Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що з 16.04.2003 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем - ДП "Експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України", на посаді прес-секретаря, а в подальшому - фахівця із зв"язків з громадськістю та пресою. Відповідач звільнив позивача з займаної посади. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира [PERSON] поновлено на роботі з 08.08.2013 року, стягнуто втрачений середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36160,23 грн. за період з 08.08.2013 року по 28.04.2014 року. Проте, поновлено [PERSON] на роботі лише 08.12.2014 року. В період з 28.04.2014 року по 08.12.2014 року позивач продовжувала перебувати у вимушеному прогулі, оскільки позивач не здійснив поновлення вчасно. Позивач вважає, що було порушено її права у сфері трудових відносин, в зв"язку з чим вона зазнала душевних страждань, була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відшукування коштів для забезпечення себе необхідними речами та інше та просить стягнути 50 000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, позивач прорсила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2014 року по 08.12.2014 року в розмірі 30067,56 грн., однак відповідач виплатив кошти під час розгляду справи та дана вимога за заявою позивача залишена без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні. При цьому зауважив, що підприємство з поважних причин не мало можливості виконати рішення суду, вирішувало питання щодо порядку його виконання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Зі змісту рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28.07.2014 року вбачається, що позивач - [PERSON] перебувала у трудових відносинах із відповідачем - ДП "Експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України", на посаді прес-секретаря, а в подальшому - фахівця із зв"язків з громадськістю та пресою. Відповідач звільнив позивача з займаної посади. Даним рішенням [PERSON] поновлено на роботі з 08.08.2013 року, стягнуто втрачений середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36160,23 грн. за період з 08.08.2013 року по 28.04.2014 року та моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн. Рішення в частині поновлення на роботі підлягало до негайного виконання. Наказом № 172-к від 08.12.2014 року [PERSON] поновлено на посаді фахівця із зв"язків з громадкістю та пресою. Відповідач не заперечував, що позивач неодноразово зверталась до ДП "Експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" з вимогою про поновлення на роботі ( а.с. 28), отримала виконавчий лист та намагалась в примусовому порядку виконати рішення суду ( а.с. 29-35), так само як і зверталась з вимогами про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2014 року по 07.12.2014 року, що підтверджується листом від 31.12.2014 року № 1266/05-06/14. Поновлення на роботі відбулось за сплином чотирьох місяців, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведена лише в січні 2014 року. Право на працю, закріплене у Конституції України, полягає у можливості людини заробляти собі на життя працею (ч. 4. ст. 43) та своєчасно одержувати винагороду за працю (ч. 7 ст. 43). Згідно п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. З'ясуванню підлягають наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазначив позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших підстав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб пункт 3 постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України). В силу наведеної норми трудового законодавства, підставою відшкодування моральної шкоди є порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Для підтвердження завдання моральної шкоди, позивач посилається на втрату нормальних життєвих зв'язків, змушена була неодноразово звертатись за захистом своїх прав до правоохоронних органів, до органів виконавчої влади в зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов трудового договору та рішення суду. Позивач втратила душевний спокій, знаходиться в роздратованому та напруженому стані, оскільки не мала засобів для існування, для забезпечення належного рівня життя. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні страждання працівника у зв'язку з несвоєчасною виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, втрату нормальних життєвих зв'язків, розмір заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, термін часу протягом якого працівник не був поновлений на роботі та не міг виконувати трудові обов"язки та винагороду, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди на суму 2 000 грн. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial