Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року та додатковим рішенням від 02 лютого 2015 року по справі № 1304/4524/12 позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволені, з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто\~ заборгованість за кредитним договором\~ № 152/2006 у сумі 32884,90 доларів США (269144,15 грн.), шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Державного реєстру та постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС, на майно [PERSON] накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження у виконавчому провадженню № ВП 4540895. Даний арешт накладений в тому числі і на майно, що передано в іпотеку ПАТ «Мегабанк». Даний факт унеможливлює\~ звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить суд звільнити нерухоме майно квартиру [ADDRESS] з-під арешту. Представник позивача за довіреністю (а.с.28) [PERSON] до суду не прибув. В письмовій заяві просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Представник третьої особи Сихівського відділу ДВС Львівського міськуправління юстиції [PERSON] у письмовій заяві просила провести судове засідання за її відсутності. За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року, 15 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 152/2006, згідно якого позивач надав їй кредит в розмірі 43570, 00 доларів США на придбання квартири, а відповідач [PERSON] зобов'язувалася сплачувати кожного наступного місяця плату по відсотках за користування кредитом та основну суму кредиту згідно вищезазначеного договору. З метою забезпечення виконання зобовязання 15 вересня 2006 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки відповідно до якого стала квартира [ADDRESS] (а.с.7-9). Заборона відчуження квартири зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обкатів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек 15 вересня 2006 року приватним нотаріусом [PERSON] (реєстр. № 3739926) (а.с.10-11). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року та додатковим рішенням від 02 лютого 2015 по справі № 1304/4524/12 з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» солідарно стягнуто\~ заборгованість за кредитним договором\~ № 152/2006 у сумі 32884,90 доларів США, шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку" - шляхом продажу ПАТ "Мегабанк" предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (а.с.14-16,17-18). Постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 03 грудня 2014 року у ВП № 45450895 при виконанні виконавчого листа № 1304/4524/12 від 15 січня 2014 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» суми боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS]), накладено арешт та заборонено відчуження всього майна, що належить боржнику (а.с.6). 29 грудня 2014 року обтяження всього нерухомого майна [PERSON] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.5). Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав,\~\~встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно з розясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), а відьак, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами відповідного позову. Як вбачається з позовної заяви, позов про звільнення майна з під арешту заявлений не до державного виконавця, а до боржника у виконавчому провадженні [PERSON], а відтак він не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем у справі. У звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: dismissed