Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про звернення стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року, третя особа, [PERSON] 05.07.2006 року отримала кредит у розмірі 49000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2006 року. Згідно умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісячно у період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення норм закону та умов договору [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до заборгованості, яка станом на 24.07.2014 року становить 152325.10 доларів США, що складається з: 27632.50 доларів США - заборгованість за кредитом; 50336.70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1470 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 72885.90 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] 05.07.2006 року було укладено договір іпотеки №MKLWGA00000035. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 237.51 м2, житловою площею 68.67 м2., який розташований за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 259700 гривень. На підставі наведеного просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року в розмірі 152325.10 доларів США, звернути стягнення на будинок, загальною площею 237.51 м2, житловою площею 68.67 м2., який розташований за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, [ADDRESS]. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у даному житловому будинку. Стягнути з відповідача понесені ними судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, однак їх представник - Савула І.І. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника ПриватБанку. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, у випадку неявки відповідача. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак надіслала суду письмову заяву в якій просила справу слухати без її присутності, у задоволенні позову відмовити, взявши до уваги вимоги ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Третя особа без самостійних вимог, [PERSON], в судове засідання, повторно, не з"явилася. Була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду рекомендованими листами. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між третьою особою, [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року, за яким позивач надав [PERSON] кредит у сумі 49000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2010 року. При цьому [PERSON] взяла на себе зобов'язання своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 24.07.2014 року третя особа [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитним договором №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року в сумі 152325.10 доларів США, що складається з: 27632.50 доларів США - заборгованість за кредитом; 50336.70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1470 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 72885.90 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Разом з цим, вимогу банку від 22.06.2014 року за №30.1.0.0/2-222 щодо сплати заборгованості за отриманим кредитом [PERSON] проігнорувала. Також судом встановлено, що для забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] 05 липня 2006 року було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №5232. Предметом іпотеки є: житловий будинок, загальною площею 237.51 м2, житловою площею 68.67 м2., який розташований за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 259700 гривень. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ "Про Іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд враховує, що з 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку". За змістом підпункту 1 п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умов, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції". Як встановлено судом, предметом кредитного договору №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], виступають грошові кошти, надані позичальнику в іноземній валюті. Кредит наданий на споживчі цілі, що чітко встановлено п.1.1 Кредитного договору. Також, встановлено, що предметом договору іпотеки як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №MKLWGA00000035 від 05.07.2006 року є житловий будинок, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, [ADDRESS]. Цей житловий будинок, використовується як місце постійного проживання відповідачкою [PERSON], що стверджується довідкою білоцерківської сільської ради №849 від 11.12.2014 року, у власності відповідачки не знаходиться інше нерухоме житлове майно; житлова площа предмету іпотеки не перевищує 250 кв. м. Відповідачка [PERSON] не є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення в розумінні ст. 4 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції". На підставі наведеного, суд вважає, що відносно вище вказаного предмету іпотеки діє мораторій на примусове стягнення (відчужене без згоди власника) майна, згідно положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VII, внаслідок чого позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed