Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 6823 грн. 03 коп заборгованості по заробітній платі за період з червня місяця 2014 року по 30 вересня 2014 року, 5306 грн. 40 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 5000 грн. моральної шкоди, з посиланням на те, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, після звільнення 30 вересня 2014 року позивачу належні суми заробітної плати не виплачені, що порушує право останньої у сфері трудових відносин і спричиняє моральну шкоду внаслідок переживань, порушення нормальних життєвих зв"язків, необхідності докладення додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Відповідно до заяви від 25 грудня 2014 року позивач просить стягнути 6823 грн. 03 коп заборгованості по заробітній платі, 6854 грн. 10 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 5000 грн. моральної шкоди. Згідно заяви від 04 лютого 2015 року позивач просить стягнути 6823 грн. 03 коп заборгованості по заробітній платі, 9838 грн. 95 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за 89 робочих днів, 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позов за вищезазначених обставин, просив стягнути 6823 грн. 03 коп заборгованості по заробітній платі, 9838 грн. 95 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 5000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача Маленко Т.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач на час звільнення 30 вересня 2014 року працювала, заборгованість по заробітній платі за червень, липень місяці 2014 року у розмірі 3622 грн. 87 коп позивачу виплачена, залишок невиплаченої заробітної плати складає 3200 грн. 16 коп, дана сума згідно рішення КТС перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Ніжинського МРУЮ, моральна шкода не підтверджена доказами, кількість днів затримки невиплати заробітної плати 62 дні. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до наказу (розпорядження) №90-п про припинення трудового договору ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" від 30 вересня 2014 року позивач звільнена з 30 вересня 2014 року за угодою сторін, остання 30 вересня 2014 року працювала, що не заперечується сторонами в судовому засіданні і підтверджується табелем обліку робочого часу за вересень місяць 2014 року. Згідно довідки відповідача б/н (а.с.7) станом на 01 грудня 2014 року заборгованість відповідача по заробітній платі позивача становить 6823 грн. 03 коп: червень місяць 2014 року-1581 грн. 67 коп, липень місяць 2014 року-2041 грн. 20 коп, серпень місяць 2014 року-1687 грн. 16 коп, вересень місяць 2014 року-1513 грн.. Відповідно до посвідчення №558 від 23 жовтня 2014 року, виданого на підставі рішення комісії по трудових спорах ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" від 13 жовтня 2014 року, на користь позивача стягнуто із ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" 3200 грн. 16 коп нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період серпня, вересня місяців 2014 року. Докази на підтвердження зміни чи скасування даного рішення КТС станом на час розгляду справи відсутні. Постановою ВДВС Ніжинського МРУЮ від 14 листопада 2014 року (за заявою позивача від 23 жовтня 2014 року) відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню посвідчення №558, виданого 23 жовтня 2014 року ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів", про стягнення з даного ДП на користь [PERSON] 3200 грн. 16 коп боргу. Докази на підтвердження закінчення даного виконавчого провадження відсутні. Згідно платіжних доручень від 03 грудня 2014 року перераховано 1581 грн. 67 коп, 2041 грн. 20 коп, як заборгованість по заробітній платі [PERSON], дані кошти оплачені Державною казначейською службою України 25 та 26 грудня 2014 року відповідно. Довідкою відповідача від 08 січня 2015 року підтверджується заборгованість відповідача по заробітній платі позивача станом на 01 січня 2015 року у розмірі 3200 грн. 16 коп за період серпня, вересня місяців 2014 року. За таких обставин заборгованість по заробітній платі у розмірі 3622 грн. 87 коп (1581,67 грн. за червень місяць 2014 року+ 2041,20 грн. за липень місяць 2014 року=3622,87 грн.) виплачена позивачу, залишок заборгованості по заробітній платі у розмірі 3200 грн. 16 коп. є предметом примусового виконання ВДВС Ніжинського МРУЮ, що унеможливлює подвійне стягнення даної суми заборгованості по заробітній платі, оскільки спірні правовідносини врегульовані рішенням комісії по трудових спорах ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" від 13 жовтня 2014 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення 6823 грн. 03 коп заборгованості по заробітній платі, при цьому суд враховує положення ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Докази на підтвердження проведення остаточного розрахунку щодо виплати позивачу 3200 грн. 16 коп заборгованості по заробітній платі відсутні, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, наявність виконавчого провадження щодо примусового стягнення заробітної плати не звільняє відповідача від даної відповідальності, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час розгляду справи здійснює господарську діяльність, останнім здійснене часткове погашення заборгованості по заробітній платі позивачу у розмірі 3622 грн. 87 коп, відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України. Відповідно до довідки відповідача від 08 січня 2015 року середньоденний заробіток позивача на день звільнення 30 вересня 2014 року становить 111 грн. 45 коп (червень місяць 2014 року 17 відпрацьованих днів, заробіток- 1930 грн. 28 коп, липень місяць 2014 року 23 відпрацьовані дні, заробіток-2527 грн. 70 коп). Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 30 вересня 2014 року (включно) по 04 лютого 2015 року (день постановлення рішення) складає 90 днів (вересень 2014 року-1 день, жовтень 2014 року-23 дні, листопад 2014 року-20 днів, грудень 2014 року-23 дні, січень 2015 року-20 днів, лютий 2015 року-3 дні). Посилання відповідача на кількість днів затримки, як 62 дні, судом відхиляються, оскільки відповідачем при винесенні наказів від 15 вересня 2014 року, від 16 грудня 2014 року про встановлення на ДП з 15 вересня 2014 року неповного робочого тижня, з 16 грудня 2014 року неповного робочого дня та неповного робочого тижня, не враховані приписи ст.ст.32, 103 КЗпП України щодо обов"язкового повідомлення працівника про зміну в організації виробництва, праці та її оплати не пізніше ніж за два місяці, при цьому належні та допустимі докази згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України щодо ознайомлення позивача із даними наказами, згоди останньої на зміну істотних умов праці,- відсутні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 10030 грн. 50 коп (90 днів*111,45 грн.=10030,50 грн.). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. Із врахуванням меж заявлених вимог та положень ст.11 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 9838 грн. 95 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом даної статті підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 500 грн.. Докази на підтвердження визначення розміру моральної шкоди у розмірі 5000 грн. відсутні. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп (243,60 грн.+243,60 грн.=487,20 грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial