Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року в смт. Ставище Київської області помер її батько [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла вона спадкоємиця за заповітом, подавши до Ставищенської районної нотаріальної контори. заяву про прийняття спадщини. До спадкового майна померлої належить: - земельна ділянка площею 0,0844 га, кадастровий номер 3224255100:01:044:0071, розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку серія ЯД №684467 виданого на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Ставищенської селищної ради від 26.10.2006 року №133 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.03.2007 року за № 010734900049; - земельна ділянка площею 0,0862 га, кадастровий номер 3224255100:01:044:0072, розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку серія ЯД №684468 виданого на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Ставищенської селищної ради від 26.10.2006 року №133 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.03.2007 року за № 010734900048. Ставищенська районна державна нотаріальна контора 18 червня 2014 року листом №518/ 02-14 відмовила мені у видачі свідоцтва про право на спадщину через підчистку в написанні адреси проживання власника в державних актах на право власності на земельну ділянку. Слід зазначити, що вказані земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідними витягами. Оскільки державні акти на право власності на земельну ділянку видані на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації, яке є дійсним, межі земельних ділянок встановлені в натурі, їм присвоєно кадастровий номер, відомості про земельні ділянки внесені до Державного реєстру земель (АС ДЗК), земельні ділянки згідно статті 79-1 ЗК України є сформованими і можуть бути об'єктом цивільних прав. Вважаю, що описка в написанні адреси проживання власника не може бути підставою для позбавлення мене права на спадщину на належну спадкодавцю земельну ділянку. Неможливість отримати дублікат документа через відсутність законодавчо встановленої процедури створює перешкоди в реалізації мого суб'єктивного права тобто в реалізації повноважень спадкоємця щодо володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою. Вказані обставини, окрім зазначених доказів, підтверджують: оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, рішення Ставищенської селищної ради, витяги з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, витяги з технічної документації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, спадкова справа щодо майна померлого та інші докази. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року батька [PERSON] на вищевказані земельні ділянки. В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача Ставищенської селищної ради направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без участі їх представника. Суд, розглянувши письмову заяву відповідача Ставищенської селищної ради про визнання позову та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належали, земельна ділянка площею 0,0844 га, кадастровий номер 3224255100:01:044:0071, розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку серія ЯД №684467 виданого на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Ставищенської селищної ради від 26.10.2006 року №133 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.03.2007 року за № 010734900049; та- - земельна ділянка площею 0,0862 га, кадастровий номер 3224255100:01:044:0072, розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку серія ЯД №684468 виданого на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Ставищенської селищної ради від 26.10.2006 року №133 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.03.2007 року за № 010734900048, що підтверджується державними актами на право вдасності (а.с.9, 10) [INFO] року [PERSON] помер що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а. с. 7) Спадщину після смерті якого прийняла позивачка, спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. (а.с.32). Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті спадкодавця не встановлено. Ставищенська районна державна нотаріальна контора 18 червня 2014 року листом №518/ 02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через підчистку в написанні адреси проживання власника в державних актах на право власності на земельну ділянку.(а.с. 8) Вказані земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі. Оскільки державний акт на право власності на землю виданий на підставі розпорядження Ставищенської селищної ради, яке є дійсним, межі земельних ділянок встановлені в натурі, їм присвоєно кадастрові номери, відомості про земельні ділянки внесені до Державного реєстру земель, земельні ділянки є сформованими і можуть бути об'єктами цивільних прав.( а. с. 9, 10) Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Статтями 181, 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості), У відповідності до вимог статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. У відповідності до підпункту "є" пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Як вбачається із статті 1218 Цивільного Кодекс України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно із статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Неможливість отримати дублікат документа через відсутність законодавчо встановленої процедури створює перешкоди в реалізації позивачкою суб'єктивного права тобто в реалізації повноважень спадкоємця щодо володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки після смерті батька [PERSON]., і оскільки відповідачем позов визнається, інші спадкоємці як вбачається із копії спадкової справи від спадщини відмовилися, то позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідачі до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельні ділянки і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved