Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ДП «Чернігівторф», в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки з 01 березня 2014 року по 24 квітня 2014 року в сумі 6 965,20 грн, посилаючись на те, що в період з 18 грудня 2012 року по 26 липня 2013 року вона працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера філії "Смолинський торфозавод". При звільненні відповідач не виплатив всіх належних позивачці сум, а тому 26 грудня 2013 року за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області на її користь, за період з 27 липня 2013 року по 18 листопада 2013 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13930,40 грн, та рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2014 року на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12 537,36 грн за період з 19 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року, однак і на даний час указана заборгованість стороною відповідача не сплачена. У судовому засіданні позивач відсутня, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Судом установлено, що позивач з 18 грудня 2012 року працювала на посаді головного бухгалтера у філії Смолинський торфозавод ДП "Чернігівторф", звільнена з 26 липня 2013 року згідно п.1 ст.40 КЗпП, у зв'язку зі скороченням посади. У день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі й з нею не було проведено відповідного розрахунку. 07 серпня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було видано судовий наказ, який набрав законної сили, про стягнення з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 12 453 грн 27 коп. 20 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області винесено судове рішення по цивільній справі № 748/2358/13-ц (провадження №2/748/800/13), яке набрало законної сили, про стягнення з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON] компенсації за невикористану відпустку в сумі 2952 грн 88 коп., вихідної допомоги в сумі 3404 грн 25 коп. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди, відмовлено. 26 грудня 2013 року за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області на користь [PERSON], за період з 27 липня 2013 року по 18 листопада 2013 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13930,40 грн. 03 квітня 2014 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON], за період з 19 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12 537,36 грн. Відповідно до положень ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку). Як встановлено рішенням Чернігівського районного суду від 26 грудня 2013 року, згідно наказу філії "Смолинський торфозавод" №2 від 01.02.2013 року, в зв'язку з призупиненням робіт по випуску торфопродукції всі працівники філії були попереджені про початок простою, а тому позивач з цього часу не працювала і заробітку не мала, тому нарахування середньої заробітної плати [PERSON] проведено відповідачем відповідно до абз. 3 п.4 Порядку і визначено в сумі посадового окладу - 4005 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача, що розрахована згідно вказаного вище Порядку становила 174 грн 13 коп. Така середньоденна заробітна плата зазначена і представником відповідача у заяві про розгляд справи у його відсутності. Час затримки розрахунку за період з 01 березня 2014 року по 24 квітня 2014 року (період який зазначений в позовній заяві) складає 37 робочих днів, а не 40 як зазначає позивач. Тобто середній заробіток за цей період складає 6 442 грн 81 коп. (174 грн 13 коп. х 37 днів) Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в доход держави, відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Outcome: partial