Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.11.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позову вказує, що з 20 травня 2008 р., є власником квартири за номером [ADDRESS] квартира складається із 3 жилих кімнат загальною площею 133.20 кв.м. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право на власності від 20.05.2008 р. Серія [NUMBER]. У липні 2008 року ним було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Окрім того, як власник квартири з моменту набуття права власності несе і інші витрати пов'язані з утриманням майна. Зазначені обставини підтверджуються рахунками та квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг за різні періоди. Копії квитанцій додаються. 08 листопада 2017 р. [PERSON] приїхав до м. Києва для владнання своїх особистих справ. 09 листопада 2017р. мав відбутися продаж квартири №3, а саме він мав укласти договір купівлі-продажу квартири. З метою укладання договору купівлі-продажу квартири прибув до офісу приватного нотаріуса КМНО Боднар Н. В., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час вивчення та підготовки документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу квартири, приватний нотаріус КМНО Боднар Н. В. зробила витяг з інформаційних баз та з'ясувала, що він не є власником квартири [ADDRESS]. Квартира вибула з його власності, ще 23.11.2011р.. Власником квартири є - [PERSON] особа яку він не знає та з якою особисто ніколи не був знайомий. На підтвердження вище зазначених обставин приватний нотаріус надала йому копію договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2011р., який отримала з інформаційної бази. Зазначає, що нотаріус, зробивши витяг з бази, зателефонувала приватному нотаріусу Чернокур О.М., яка нібито посвідчила договір від 23.06.2011р. Під час телефонної розмови Чернокур О.М. повідомила, що ніяких договорів за участю [PERSON] не посвідчувала. Позивач вказує, що у тексті договору зазначено, що його нібито підписав [PERSON], проте він особисто ніколи не підписував купівлі-продажу квартири від 23.06.2011р., ним нікому не надавалися повноваження на укладення такого договору купівлі-продажу. Також звертає увагу , що у нього немає дружини [PERSON]. На час укладання договору купівлі-продажу квартири на території України не перебував та жодних дій направлених на відчуження належної приватної власності квартири №3 не здійснював та квартиру не продавав. Вважає, що квартира була продана без його відома та всупереч його волі на даний час не встановленими особами. При цьому звертає увагу на ту обставину, що 17.12.2015 р. Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації видано довідку про те, що він є власником спірної квартири. На сьогоднішній день у Державний реєстр речових прав на майно внесено запис №22230942 від 07.09.2017р. про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на квартиру, що розташована, за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується інформаційною довідкою від 12.11.2017р. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу серія та номер №2117, посвідчений 23.06.2011р. приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М.. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою №103458676 від 12.11.2017р., що додається. Зазначає, що волевиявлення позивача [PERSON] на відчуження спірної квартири не було, договір купівлі-продажу від 23.06.2011р. ним не укладався та не підписувався, і як наслідок, договір не був спрямовано на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 236, 238 ЦК України просить суд поновити строки позовної давності для звернення до суду, визнати недійним договір купівлі-продажу квартири за номером [ADDRESS] від 23 червня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М. зареєстрований в реєстрі з номером № 2117 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5581 грн. 18 коп.. В подальшому представник позивача збільшила позовні вимоги з посиланням на те, що в відзиві на позов [PERSON] стверджує, що він спірний договір купівлі-продажу квартири не укладав та не підписував. Окрім цього, він не звертався особисто та нікому не доручав звернення до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича за проведенням державної реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 та реєстрацією вказаного майна за ним як за власником, а тому просила суд залучити також співвідповідачем - державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича та скасувати рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36974105 від 08.09.2017р. здійснену о 10:41:22 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 за власником - [PERSON]; скасувати державну реєстрацію проведену державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем 07.09.2017р. 13:27:55 за номером запису про приватну власність: 22230942 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 за власником - [PERSON], підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2117, видавник: Приватний нотаріус КМНО Чернокур О.М. Ухвалою суду від 17.11.2017 року по справі відкрито провадження та призначено судове засіданні на 19.02.2018 року. Ухвалою суду від 17.11.2017 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м. Ухвалою суду від 19.02.2018 року за клопотанням представника позивача витребовано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. інформацію по спірному правочину та від реєстратора належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно реєстрації права власності на квартиру. 04.04.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення в яких він вказує, що він не є стороною договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2011 року, оскільки вказаний договір він не підписував, дану квартиру не купував, окрім того посилався на втрату паспорта. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з обставин викладених в позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених в запереченнях та просили не стягувати з [PERSON] судовий збір, оскільки ним право позивача порушено не було. Відповідач - Державний реєстратор Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осипович І. В. в судові засідання не з'являвся, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. в судові засідання не з'являлася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Предметом спору між сторонами є договір купівлі-продажу квартири від 23.06.2011 року відповідно до якого відбувся перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] на спірний об'єкт нерухомості. (а.с.16-17). Як пояснювала представник позивача вказаний договір їм надали з матеріалів кримінального провадження за яким її довірителя визнано потерпілим та яке на даний час розслідується управлінням поліції . В судовому засіданні , як представник позивача, так і відповідач [PERSON] суду пояснювали, що вказаний договір сторони не підписували. Відповідач [PERSON] надав суду довідку проте , що він документований паспортом від 14.01.2015 року на підставі втраченого паспорта громадянина України виданого 05.04.1996 року. Як убачається з свідоцтва про право власності від 20.05.2008 року, оригінал якого оглядався в судовому засіданні [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.9) . Проте, на даний час у Державний реєстрі речових прав на майно внесено запис №22230942 від 07.09.2017р. про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на квартиру, що розташована, за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується інформаційною довідкою від 12.11.2017р. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу серія та номер №2117, посвідчений 23.06.2011р. приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М.. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою №103458676 від 12.11.2017р. Однак, як убачається з відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. нею дійсно 23 червня 2011 року за реєстровим номером № 2117 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, але за іншою адресою та за участю інших осіб. Громадянин [PERSON] та громадянин [PERSON] 23.06.2011 року до неї не зверталися за вчиненням нотаріальних дій. Договір купівлі-продажу кв.[ADDRESS] нею не посвідчувався. В зв'язку з тим, що 23 червня 2011 року за реєстровим № 2117 нею був посвідчений договір купівлі-продажу квартири за іншою адресою та за участю інших осіб, відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» нею не може бути надана інформація стосовно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 23.06.2011 року за реєстровим № 2117. (а.с.71). Так, ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено в ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З статі 1 додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; учасник правочину повинен бути дієздатним; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно п. 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, статтею 215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог є підставою для визнання такого правочину недійсним. Так статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правочин визнаним судом неясним, згідно ст. 236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього повну грошову суму. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В ході розгляду справи встановлено, що договір купівлі-продажу від 23.06.2011р. між [PERSON] та [PERSON] не укладався та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. не посвідчувала, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про визнання договору недійсним через те, що він не є укладеним. Статтею восьмою Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основні засади судочинства, встановлені ч. 2 ст. 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до ст. 8 Основного Закону. Ця норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина. Зазначені конституційні положення кореспондуються з положенннями ст. ст. 2 та 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України. За правилами частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція) передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду. Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права. Державний реєстратор Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осипович І.В. ухвалу суду про витребування доказів від 19.02.2018 року залишив без виконання. Однак, як пояснював суду відповідач [PERSON] він не звертався особисто та нікому не доручав звернення до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І. В. за проведенням державної реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 та реєстрацією вказаного майна за ним як за власником. Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 29.01.2018р. №Б-4931 вбачається, що згідно наданих приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М. сторінок з реєстру для реєстрації нотаріальних дій, приватним нотаріусом КМНО Чернокур О.М. 23.06.2011р. договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], від 23 червня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2117 не посвідчувався. В реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим номером №2117 від 23 червня 2011 року значиться інша нотаріальна дія за участю інших осіб, вказана відповідь є аналогічною відповіддю нотаріуса на запит суду. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав. Статтею 18 цього Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст.ст. 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього закону для цього закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заявлених прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника, а за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правомірність державної реєстрації спірної квартири на ім'я [PERSON] судом не встановлено та державним реєстратором доводи позивача не спростовано. Відповідно до п.8 ст.30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги. Враховуючи те, що суд встановив що договір купівлі-продажу від 23.06.2011 року на підставі якого відбулася перереєстрація спірної квартири на ім'я [PERSON] не є укладеним, підлягає задоволенню вимога про скасування державної реєстрації, з метою захисту прав позивача, та як похідна вимога від оспорюваного правочину. Слід скасувати рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36974105 від 08.09.2017р. здійснену о 10:41:22 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 за власником - [PERSON]; скасувати державну реєстрацію проведену державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем 07.09.2017р. 13:27:55 за номером запису про приватну власність: 22230942 на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], загальною площею 133,2 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1346306880000 за власником - [PERSON], підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2117, видавник: Приватний нотаріус КМНО Чернокур О.М. З урахуванням того, що в задоволенні вимоги про визнання правочину недійсним відмовлено, відповідно до ст.141 ч.2 п.2 ЦПК України відсутні підстави для стягнення судового збору з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial