Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади села Черемхів в особі Ходорівської міської ради Львівської області в якій просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікату на право на земельну часту (пай) Серії [NUMBER] від 16.04.1997 виданого на ім`я « [PERSON] » та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну ділянку на території Молодинчецької сільської ради площею 1,72 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку пай Серії [NUMBER] від 16.04.1997, виданого на підставі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Молодинчецькій сільській раді за № 700. Обґрунтування позовних вимог В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що [INFO] померла її бабуся по батьковій лінії [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну ділянку на території Молодинчецької сільської ради площею 1,72 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку пай [NUMBER]. [PERSON] дійсно була прописана та проживала в [ADDRESS] , до дня смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею проживала її дочка [PERSON] , яка померла у 2005 році. 25 10.1995 за реєстровим №60 від імені [PERSON] у Молодинчецькій сільській раді посвідчено заповіт в користь позивачки. Відповідно до заповіту, все майно і все, на що матиме право заповідач переходить до позивачки На день смерті заповідача цей заповіт не змінено та не скасовано. Інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині - не було. Позивачка в шестимісячний термін після смерті бабусі [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, займалася її похороном, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963, вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Юридично спадкові права позивачка не оформляла, про що свідчить витяг із спадкового реєстру, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 16.04.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] , однак нотаріус відмовив їй у його видачі, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном. Окрім того, із довідки Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23.02.2021 вбачається, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], видано на ім`я [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавець вказана як [PERSON] , тобто є розбіжності у написанні імені " [PERSON] " - " [PERSON] ". В даному випадку право позивачки на спадкове майно не визнається, оскільки вона не може пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, оскільки він втрачений, а також через помилку у правовстановлюючому документі, належному спадкодавцю. У зв`язку із відмовою нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно позивачка звернулася до суду із даним позовом для реалізації своїх спадкових прав. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10.06.2021. /а.с.22-23/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 10.06.2021 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 03.08.2021. Розгляд справи по суті відбувся 03.08.2021 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, в якому розгляд справи просить проводити у його відсутності, повідомляє про відсутність заперечень щодо предмету позову. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, [INFO] у віці 89 років померла [PERSON] /а.с.12/. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, [INFO] у віці 76 років померла [PERSON] /а.с.13/. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.09.1958, [PERSON] народився у с. Черемхів Ходорівського району Дрогобицької області [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Бортниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області, [INFO] у віці 76 років помер [PERSON] /а.с.14/. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.05.1967, [PERSON] народилася у с. Бортники Жидачівського району Львівської області [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 22.10.1988, [PERSON] одружилася із [PERSON] в с. Бортники Жидачівського району, актовий запис №21, а після одруження набула прізвище - [PERSON]. /а.с.11/. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №9 від 05.01.2021 [PERSON] дійсно була прописана та проживала в [ADDRESS] , до дня смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею проживала її дочка [PERSON] , яка померла у 2005 році та [PERSON] в шестимісячний термін після смерті бабусі вступила у володіння спадковим майном, займалася похороном. /а.с.15/. Відповідно до заповіту від 25.10.1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради, [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.16/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №64106044 від 26.03.2021, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися /а.с.17/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] . За змістом довідки відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23.02.2021, згідно Книги реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Молодинчецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії [NUMBER] від 16.04.1997 року на гр. [PERSON] . Реєстраційний номер 700. Площа земельної ділянки - 1,72 умовних кадастрових гектарів. Підстава видачі сертифіката: розпорядження Голови Жидачівської райдержадміністрації від 15.10.1996 №660. Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифікату не видавались /а.с.18/. Листом приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу від 16.04.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном./а.с.20/. Згідно довідки Ходорівської міської ради №225, від 29.07.2021 [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно до дня смерті володіла земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,72 га умовних га згідно сертифікату [NUMBER] від 16.04.1997. [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Спірні правовідносини у системному взаємозв`язку регулюються чинною на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), за змістом якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 554 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті своєї баби [PERSON] проживала разом із нею, а відтак є особою, яка фактично прийняла спадщину на підставі ст. 549 ЦК УРСР, а також є особою на чию користь спадкодавцем складено заповіт. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є онукою спадкодавця [PERSON] , а також те, що в її користь складено заповіт, відтак остання є спадкоємцем за заповітом. Також суд приходить до висновку, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія [NUMBER] від 16.04.1997 року виданий на ім`я " [PERSON] " належить спадкодавцю [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю.

Outcome: approved