Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною був вчинений виконавчий напис, реєстровий № 5541 щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 31.03.2008 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк». Боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 31.03.2008 року по 30.04.2017 року та сума заборгованості складає 122781,59 грн. у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 9709,59 грн.; заборгованість за відсотками 101656,62 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 5092,45 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 5822,93 грн. За вчинення виконавчого напису зі стягувача стягнуто 3000,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 125281,59 грн. Зазначає, що про вчинення зазначеного виконавчого напису він дізнався лише у серпні 2019 року під час оформлення права власності на земельну ділянку, як учасника АТО, де йому повідомили про накладення арешту на все майно. У листопаді 2020 року він особисто звернувся до приватного нотаріуса з вимогою надати копії документів, які стали підставою вчинення виконавчого напису № 5541 від 13.06.2017 року. 24.11.2020 року він отримав копії документів виконавчого напису. Вважає, що зазначений виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України. Вказує, що згідно розрахунку наданого відповідачем для здійснення виконавчого напису, стягнення пені і штрафу проводиться з 2009 року. Ним дійсно було отримано 31.03.2008 року кредитну картку строк дії якої закінчився через три року. На момент вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ Бондар І.М. виконавчого напису № 5541 від13.06.2017 року, заборгованість за кредитним договором б/н від 31.03.2008 року не була безспірною, а стягувач не надав жодного належного доказу такої безспірності. Виходячи з наведеного, вважає, що право вимоги у відповідача за заявою про надання банківського продукту б/н від 31.03.2008 року наступає з 28.10.2008 року з моменту першого прострочення і закінчується у жовтні 2011 року. Тому виконавчий напис № 5541 від 31.03.2008 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за межами трирічного терміну, передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Нарахування заборгованості за відсотками за період з 31.03.2008 року по 30.04.2017 року здійснено також в порушення приписів ЦК України, які встановлюють строки позовної давності щодо вимог про стягнення основної суми заборгованості, відсотків та штрафів. Враховуючи вищевикладене, вважає що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис, вчинений 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. реєстровий № 5541 щодо стягнення заборгованості за заявою про надання банківського продукту від 31.03.2008 року, вчиненим з порушення вимог законодавства. У зв`язку з цим, просить суд визнати виконавчий напис від 13.06.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 5541, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 16.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.21-23). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 16.12.2020 направлено учасникам справи, відповідачу та третім особам також направлено копію позову з додатками (а.с.24-26). До суду повернулося повідомлення з відміткою про вручення поштових відправлень (а.с.28,29,30). 18.02.2021 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву (а.с.31-37) в якому відповідач зазначив, що з позовом не згоден, заперечують проти нього в повному обсязі, вважають позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. У позовній заяві [PERSON] визнає факт укладання з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, отримання кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, кредитор праві вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вважають, що відповідачем у позові не обґрунтовано з яких саме підстав відповідачем є АТ КБ «ПриватБанк», оскільки видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже Банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має право видавати виконавчий напис. Вбачається, що цей спір стосується оскарження дій органу владних повноважень, а тому ця справа не підпадає справ під перелік справ підвідомчих загальним судам. Зазначають, що в справах про оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Проте, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису. Також зазначають, що строки передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» за своєю природою не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису є позасудовим способом захисту цивільних справ. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, Банком все одно норма цієї статті не порушена. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору, де зазначено, що договір є дійсним до повного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання [PERSON] на сьогоднішній день не виконано. Вважають, що позивач зловживає своїм правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків. Договір досі чинний, а отже у кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним. Зауважують, що позичальник [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед АП КБ «ПриватБанк» до цього часу не виконав та має заборгованість за договорами. Доказу визнання Договору недійсним матеріали позовної заяви не містять. Тому позивач свої вимоги не підтвердив відповідними доказами. Враховуючи вищевикладене, вважають, що виконавчий напис є правомірним, доводи позивача є нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинений з дотримання всіх вимог. З цих підстав, у задоволенні позову [PERSON] простять відмовити в повному обсязі. 09.03.2021 року від представника позивача - адвоката Яремчк Л.В. надійшли заперечення (відповідь) на відзив (а.с.64-66) в яких зазначила, що твердження відповідача про укладення кредитного договору є таким, що не відповідає дійсності. [PERSON] дійсно було отримано платіжну карту шляхом підписання анкети-заяви клієнта. Анкета-заява з посиланням на Договір разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Жодного документу, який свідчив би про укладання договору у розумінні ст. 638 ЦК України відповідачем не надано. Твердження відповідача, що він не є належним відповідачем, а нотаріус є суб`єктом владних повноважень вважають безпідставними. Щодо підстав оскарження виконавчого напису, то має місце правильність вимог зазначених у виконавчому написі, а саме, що всі строки позовної давності минули на всі вимоги зазначені у виконавчому написі № 5541 від 13.07.2017 року. Відповідачем приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для вчинення виконавчого напису була надана виписка по рахунку станом на 13.06.2017 року, згідно якої вбачається пропущення всіх строків позовної давності як по тілу кредиту та і щодо пені. Жодних договорів про продовження строків позовної давності з відповідачем не вкладалося. Виходячи з наведеного, за заявою про надання банківського продукту б/н від 31.01.2008 року право вимоги у відповідача наступає 28.10.2008 року з моменту першого прострочення і закінчується у жовтні 2011 року. Спірний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за межами трирічного терміну, передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 26.04.2021 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшли пояснення на позов в яких зазначила, що на її думку позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Щодо посилань позивача на ненадання первинних документів бухгалтерського обліку вказує, що вимогами законодавства наведений вичерпний перелік документів, які обумовлюють можливість вчинення виконавчого напису, якими є оригінал кредитного договору та виписка по рахунку боржника, які були надані їй банком разом із відповідною заявою на вчинення виконавчого напису. Тому безспірність в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є недоведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається наявність боргу, а документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих правовідносин. Визначені Переліком документи, які є підставою для вчинення виконавчого напису, були надані їй стягувачем - Комерційним банком «ПриватБанк» та містяться у відповідній справі, окрім оригіналу кредитного договору, який був наданий стягувачем, але повернутий йому після вчинення та встановлення наявності всіх підстав для вчинення напису, оскільки заявник звернувся про стягнення лише частини заборгованості, що передбачено порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже виконавчий напис був вчинений за наявністю всіх передбачених документів, тобто з дотриманням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та вищенаведеного Порядку щодо безспірності заборгованості. Щодо пропуску трирічного строку для вчинення виконавчого напису зазначає, що у разі укладення договору, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, укладений на невизначений строк, як в даному випадку, в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору. Зазначає, що право кредитора виникає незалежно від строку виконання зобов`язання, передбаченого договором, яке не треба плутати із строком дії договору. Отже в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1., 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку з моменту закінчення строку дії договору. В разі якщо строк дії договору не визначено, тобто якщо договір був уколений на невизначений строк - з моменту настання права вимоги, тобто направлення боржнику вимоги про усунення порушень. Щодо посилань позивача на неотримання ним вимоги, зазначає, що така вимога була направлена на адресу боржника, про що кредитором були надані відповідні докази, а саме фіскальний чек про оплату послуг поштового зв`язку та опис вкладень про направлення на адресу боржника відповідної вимоги. Отже виконавчий напис вчинено з дотримання всіх вимог законодавства. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви та розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника. Від третьої особи Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) письмових пояснень не надходило. Розглянувши позовну заяву, дослідивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 5541 щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 125281,59 грн., які є його боргом за Кредитним договором № б/н від 31.03.2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.16). З виконавчого напису вбачається, що вказано сума складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом - 9709,59 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 101656,62 грн.; пені та комісія - 5092,45 грн.; штраф - 5822,93 грн.; витрати пов`язані з виконавчим написом - 3000,00 грн. Зазначено, що строк за який проводиться стягнення, - дев`ять років тридцять днів, а саме з 31.03.2008 року по 30.04.2017 року. З позовної заяви вбачається, що про вчинення спірного виконавчого напису позивач [PERSON] дізнався в серпні 2019 року під час оформлення права власності на земельну ділянку, як учасника АТО, де йому повідомили про накладення арешту на все майно. Позивач [PERSON] не оспорює факт укладення з відповідачем кредитного договору № б/н від 31.03.2008 року, однак зазначає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, з тих підстав, що він не згоден з розрахунком заборгованості за кредитним договором та вважає, що нотаріусом був посвідчений спірний виконавчий напис з порушенням трирічного строку передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказаним виконавчим написом з нього стягується заборгованість за кредитним договором за період з 31.03.2008 року по 30.04.2017 року, в тому числі по пені і штрафам, строк вимоги по яким встановлено в один рік. З матеріалів справи та пояснень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (у відзиві на позов) вбачається, що відповідачем для одержання виконавчого напису були надані оригінал кредитного договору (заява позичальника) та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 31.03.2008 року з фіскальним чеком про оплату послуг поштового зв`язку та описом вкладень про направлення на адресу боржника вимоги (а.с.79 - копія заяви позичальника, 80 - копія виписки з рахунка, а.с.81 - копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, 82 - копія фіскального чеку про оплату послуг поштового зв`язку, 83 - копія опису вкладень про направлення на адресу боржника вимоги). Однак, вказані документи, які були представлені банком для одержання виконавчого напису не підтверджують факт безспірності заборгованості, що є обов`язковою умовою під час вчинення виконавчого напису нотаріуса, а свідчать лише про наявність між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» кредитних правовідносин. Надана відповідачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення за № б/н від 31.03.2008 року (а.с.80) фактично є розрахунком заборгованості. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами визначений Главою14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі за текстом - Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу Заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.06.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц та у справі №158/2157/17 від 15.04.2020 року. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не переконався належним чином в безспірності заборгованості боржника за пред`явленим стягувачем кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, чим порушив вимоги ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. У зв`язку з цим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору на загальну суму 840,80 грн. (а.с.10).

Outcome: approved