Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У серпні 2016 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (Відповідач 1), [PERSON] (Відповідач 2) про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В своєму позові позивач просив стягнути із ПАТ "Страхова компанія "Скайд" на його користь страхове відшкодування в розмірі 37 403, 94 грн. та витрати на судовий збір в розмірі 374,04 грн.; стягнути із [PERSON] на його користь решту майнової шкоди у розмірі 28 110, 87 грн. та витрати на судовий збір в розмірі 281,11 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16.12. 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Винним у вчиненні вказаної ДТП згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Скайд". Згідно звіту № 910 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER], складеного оцінювачем [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля при ДТП складає 37 403,94 грн. Згідно ремонтної калькуляції, складеної оцінювачем [PERSON], загальна вартість ремонту автомобіля [NUMBER] складає 64 514, 81 грн. Після повідомлення позивачем відповідача 1 про настання страхового випадку, надання усіх необхідних документів, подачі заяви про страхове відшкодування та станом на момент подачі позовної заяви, відповідачем 1 не виконано обов'язок перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 37 403, 94 грн. У зв'язку із вищезазначеним позивач вважає, що відповідач 1 порушив зобов'язання та просить суд стягнути з нього страхове відшкодування в розмірі 31 403 грн., а з відповідача 2 стягнути решту майнової шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням, в розмірі 28 110, 87 грн. як з безпосереднього заподіювача шкоди. Представник позивача подав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності позивача та не заперечив проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2015 року близько 18 години 00 хвилин в м. Києві по вул. Івана Кудрі, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Хюндай" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] (а.с.8). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені вищевказаної ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. В судовому засіданні також встановлено, що на час вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля [NUMBER] було застраховано в Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Скайд" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АІ/4749577. Згідно звіту № 910 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER], складеного оцінювачем [PERSON] від 01.08.2016 р. на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля при ДТП складає 37 403,94 грн. Згідно ремонтної калькуляції, складеної оцінювачем [PERSON], загальна вартість ремонту автомобіля [NUMBER] складає 64 514, 81 грн. (а.с. 11-23). Після вказаної ДТП позивач, як потерпіла особа, повідомив відповідача 1 про настання страхового випадку, надав усі необхідні документи, в тому числі заяву про страхове відшкодування, підтвердженням чого є страхова справа № 849/16 від 31.03.2016 р. Відповідач 1 зобов'язаний був виконати своє зобов'язання перед позивачем відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 З.У. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Вказане зобов'язання мало буту виконане до 29.06.2016 р., проте, як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання відповідачем 1 виконано не було, виплата страхового відшкодування на користь позивача не була проведена. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 22.1 ст. 22 З.У. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум , зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 З.У. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як встановлено в судовому засіданні, розмір шкоди, завданої майну позивача, який складається з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням його зносу, було розраховано у порядку, встановленому законодавством, оцінювачем [PERSON], за результатами чого ним було складено звіт № 910 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER]. Відповідно до ст. 9 .У. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума- це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Таким чином, визначення розміру шкоди, завданої майну позивача, було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач 1 має виконати взяте на себе зобов'язання та виплатити позивачу визначену вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 37 403, 94 грн., враховуючи ліміт відповідальності відповідача 1. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і ману громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина визначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 зазначеної постанови, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ремонтної калькуляції, складеної оцінювачем [PERSON], загальна вартість ремонту автомобіля [NUMBER] складає 64 514, 81 грн. Звідси, суд приходить до висновку, що враховуючи ліміт відповідальності відповідача 1, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню решта визначеної майнової шкоди, що не покривається страховою виплатою, а саме 28 110, 87 грн. як з безпосереднього заподіювача шкоди. В зв'язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги [PERSON], то, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів мають бути стягнуті судові витрати, понесені позивачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 16,22,526, 1187, 1188,1194 ЦК України,

Outcome: approved