Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до Порогівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання незаконним і скасування рішення відповідача №463-15/2018 від 18 грудня 2018 року, яким їй відмовлено в задоволенні заяви про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області. Окрім того, позивачка просить зобов`язати Порогівську сільську раду повторно розглянути зазначену заяву на черговій сесії сільської ради. Ухвалою від 28 травня 2019 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено [PERSON] . Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Порогівської сільської ради від 23 грудня 1967 року №1, відповідно до вимог ст.ст. 74, 75 Земельного кодексу Української РСР від 29 листопада 1922 року, в порядку поділу господарського двору їй відписано (виділено в окреме користування) земельну ділянку площею 0, 15 га в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, про що в розділі ІІІ (земля, що знаходиться в особистому користуванні господарства) її особового рахунку погосподарської книги за 1967-1969 роки вчинено відповідний реєстраційний запис. Вважає, що виходячи з вимог ст. 7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 25 грудня 1970 року №3338-VІІ "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР", ст. 5 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року №562-ХІІ "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР", п.п. 6, 7 Розділу Х Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ, вона зберігає свої права на користування земельною ділянкою площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пороги Богородчанського району, наданою їй рішенням виконавчого комітету Порогівської сільської ради від 23 грудня 1967 року №1. Тому відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України подала до Порогівської сільської ради заяву про передачу їй у приватну власність вищезгаданої земельної ділянки. Рішенням від 18 грудня 2018 року №463-15/2018 відповідач відмовив в задоволенні її заяви про безоплатну передачу в приватну власність (приватизацію) земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, посилаючись на те, що вона не є користувачем зазначеної земельної ділянки. Вважає таке рішення Порогівської сільської ради незаконним і просить його скасувати та повторно розглянути на черговій сесії сільської ради її заяву від 11 серпня 2018 року. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. 17 липня 2019 року [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - сільський голова с. Пороги [PERSON] 11 квітня 2019 року подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] Зазначила, що твердження позивачки про відписання (виділення) їй в окреме користування земельної ділянки площею 0,15 га в с. Пороги Богородчанського району рішенням виконавчого комітету Порогівської сільської ради від 23 грудня 1967 року "в порядку поділу колгоспного двору" не відповідає дійсності. Згідно з ч. 1 ст. 125 ЦК УРСР, введеного в дію з 01 січня 1964 року, при поділі колгоспного двору майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням погосподарських потреб кожного з дворів. Як вбачається зі змісту рішення від 23 грудня 1967 року, колгоспний двір поділено не було, про що свідчить відсутність відмітки про наявність майна в погосподарській книзі. Ст. 16 Земельного кодексу УРСР, введеного в дію з 01 січня 1971 року, визначено, що надання земельних ділянок у користуваня проводиться в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад депутатів трудящих в порядку, встановленому законодаством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Водночас, де знаходиться земельна ділянка, на яку претендує позивачка, яке її цільове призначення, не зрозуміло, відсутня інформація щодо суміжників. [PERSON] також не представила доказів того, що земельна ділянка відводилась в натурі з визначенням її меж. Згідно даних погосподарських книг за 1967-1969 року позивачка була зареєстрована і фактично проживала в господарстві батька [PERSON] , власного житла не мала, а тому окремий погосподарський номер їй було безпідставно відкрито тільки на підставі того, що батько "відписав" їй 0,15 га. Даною земельною ділянкою продовжувала користуватись сім`я, в якій позивачка фактично проживала. Відповідно до п. 3 ст. 36 Земельного кодексу Української РСР право громадян на користування земельною ділянкою підлягає припиненню у випадку переселення в інше постійне місце проживання всіх членів двору або сім`ї. На думку представника відповідача, [PERSON] не надала доказів користування зазначеною земельною ділянкою, понад 50 років не користувалась земельною ділянкою і не претендувала на неї, записи в погосподарських книгах за цей період відсутні. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні вимог позивачки з підстав, викладених у відзиві, а також зазначила, що рішення сільської ради від 18 грудня 2018 року є законним, підстав для його скасування та повторного розгляду заяви [PERSON] на черговій сесії сільської ради немає. Також звернула увагу суду на те, що [PERSON] в 1970-1980 роках виїхала з села, у зв`язку з чим господарство та відкритий їй особистий рахунок було закрито, земельною ділянкою в подальшому не користувалась, не сплачувала податок на землю. Земельна ділянка площею 0,15 га надалі залишалась в користуванні її батьків. В погосподарських книгах с. Пороги за 1991-1995 роки записи про господарство, головою якого була б позивачка, відсутні. Погосподарські книги за 1970, 1971-1973, 1984-1985 роки не збереглись. Окрім того, позивачка претендує на безоплатну передачу їй земельної ділянки площею 0,15 га в с. Пороги без вказівки на місцезнаходження такої земельної ділянки, її межівників, ділянки, яка не виділена в натурі. На даний час землі, які знаходились в особистому користуванні господарства, головою якого був [PERSON] (після його смерті - [PERSON] , а після смерті останньої - [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки) належать на праві приватної власності [PERSON] Третя особа в судовому засіданні заявлений позов не визнала, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначила, що [PERSON] доводиться рідною сестрою її матері [PERSON] , яка померла в серпні [INFO] . Позивачка в с. Пороги тривалий час не проживає. Вона не доглядала своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Після їх смерті головою двору стала [PERSON] , яка приватизувала земельні ділянки, які до цього часу перебували в користуванні господарства. Після смерті матері вона успадкувала домоволодіння по [ADDRESS] та земельні ділянки, які належали її матері [PERSON] Відколи вона ( [PERSON] ) пам`ятає, [PERSON] ніякої земельної ділянки в с. Пороги в користуванні не мала та не обробляла. Заслухавши пояснення представника відповідача, третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на засіданні виконавчого комітету Порогівської сільської ради депутатів трудящих Богородчанського району від 24 грудня 1966 року було розглянуто заяву [PERSON] про створення їй нового погосподарського номеру та вирішено задоволити заяву в такому випадку, якщо батько [PERSON] відпустить присадибну ділянку зі свого господарства (а.с.5). Рішенням Порогівської сільської ради депутатів трудящих Богородчанського району від 23 грудня 1967 року №1 вирішено відписати від гр-на [PERSON] . 0,15 га землі та створити гр-ці [PERSON] погосподарський номер і дописати 0,15 га землі (а.с.6) Згідно даних погосподарської книги №8 Порогівської сільської ради за 1967, 1968, 1969 роки, головою господарства за особовим рахунком № [NUMBER] в 1967-1969 роках був [PERSON] . До членів сім`ї належали: дружина [PERSON] , діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та онука [PERSON] , суспільна група господарства - робітники. В особистому користуванні господарства в 1967 році знаходилась земельна ділянка площею 1,20 га, в 1968 - 1969 роках - площею 1,05 га. В особистій власності господарства знаходився житловий будинок 1950 року побудови та стайня. В графі додаткові відомості вказано, що 0,15 га землі відписано згідно рішення №26, 1967 року. Щодо дочки [PERSON] та онуки [PERSON] вказані відомості, що вони вибули зі складу господарства під №746 (а.с. 39- 40) Як вбачається з погосподарської книги №10 Порогівської сільської ради за 1967, 1968, 1969 роки, до членів сім`ї господарства за особовим рахунком № [NUMBER] в в 1967-1969 роках належали [PERSON] (голова сім`ї) та її дочка [PERSON] В особистому користуванні господарства знаходилось 0,15 га землі. В додаткових відомостях вказно, що зазначені 0,15 га землі дописані згідно рішення №26 від 1967 року. Жилий будинок чи будь-які інші будівлі, насадження, худоба за господарством не значились (а.с43-44). За клопотанням позивачки судом витребовувались з Порогівської сільської ради належним чином завірені копії особових рахунків господарства [PERSON] , [PERSON] з погосподарських книг Порогівської сільської ради за 1970, 1971-1973 роки, копія особового рахунку господарства [PERSON] ( [PERSON] ) з погосподарської книги Порогівської сільської ради за 1984-1985 роки. Згідно повідомлення сільського голови с. Пороги [PERSON] від 17 липня 2019 року 3245, погосподарські книги за 1970 рік, 1971-1973 роки та 1984-1985 роки в Порогівській сільській раді відсутні. Окрім того, в матеріалах справи наявне повідомлення архівного відділу Богородчанської РДА від 04 червня 2019 року про те, що погосподарські книги в архівний відділ на зберігання не надходять (а.с. 55, 113). Відповідно до погосподарської книги №9 виконавчого комітету Порогівської сільської ради народних депутатів за 1991 - 1995 роки, після смерті [INFO] [PERSON] , яка на той час була головою сім`ї господарства з особовим рахунком № [NUMBER] (суспільна група - робітнича), головою сім`ї стала [PERSON] Адреса господарства - [ADDRESS] , в особистій власності господарства перебував жилий будинок загальною площею 90 кв.м. В особистому користуванні господарства знаходились земля площею 0,95 га, посівна площа - 0,26 га. Інформація щодо господарства, головою якого була б [PERSON] в погосподарській книзі №9 виконавчого комітету Порогівської сільської ради народних депутатів за 1991 - 1995 роки відсутня. [PERSON] в 2009 році отримала державні акти на право власності на земельну ділянки площею 0,3303 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] зазначені земельні ділянки успадкувала її дочка [PERSON] , якій 08 липня 2013 року державним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 11 серпня 2018 року [PERSON] надіслала до Порогівської сільської ради заяву, в якій просить прийняти рішення щодо приватизації нею земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, посилаючись на те, що така земельна ділянка перебуває в її користуванні згідно рішення виконавчого комітету Порогівської сільської ради від 23 грудня 1967 року №1 (а.с.7). Рішенням Порогівської сільської ради №463-15/2018 від 18 грудня 2018 року "Про відмову у наданні земельної ділянки" відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] (а.с.7). Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із даною позовною заявою позивачка зазначала про порушення оскаржуваним рішенням відповідача її права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, яка, на її думку, перебуває в її користуванні на підставі рішення виконавчого комітету Порогівської сільської ради №1 від 23 грудня 1967 року. Проте суд не погоджується з такими доводами позивачки, з огляду на наступне. Згідно з ст.ст. 74, 75 Земельного кодексу УРСР від 29 листопада 1922 року, на які посилається позивачка в позовній заяві, розподіл трудового землеробського господарства (двору) полягає в розподілі між членами двору, незалежно від статі та віку, в окреме користування земельних угідь і майна, які перебувають в загальному користуванні всього двору. Поділ земельних угідь двору допускаєтся тільки з метою та за можливості утворення членами двору, які відокремлюються, нових землеробських господарств на землях, що їм виділяються, в інших випадках може відбуватись лише розподіл майна двору. При цьому ст. 77 Земельного кодексу УРСР від 29 листопада 1922 року визначено, що розподіл земель і майна проводиться в натурі. В погосподарських книгах як документах первинного обліку зазначались відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Як вбачається з погосподарської книги №10 Порогівської сільської ради за 1967, 1968, 1969 роки, до членів сім`ї господарства за особовим рахунком № [NUMBER] в в 1967-1969 роках належали [PERSON] (на даний час [PERSON] ) (голова сім`ї) та її дочка [PERSON] В особистому користуванні господарства знаходилось 0,15 га землі, дописані згідно рішення №26 від 1967 року. Жилий будинок чи будь-які інші будівлі, насадження, худоба за господарством не значились (а.с. 43-44). Погосподарські книги Порогівської сільської ради за 1970 рік, 1971-1973 роки та 1984-1985 роки не збереглись. Водночас, інформація щодо господарства, головою якого була б позивачка в погосподарській книзі №9 виконавчого комітету Порогівської сільської ради народних депутатів за 1991 - 1995 роки відсутня. Таким чином, суду не надано доказів того, що земельна ділянка площею 0,15 га, на яку претендує позивачка, була відведена в натурі, як це визначено в ст. 79 Земельного кодексу УРСР від 29 листопада 1922 року. Інформація про місце її розташування відсутня, нове землеробське господарство як таке не було утворене, а розподіл майна господарства [PERSON] не відбувся. Статтею 40 Земельного кодексу України встановлено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України). За змістом ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Суду не надано доказів того, що позивачка на час звернення до сільської ради з заявою про надання їй безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 15 га в с. Пороги користується такою. Твердження [PERSON] про те, що вона зберегла право на користування земельною ділянкою згідно рішення Порогівської сільської ради від 23 грудня 1967 року, не знайшли підтвердження в ході судового розгляді і спростовується даними первинного офіційного документу, призначеннням якого було фіксування стану землекористування, - погосподарської книги Порогівської сільської ради №9 за 1991-1995 роки. Враховуючи, що погосподарські книги за попередні роки не були предметом дослідження в судовому засіданні, то принаймні з 1991 року [PERSON] не мала в своєму користуванні земельних ділянок в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що рішення Порогівської сільської ради №463-15/2018 від 18 грудня 2018 року "Про відмову у наданні земельної ділянки" є законним, підстави для його скасування та зобов`язання сільської ради повторно розглянути заяву [PERSON] про безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки площею 0, 15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пороги Богородчанського району відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволені позовних вимог відмовлено, то, у відповідності до норм ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed