Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" про стягнення сум невиплачених при звільненні працівника з роботи, компенсації за порушення строків виплати та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" з 07.05.2008 року по 18.11.2014 року. 24.05.2014 року при виконанні змінного наряду позивач був травмований у потиличну частину голови, про що було складено акт форми Н-1 № 12. У звязку з отриманою травмою на виробництві перебував на лікарняному з 21.07.2014 року по 28.08.2014 року. Лікарняний лист АГІ № 334 про тимчасове звільнення від роботи у звязку з непрацездатністю внаслідок нещасного випадку на виробництві за період часу з 21.07.2014 року по 28.08.2014 року було передано позивачем до бухгалтерії підприємства. За час вказаної непрацездатності відповідачем була нарахована допомога по непрацездатності в сумі 21340,82 грн., яка позивачу не виплачена. У звязку з чим, позивач просив суд: стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" невиплачену суму допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 21340,82 грн.; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, починаючи з 18.11.2014 року за кожний робочий день, що на 01.09.2015 року становить 43445,60 грн.; компенсацію за моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Також просив допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на його користь середньомісячного заробітку в сумі 4936,95 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх повністю задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" з 07.05.2008 року по 18.11.2014 року. На підставі лікарняного листа АГІ № 334 про тимчасове звільнення від роботи у звязку з непрацездатністю внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідач нарахував позивачу допомогу по непрацездатності в сумі 21340,82 грн., яка на час розгляду справи в суді не виплачена. Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що діяв під час непрацездатності позивача, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, в тому числі допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Пунктом 1.2. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, передбачено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, а саме: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Відповідно до п. 2.3 даного Порядку допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, пов'язаною з нещасним випадком або професійним захворюванням на виробництві, призначається та виплачується страхувальником за місцем роботи потерпілого, де стався страховий випадок, у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати. Згідно з п. 2.6 зазначеного Порядку кошти для здійснення страхувальником виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю потерпілого виділяються Фондом на підставі заяви-розрахунку за формою згідно з додатком. Таким чином, відповідно до вимог законодавства виплату допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю здійснює страхувальник, в даному випадку Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", за рахунок коштів Фонду, який фінансує дані виплати. Відповідно до заяви-розрахунку № 897 від 14.10.2014 року на розрахунковий рахунок Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» були перераховані страхові виплати на фінансування лікарняних листів за вересень 2014 року, також було перераховано допомогу в звязку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] в сумі 24181,17 грн. (а.с.36). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності підлягають задоволенню. Вимоги позивача, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки не підлягають задоволенню, оскільки положення ст. 117 КЗпП України не розповсюджується на виплату допомоги по непрацездатності. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак дана норма КЗпП України не розповсюджується на виплату допомоги по непрацездатності, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати. Структура заробітної плати складається з: основної заробітної плата, яка є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Також в структуру входить додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Крім того в структуру входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно п. 3.2 розділу 3 Інструкції з статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державним комітетом статистики України № 5 від 13.01.2004 року, допомога по тимчасовій непрацездатності відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці. Тобто під розрахунком при звільненні мається на увазі невиплачена заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн., то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з наведеного, а також обставин, які встановлені в ході розгляду справи, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не обґрунтованими, оскільки крім наведення загальних фраз, визначених законодавством, вони не підтверджені належними та достатніми доказами, і позивачем не доведено, що дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, втрати його нормальних життєвих звязків. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вказаних положень Закону України Про судовий збір та ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial