Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

23.01.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що в період з квітня 2012 року по грудень 2015 року вона проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві, проте попросила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Не заперечує проти стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають спільну дочку, [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 4). З пояснень [PERSON] судом встановлено, що він не має постійного доходу, не працевлаштований, працює сезонно. Стан здоров'я у нього нормальний, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно p ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі (ч. 1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, розмір доходу позивача, кількість дітей, а також визнання відповідачем позову, те що відповідач є працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в сумі 500 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved