Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У березні 2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до [PERSON] про визнання права власності на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (далі - Банк) та [PERSON] (надалі Відповідач), укладений Договір кредиту № 15/08-USD-КK (далі - Кредитний договір), згідно з яким Банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 97\~000 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за час фактичного користування грошовими коштами та зі строком повернення до 21.08.2028 року. Для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем укладений Іпотечний договір від 22.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 809, згідно умов якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 52,1 кв.м., жилою - 30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобовязався суворо дотримуватися положень цього Договору, а також Іпотечного договору, укладеного в забезпечення виконання відповідачем зобовязань за Кредитним договором. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в Кредитному договорі. Проте, у порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору [PERSON] не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором, у звязку із чим в останнього перед Банком виникла заборгованість, яка з урахуванням строкової заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за кредитом, строкової заборгованості за процентами, простроченої заборгованості за нарахованими процентами, пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 23.05.2014 р. по 28.01.2015 р, та пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 12.06.2014 р. по 28.01.2015 р. станом на 28.01.2015 р. становить 1\~538\~150,94 грн. У звязку із викладеним, позивач просить у рахунок виконання основного зобовязання з оплати заборгованості у вищевказаному розмірі за кредитним договором № 15/08 -UAH-CK від 22.02.2008 р., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.02.2008 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], а саме: на двокімнатну квартиру, загальною площею 52,1 кв. м., жилою - 30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» предмет іпотеки у власність та визнати за ним право власності на предмет іпотеки, визнати за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» права власності на вказану квартиру. У судове засідання представник позивача не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», далі - Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник), укладений Договір кредиту № 15/08-USD-КK (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 97\~000,00 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Згідно п. 1.2. Кредитного договору у порядку, що передбачений цим Договором, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Як вбачається із Угоди № 1 від 08 жовтня 2008 року до Договору кредиту від 22 лютого 2008 року сторони вирішили п. 1.2. Договору кредиту викласти у наступній редакції: «У порядку, що передбачений цим Договором, Позичальник сплачує Банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 14,5 % річних». Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору Позичальник повертає Банку кредит у строк до 21 лютого 2028 року. Згідно Договору № 4 про внесення змін до Договору кредиту від 22.02.2008 р. за № 15/08-USD-КK, сторони домовилися, що Позичальник повертає Банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 29 грудня 2023 року. У відповідність до умов Кредитного договору Позичальник зобовязався у строки, передбачені Договором повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Згідно із п. п. 2.2 Кредитного договору забезпеченням зобовязань Позичальника за цим Договором є порука дружини [PERSON] та іпотека 2-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (далі Іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі Іпотекодавець), укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до п. 1.2. якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязання, що витікає із Кредитного договору № 15/08-USD-КKпередає Іпотекодержателю в іпотеку двохкімнатну квартиру № 30, загальною площею 52,1 кв.м., жилою площею 30 кв.м., що знаходиться у будинку № 13 по вулиці Кирпоноса у місті Бровари Київської області. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 22 лютого 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим номером 804, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 2709167. Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту/ частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожен день прострочення. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 28.01.2015 р. заборгованість Відповідача за Кредитним договором, складає 1\~538\~150,94 грн., яка складається із: -строкової заборгованості за кредитом - 1 279476,66 грн.; -простроченої заборгованості за кредитом -49073,29 грн.; -строкової заборгованість за процентами - 14447,48 грн.; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 147 222,26 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 23.05.2014 р. по 28.01.2015 - 10688,30 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 12.06.2014 р. по 28.01.2015-37 242,94грн. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно \~із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею\~629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавеиь має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. За змістом ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до розділу 4 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем договору кредиту (несвоєчасне повернення кредиту, повністю або частково, або несвоєчасна сплата процентів, комісії тощо. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, на розсуд Іпотекодержателя, відповідно до договору або законодавства України за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду або в порядку позасудового врегулювання через продаж від власного імені Предмет іпотеки чи передачу Іпотекодержателю у власність. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суди мають виходити з того, що з урахуванням положень ст.ст. 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідачем [PERSON] не виконуються умови Договору кредиту№ 15/08-USD-КK від 22.02.2008 року, тому у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 1\~538\~150,94 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. У звязку із тим, що зобовязання відповідача [PERSON] забезпечено укладанням Іпотечним договором між ним та Банком, то у позивача є всі правові підстави для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Зі змісту ч.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Із відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], тобто у квартирі, яка є іпотечним майном. Спірна квартира є предметом іпотеки за споживчим кредитом, наданим [PERSON] в іноземній валюті. Враховуючи площу квартири, використання її як місця постійного проживання позичальника та відсутність доказів про наявність у відповідача іншого нерухомого житлового майна, суд приходить до висновку, що на цей предмет іпотеки: двохкімнатна квартира № 30, загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Кирпоноса, буд. 13, м. Бровари, Київська обл. поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак, вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Отже, з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved