Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 21.08.2019 року №409, [PERSON] надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуальної системи опалення в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2010 по справі №2а-965. [PERSON] отримати та узгодити згідно з діючим законодавством України проектну документацію на встановлення в квартирі індивідуальної системи опалення. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконувати силами обслуговуючої організації або за її письмовою згодою за участю представника цієї організації тільки після затвердження проектної документації згідно з діючим законодавством України. Акту про відключення квартири позивача від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, складено та підписано 20.09.2019 року. Раніше 28.02.2019 року, ВО «Дружківкатепломережа», в документі Узгодження технічної можливості відключення квартири позивача від централізованої системи опалення, зазначило, що не погоджує, оскільки відсутня оптимізація теплопостачання. Разом з цим, Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 року, Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради зобов`язано прийняти рішення про призначення (продовження) позивачу субсидії з травня 2018 року. Як вбачається з Детальної інформації по отримувачу субсидії [PERSON] , наданої третьою особою, за адресою: [ADDRESS] , за послугу централізованого опалення [PERSON] перерахована 19.10.2020 року в безготівковій формі житлова субсидія в сумі 4764,08 грн. за рішенням Донецького окружного суду від 13.05.2020 року по справі №200/11853/19-а. Сума до сплати з урахуванням попередніх періодів 19100,34 грн. Тобто на момент звернення позивача із даним позовом станом на 24.03.2021 року, житлова субсидія, в тому числі за послугу централізованого опалення не нараховувалася та не сплачувалася, у зв`язку із чим не входила до розрахунку відповідача по заборгованості. Між сторонами виникли правовідносини з надання комунальних послуг з теплопостачання до жилого приміщення, яке належить позивачу [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , дані правовідносини регулюються ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Відповідно до п.14 Постанови КМУ №840 від 21.08.2019 року, відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж (систем) інших власників квартир та нежитлових приміщень. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 525 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок (зменшити нарахування) за послугу теплопостачання на підставі рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 року у справі №200/11853/19-а, яким Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради зобов`язано прийняти рішення про призначення (продовження) позивачу субсидії з травня 2018 року, та скасувати нарахування за послугу теплопостачання з 20.09.2019 року з часу фактичного припинення усного договору про приєднання до послуги. Разом з цим, позивач не довів, що відключення від мереж централізованого опалення відбулося після затвердження проектної документації згідно з діючим законодавством, як зазначено в рішенні виконкому Дружківської міської ради №409 від 21.08.2019 року, яка б засвідчувала факт відключення квартири особи від мережі централізованого теплопостачання, та позивачем не надано доказів ненадання йому послуг з постачання тепла. Навпаки, позивачем та третьою особою надані докази того, що позивач отримує житлову субсидію, в тому числі і на послугу централізованого опалення, починаючи з 2018 року. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Враховуючи, що позивач не завершив відключення квартири від центрального опалення відповідно до встановленого законом порядку, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивача, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Також, суду не надано доказів, що сплачена на теперішній час сума житлової субсидії не врахована відповідачем в розрахунок заборгованості. Враховуючи, що позивач ухвалою суду звільнений від сплати судового збору, відповідно до норм ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908 грн. компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed