Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ДП «Чернігівторф», в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки з 01 березня 2014 року по 23 квітня 2014 року в сумі 4 421 грн 88 коп., посилаючись на те, що в період з 27 серпня 1991 року по 26 липня 2013 року вона працювала у відповідача на посаді заступника головного бухгалтера філії "Смолинський торфозавод". При звільненні відповідач не виплатив всіх належних позивачці сум, а тому 17 грудня 2013 року за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області на її користь, за період з 27 липня 2013 року по 17 грудня 2013 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12405 грн 83 коп., та рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6264 грн 33 коп. за період з 18 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року, однак і на даний час указана заборгованість стороною відповідача не сплачена. У судове засідання позивач не з»явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Позивач працювала у відповідача, звільнена з 26 липня 2013 року згідно п.1 ст.40 КЗпП, у зв'язку зі скороченням посади. У день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі й з нею не було проведено відповідного розрахунку. 12 серпня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було видано судовий наказ, який набрав законної сили, про стягнення з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 12 685 грн 27 коп. (справа №748/2159/13, провадження №2н/748/79/13). 06 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області винесено судове рішення по цивільній справі № 748/2357/13-ц (провадження №2/748/799/13), яке набрало законної сили, про стягнення з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за липень 2013 року та компенсації за невикористану відпустку в сумі 4534 грн 65 коп., вихідної допомоги в сумі 2401 грн 25 коп. та моральної шкоди в сумі 500 грн. 17 грудня 2013 року за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області на користь [PERSON], за період з 29 липня 2013 року по 17 грудня 2013 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12405 грн 83 коп. 18 березня 2014 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь [PERSON], за період з 18 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року, було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6264 грн 33 коп. Відповідно до положень ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Як встановлено з рішень Чернігівського районного суду від 17 грудня 2013 року та від 18 березня 2014 року, розрахунок середньоденної заробітної плати [PERSON] проведений виходячи з її посадового окладу і становить - 122 грн 83 коп.. Така середньоденна заробітна плата зазначена і в довідці Відповідача, доданій до заяви про розгляд справи у його відсутність. Представником відповідача також надано суду копії платіжних доручень №281 від 29 квітня 2014 року та № 246 від 27 березня 2014 року, відповідно до яких Відповідач виплатив позивачу [PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка була стягнена по цивільній справі №748/2159/13 ( провадження №2н/748/79/13) - 29 квітня 2014 року в сумі 6112 грн 01 коп. та 27 березня 2014 року в сумі 6573 грн 18 коп. Відповідачем не спростовано доводи позивача [PERSON] щодо не проведення з нею повного розрахунку по заборгованості із заробітної плати за період з 01 березня 2014 року по 23 квітня 2014 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є обґрунтовані, оскільки Відповідачем, в порушення ч.1 ст.60 ЦПК України, не підтверджено факт повного розрахунку з позивачем. Час затримки розрахунку за період з 01 березня 2014 року по 23 квітня 2014 року (період який зазначений в позовній заяві) складає 36 робочих днів. Тобто середній заробіток за цей період, без утримання прибуткового податку й інших обов»язкових платежів, складає 4421 грн 88 коп. (122 грн 83 коп. х 36 робочих днів). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в доход держави, відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved