Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором., третя особа міський відділ ДВС Камянець-Подільського банк та відповідачка [PERSON] міськрайонного управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.07.2008 р. банк та [PERSON] уклали кредитний договір HMK0GA0000002393. Згідно договору банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 41725,12 доларів США на строк до 11.07.2013 р., а позичальник зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобовязання за договором виконав, видав відповідачці кредит у розмірі 41725,12 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідачка не здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору в передбачені строки, станом на 13.07.2015 р. її заборгованість складає 187211,02 долари США, в т.ч.: заборгованість за кредитом 38753,32 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом 13638,88 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3360,42 долари США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 122532,72 долари США, 11,41 долари США штраф(фіксована частина), 8914,27 доларів США штраф(процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Банком направлялася [PERSON] вимога щодо виконання забезпеченого зобовязання яка залишена без задоволення. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. в сумі 187211,02 долари США що еквівалентно 4101793,39 грн. за курсом НБУ від 13.07.2015 р., судові витрати по справі. В суді представник позивача позовні вимоги зменшив, просить суд винести рішення яким стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. в сумі 177417,55 доларів США що еквівалентно 4268666,38 грн. за курсом НБУ станом на 24.11.2015 р. яка складається із заборгованості по кредитом станом на 24.11.2015 р. в сумі 189491,62 долари США за вирахуванням вартості предмету іпотеки обумовленої в договорі іпотеки в сумі 290502,00 грн. на який згідно рішення суду від 24.05.2011 р. звернуто стягнення. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, щодоговором було встановлено строк повернення кредиту до 11.07.2013 р., відповідно до п.12 договору поруки вона припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, а тому заперечення відповідачів є безпідставними. Представник позивача в суді зустрічний позов [PERSON] про визнання поруки припиненою не визнав, просить суд відмовити в його задоволенні оскільки порука [PERSON] по зобовязанням які виникли з кредитного договору не припинилася так як банк своєчасно подав позов до суду. Представник відповідачки [PERSON] в суді уточнені позовні вимоги позивача не визнав, просить відмовити в їх задоволенні, просить суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Суду представник відповідача пояснив, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення боргу оскільки банк змінив строк виконання зобовязання звернувшись до його довірительки з вимогою про сплату заборгованості по кредиту в вересні 2010 р., рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселено осіб які були зареєстровані в будинку, рішення суду повністю виконано, а тому в звязку із повним виконанням рішення суду правовідносини між його довірителькою та банком припинились, крім цього просить суд врахувати і застосувати загальні строки позовної давності в три роки які були порушені банком при подачі позову до суду, що є підставою у відмові в його задоволенні. Під час розгляду справи представник відповідачки уточнив, що відповідно до вимог п.8.1.1. кредитного договору строк повернення кредиту настав 31.03.2010 р., разом з тим з вимогами про стягнення заборгованості банк звернувся лише в вересні 2015 р., просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача встановлені ст..267 ЦК України. Представник визнав зустрічний позов [PERSON] до його довірительки, публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою, просить суд задоволити цей позов. Суду представник відповідачки пояснив, що вважає що банк пропустив строк звернення з вимогою до поручителя, а тому вимоги [PERSON]В, вважає обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення. Відповідачка [PERSON] та її представник в суді уточнені позовні вимоги позивача не визнали, просять відмовити в їх задоволенні. Суду представник відповідачки пояснив, що банком пропущено строк звернення з вимогою до неї, а тому вважають вимоги банка безпідставними а поруку припиненою. Банк 16.09.2010 р. встановив строк повного погашення кредиту а тому саме з цієї дати відбулася зміна тривалості позовної давності., до вимог позивача має бути застосовано загальний строк позовної давності три роки, строк звернення банку з вимогами до його довірительки закінчився з 16.03.2011 р. Відповідачка подала до суду зустрічну позовну заяву до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що оскільки кредитним договором було встановлено строк його виконання 11.07.2013 р., а тому у банку виникало право предявити до неї вимогу до 11.01.2014 р., в звязку із непредявленням банком до неї вимог в цей строк її порука вважається припиненою. Відповідачка просить суд в зустрічному позові визнати її поруку по кредитному договору укладеному між кредитором та позичальником припиненою. В суді відповідачка та її представник зустрічну позовну заяву підтримали, просять її задоволити, під час розгляду справи представник відповідачки уточнив, що оскільки банк 16.09.2010 р. встановив строк повного погашення кредиту, а тому саме з цієї дати відбулася зміна тривалості позовної давності., до вимог позивача має бути застосовано загальний строк позовної давності три роки, строк звернення банку з вимогами до його довірительки закінчився з 16.03.2011 р. Представник третьої особи - міського відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції при вирішенні спору покладається на думку суду. Суду представник пояснив, що в міському відділі ДВС перебували на виконанні виконавчі листи № 2-312/11 від 24.06.2011 р. про виселення з будинку по вул..Онцфрієвській, 27-а, в м.Камянець-Подільський [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», виконавчі провадження завершено 29.11.2011 р. в звязку із повним фактичним виконанням, виконавчих листі про звернення стягнення на предмет іпотеки банком на примусове виконання не надавались. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, відповідачку [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали справи 2-312/11, суд встановив наступне. АТ АК „Приватбанк, правонаступником якого є позивач, і [PERSON] 11.07.2008 р. було укладено кредитний договір № HMK0GA0000002393 згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 44350,78 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2013 р. Періодом сплати сторонами договору встановлено з 10 по 15 число кожного місяця. [PERSON] зобовязалася згідно умов договору щомісяця в період сплати надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1090,31 дол. США згідно Графіку погашення кредиту(Додаток № 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. П.8.1.2 кредитного договору сторони передбачили, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1(в т.ч. оплати заборгованості в неповному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту(залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені(в повному обсязі), - в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. П.2.3.3 договору передбачено право банку при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами договору, змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань, за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.. 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором. Згідно з п.8.4 кредитного договору [PERSON] при порушенні зобовязань із погашення кредиту зобовязана сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. П.5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений в п.8.4 договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п.5.4 кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.5.1 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником. П.5.5 кредитного договору сторони домовились, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю пять років. АТ КБ „ПриватБанк свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, видало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 44350,78 доларів США. Свої зобовязання по договору [PERSON] належним чином не виконувала. 17.09.2010 р. банком було направлено позичальнику повідомлення про заборгованість по кредитному договору в сумі 23542,72 долари США станом на 16.09.2010 р. з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення та було попереджено про намір звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбаченим договором або законом. Копію повідомлення [PERSON] отримала 22.09.2010 р. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи № 2-312/11(а.с.6-7). 18.11.2010 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2011 р. по справі № 2-312/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на майно позов було задоволено. Зазначеним рішенням було: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. в розмірі 52534,42 долари США, що еквівалентно 419419,05 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок загальною площею 64,9 кв.м, який розташований за адресою: вул.Онуфрієвська(Кармалюка), буд. 27а, м.Камянець-Подільський Хмельницької області, який належить [PERSON] на праві власності, та земельну ділянку біля нього, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк(49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з складанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк „Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлено в сумі 290502 грн.; виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку № 27а, по вул.Онуфрієвська(Кармалюка) в м.Камянець-Подільський Хмельницької області зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м.Камянець-Подільський; стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк по 845,75 грн. судового збору та по 45 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення з кожного; стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Рішення суду набуло законної сили, сторонами не оскаржувалось. Із матеріалів справи і змісту рішення вбачається, що судом звернуто стягнення на предмет іпотеки на розмір заборгованості по кредитному договору № НMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. в розмірі 52534,42 долари США, що еквівалентно 419419,05 грн., яка склалася станом на 29.09.2010 р. і яка складається з: заборгованості за кредитом 38329,73 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом 6890,66 дол.США, заборгованості по комісії за користування кредитом 1462,76 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 5851,27 дол. США. Рішення суду по справі № 2-312/11 в частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку № 27а, по вул.Онуфрієвська(Кармалюка) в м.Камянець-Подільський Хмельницької області виконано в звязку із повним фактичних виконанням, що підтверджується довідкою міського відділу ДВС(а.с.57). Банком за вищевказаним рішенням суду стягнення на предмет іпотеки не проводилось, кошти в рахунок погашення заборгованості не зараховувалися. Зазначені обставини в суді підтвердив представник позивача. Суд критично оцінює твердження представника відповідачки [PERSON] що оскільки рішення суду від 24.05.2011 р. виконано то і відносин між ПАТ КБ «Приватбанк» та його довірителькою припинилися оскільки фактично звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося, заборгованість по кредитному договору не погашена. Станом на 24.11.2015 р. банком нараховано позичальниці [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 189491,62 доларів США, в т.ч.: 38753,32 долари США заборгованість за кредитом, 13638,88 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3360,42 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 133739,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 11.07.2008 р.(а.с.18). Відповідно до п.16 зазначеного договору його предметом є надання поруки поручителем([PERSON]В.) перед кредитором(ПАТ КБ «Приватбанк») за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. П.2 зазначеного договору передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п.3 договору передбачено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники(п.4 договору). Відповідно до п.11 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. П.12 вказаного договору передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Представник відповідачки [PERSON], відповідачка [PERSON] та її представник заявили в суді про застосування строків позовної давності, подали суду відповідні заяви. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст.. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосується до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені). Ст.259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Частиною\~другою\~ст.\~264\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~позовна\~давність\~переривається\~у разі предявлення\~особою\~позову\~до\~одного\~із\~кількох\~боржників,\~а\~також\~якщо\~предметом позову є\~лише частина вимоги,\~право\~на\~яку\~має\~позивач. Як встановлено судом предявивши 17.09.2010 р. позичальниці вимогу достроково погасити заборгованість по кредитному договору банк тим самим відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання. Згідно з умовами кредитного договору (п.2.3.3) строк виконання зобовязання з врахуванням отримання [PERSON] 22.09.2010 р. вимоги банку фактично настав 29.09.2010 р.(22.09.2010 р. + 7 днів). В звязку з невиконанням позичальницею вимоги кредитора банк 18.11.2010 р. звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просив в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № MK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. в розмірі 52534,42 долари США звернути стягнення на предмет іпотеки. В звязку із подачею позову до суду відповідно до ст.. 264 ЦК України позовна давність була перервана. Ч.3 ст. 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується. На думку суду, твердження представника відповідачки [PERSON], що відповідно до умов п.8.1.2 кредитного договору з врахуванням, що останні проплати по кредиту позичальниця здійснила 25.11.2009 р. строк повернення кредиту настав 31.03.2010 р. не заслуговує на увагу, оскільки в звязку із зверненням банку 18.11.2010 р. з позовом до суду строк позовної давності було перервано, крім цього із змісту виниклих правовідносин вбачається, що позичальниця кошти в строк обумовлений в п.8.1.2 договору не повернула банку, банк в своїх подальших діях не повязував саме з цією датою строк дострокового повернення коштів по кредитному договору, а звернувся із вимогами до позичальниці в порядку встановленому пп.«а» п.2.3.3 кредитного договору, а тому саме 29.09.2010 р. суд враховує як дату дострокового виконання зобовязання. Як вбачається із змісту п.5.5 кредитного договору сторони відповідно до положень ст.. 259 ЦК України встановили строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором тривалістю пять років. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року в справі № 6-144цс14, що є обов'язковою для всіх судів України, досягнута сторонами згода та укладення договору, в якому вони передбачили, що позовна давність, установлена законом, збільшена до п'яти років, відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України та свідчить про дотримання банком строків позовної давності. З позовом до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору до позичальника і поручителя банк звернувся 03.08.2015 р., тобто в межах пятирічного строку позовної давності обумовленої сторонами кредитного договору. З врахуванням наведеного суд критично оцінює заперечення представників відповідачів в необґрунтованості вимог позивача в звязку із пропуском строку позовної давності крім того суд дійшов висновку, що вимоги представників відповідачів застосувати до вимог позивача наслідки спливу строків позовної давності задоволенню не підлягають. На думку суду, з позичальника підлягає до стягнення заборгованість по кредитному договору № HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р., а саме: 38753,32 долари США заборгованість за кредитом, 13638,88 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3360,42 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, а разом 55752,62 долари США що еквівалентно на день винесення рішення судом 1494772,35 грн.(згідно офіційного курсу НБУ 100 доларів США еквівалентно 2681,08 грн.) з врахуванням суми коштів, отриманої від реалізації предмета іпотеки на який згідно рішення суду від 24.05.2011 р. по справі № 2-312/11 звернуто стягнення. При цьому суд враховує, що заборгованість по кредиту з часу попереднього звернення банку до суду не змінилася, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 13638,88 доларів США складається із боргу в сумі 6890,66 дол. США станом на 29.09.2010 р. в рахунок якого було звернуто стягнення на предмет іпотеки та заборгованості яка склалася за відсотками в період з 30.09.2010 р. по 24.11.2015 р., заборгованість по комісії в сумі 3360,42 долари США яка складається із заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1462,76 дол. США станом на 29.09.2010 р. в рахунок якої було звернуто стягнення на предмет іпотеки та заборгованість по комісії яка склалася за період з 30.09.2010 р. по 24.11.2015 р. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України 6-1680цс15 від 10.02.2016 р. якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка - отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.\~ Оскільки позивач на час укладення кредитної угоди мав дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями, а тому заборгованість по кредитному договору № HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. підлягає саме в сумі 55752,62 доларів США. Суд критично оцінює вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по пені по кредитному договору в сумі 133739,00 доларів США оскільки відповідно з вимогами ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", нарахування та стягнення пені та штрафів повинно бути проведено в гривні. Більше того згідно з умовами п.5.1 кредитного договору передбачено, що «сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.» Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України у справі за N 6-1120цс15 від 04.11.2015 р. неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що заявлений банком до стягнення розмір пені в сумі 133739,00 доларів США що еквівалентно на день винесення рішення судом 3\~585\~649,58 грн. значно перебільшує розмір збитків банку який складається з заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та комісії і який становить 55752,62 долари США що еквівалентно на день винесення рішення судом 1\~494 772,35 грн., а тому суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, ст.3 ЦК України враховуючи засади справедливості та розумності зменшити розмір пені яка підлягає до стягнення з відповідачки [PERSON] як позичальниці по кредитному договору на користь позивача до 150\~000 грн. В звязку з викладеним вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Ч.1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч.4 зазначеної статті порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. П. 12 договору поруки від 11.07.2008 р. № HMK0GA0000002393 передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5(пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Окільки банк предявив вимогу до позичальниці про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, комісії та пені згдно з умовами кредитного договору (п.2.3.3), а тому як вже зазначалося вище строк виконання зобовязання настав 29.09.2010 р. Банк з вимогами до поручителя [PERSON] звернувся предявивши позов до суду 03.08.2015 р., тобто в межах строку обумовленого в договорі поруки, а в звязку з цим її порука не є припиненою і вона як поручитель повинна відповідати перед банком разом із позичальницею [PERSON] як солідарні боржники по зобовязаннях [PERSON] по кредитному договору № HMK0GA0000002393 від 11.07.2008 р. Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України в правовій позиції по справі № 6-18цс16 від 03.02.2016 р. Суд критично оцінює твердження представника відповідачки [PERSON], що договором поруки не встановлено строк дії поруки оскільки його твердження спростовуються положенням п.12 договору поруки від 11.07.2008 р. № HMK0GA0000002393. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості по кредитному договору з поручителя [PERSON] підлягають задоволенню з врахуванням розміру заборгованості яка підлягає до стягнення з позичальниці [PERSON] визначеної судом вище. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову до [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання поруки припиненою, то вони задоволенню не підлягають оскільки її порука не припинена. На підставі викладеного,

Outcome: approved