заяви про застосування позовної давності, оскільки право на нарахування штрафу виникло у банку вже після порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6). Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 19542 грн, що складається з: 9996,45 грн заборгованості за кредитом\~ та 9845,55 грн заборгованості за процентами, від суми якої віднято сплату пені в сумі 300 грн, нарахованої за період проходження відповідачем військової служби в зоні АТО та зараховано банком в погашення пені за рахунок внесеної відповідачем проплати 26 травня 2015 року. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення із відповідача суми судового збору, оскільки останній відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Outcome: partial