Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

21.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" солідарно достроково заборгованість за Кредитним договором № 014/0074/74/66846 від 11 жовтня 2006 року у сумі 63 373, 60 дол. США, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 11.10.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який змінив свою назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0074/74/66846, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 63 500 дол. США строком до 11 жовтня 2026 року із сплатою 13,5 % річних. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору були укладені Договори поруки № 014/0074/74/66846\\1 від 06 жовтня 2006 року та №014/0074/74/66846/2 від 11 жовтня 2006 року, згідно яких [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями [PERSON] і взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати по його зобов'язанням. Але, на цей час Відповідачі не виконують свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05.11.2014 року справу було прийнято до провадження суду та призначено судове засідання. 23 квітня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", [PERSON], а якому просив суд ухвалити рішення про визнання поруки [PERSON] за договором поруки № 014/0074/74/66846/2, укладеним 11 жовтня 2006 року між [PERSON], Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON], припиненою з 11 жовтня 2007 року. В обґрунтування свого позову посилається на те, що договором поруки № 014/0074/74/66846/2 від 11 жовтня 2006 року не встановлено строку припинення поруки, строк дії основного зобов'язання згідно Кредитного договору № 014/0074/74/66846 від 11 жовтня 2006 року не встановлено та дія договору визначена моментом повного погашення кредитної заборгованості, а також кредитор протягом одного року від дня укладання Договору поруки не пред'явив позову до поручителя, у зв`язку з чим вбачається наявність підстав для визнання Договору поруки припиненим з 11 жовтня 2007 року. Ухвалою суду від 23 квітня 2015 року вказані позови були об'єднанні в одне провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в частині заявлених до [PERSON] просив відмовити, зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладання не заявляли. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями Цивільного Кодексу України щодо кредитного договору та поручительства. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який змінив свою назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0074/74/66846, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 63 500 дол. США строком до 11 жовтня 2026 року. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 5.1 Кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,5 % річних. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Станом на 07.08.2014 року заборгованість за Кредитним договором №014/0074/74/66846 від 11 жовтня 2006 року становить 63 373, 60 дол. США у тому числі: · Заборгованість по кредиту - 55 843, 57 дол. США; · Заборгованість по сплаті відсотків -4 607, 62 дол. США; · Пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків - 2 922, 41 дол. США. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору були укладені Договори поруки № 014/0074/74/66846\\1 від 06 жовтня 2006 року та №014/0074/74/66846/2 від 11 жовтня 2006 року, згідно яких [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями [PERSON] і взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати по його зобов'язанням. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК - в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Проте слід зауважити, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є солідарними боржниками по відношенню один до одного, так як поручились не за виконання зобов'язань один одного, а за виконання зобов'язань саме [PERSON], у зв'язку з чим заборгованість за кредитом може були стягнута з боржника [PERSON] та [PERSON] солідарно та з [PERSON] та [PERSON] Що стосується зустрічних позовних вимог то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У зв'язку з цим, доводи позивача за зустрічним позовом про те, що договір поруки припинений за цих обставин, є безпідставними, оскільки у договорі поруки, укладеному сторонами (розділ 4) зазначено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі. Порука також припиняється, якщо банк в межах строку з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Разом з тим, повне виконання боргових зобов'язань за кредитним договором пов'язується з конкретною датою погашення кредитної заборгованості, зазначеної у кредитному договорі, укладеному між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який змінив свою назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], якою є 11 жовтня 2026 року. Також виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, залишились незрозумілими підстави, з яких, на думку позивача за зустрічним позовом, банк повинен був би звернутись до поручителя з позовом протягом року після укладання договору поруки, тобто до 11.10.2007 року, враховуючи, що боржник [PERSON] до лютого 2014 року здійснював проплати за кредитом. Після остаточного припинення здійснення боржником необхідних платежів, 09.07.2014 року банк звернувся до відповідачів з вимогами про виконання грошових зобов'язань, однак, відповідачі своїх зобов'язань не виконали, заборгованість не погасили, що і стало підставою для подання у жовтні 2014 року вищезазначеної позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні. Крім того, з договору поруки вбачається, що [PERSON] був проінформований про умови кредитування , оскільки у п. 1. 2 договору поруки зазначено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Також слід зауважити, що договір поруки був підписаний позивачем власноручно. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний Договір та Договори поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак, це не призвело до повного погашення боргу. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" солідарно достроково заборгованості за Кредитним договором № 014/0074/74/66846 від 11 жовтня 2006 року у сумі 63 373, 60 дол. США, що за курсом НБУ України на день звернення становило 789 542,92 гривень, а також стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" солідарно достроково заборгованості за Кредитним договором № 014/0074/74/66846 від 11 жовтня 2006 року у сумі 63 373, 60 дол. США, що за курсом НБУ України на день звернення становило 789 542,92 гривень. При цьому суд бере до уваги, що з заявою про уточнення позовних вимог з урахуванням курсу долара США на день винесення рішення у справі представник позивача до суду не звертався, а стягнення заборгованості в іншій сумі буде виходом за межі позову. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3 654 гривень. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial