Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-27 00:00:00

01.04.2021 представник позивача - адвокат Скляров С.Л. звернувся до суду з цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким: визнати неукладеним договір оренди землі від 19 лютого 2018 року, сторонами в якому вказані [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (42130, Україна, Сумська область, Недригайлівський район, с. Хоружівка, вул. Центральна, 9, код юридичної особи 30133681), право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.02.2021 за № 40549293 державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області Ткаченком Дмитром Олександровичем; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 5,9013 га, кадастровий номер 5923580500:02:001:0014 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (42130, Україна, Сумська область, Роменський (Недригайлівський) район, с. Хоружівка, вул. Центральна, 9, код юридичної особи 30133681) повернути власнику земельну ділянку; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 56613880 від 10.02.2021 державного реєстратора Ткаченка Дмитра Олександровича та скасувати запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, площею 5,9013 га, кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, номер запису 40549293, та стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позову вказує, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 645288, виданого 26.09.2002, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,9013 га, кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Недригайлівської селищної ради Сумської області (Гринівський старостинський округ), яка перебуває в оренді у ТОВ АФ "Хоружівка". Однак, після 2011 року, позивач не укладав жодних правочинів щодо використання цієї земельної ділянки. Разом з тим, у березні 2021 року [PERSON] дізнався про те, що за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 10.02.2021 до реєстру було внесено відомості щодо реєстрації речового права, а саме права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, площею 5,9013 га (рілля), де в графі "Відомості щодо суб`єкта іншого речового права" значиться "Орендар: ТОВ Агрофірма "Хоружівка" код ЄДРПОУ 30133681, а орендодавцем зазначений [PERSON] . При зверненні [PERSON] до ТОВ Агрофірма "Хоружівка", останнім, на підтвердження прав щодо користування земельною ділянкою, було надано позивачу оригінал договору оренди землі від 19.02.2018, за умовами якого спірна земельна ділянка передана у користування відповідачу на строк 10 років, тобто до 2028 року. Оскільки позивач такий договір не підписував і згоди на його укладення не надавав, то в подальшому він звернувся до ТОВ АФ "Хоружівка" із заявою повернення належної йому земельної ділянки, на що отримав письмову відмову, так як строк дії договору оренди ще не закінчився, а тому підстави для повернення земельної ділянки, відсутні. Вважаючи порушеними права позивача щодо користування належному йому земельною ділянкою, у зв`язку з відмовою відповідача повернути земельну ділянку, представник позивача і звернувся з позовом до суду, та просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання про виконання підписів у спірному договорі оренди позивачем чи іншою особою. Від ТОВ АФ "Хоружівка" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, аргументуючи свої заперечення тим, що з 2011 року між ТОВ АФ "Хоружівка" та позивачем укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки. В подальшому, а саме 19.02.2018 було укладено договір оренди земельної ділянки, яким збільшено строк оренди до 2028 року. Сам факт отримання позивачем орендної плати протягом більше ніж десять років свідчить про його обізнаність з фактом існування умов договору оренди. Крім того, не заперечує проти призначення експертизи. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, повернення позивачу в користування земельної ділянки, та скасування державної реєстрації речового права, підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник позивача подав письмову заяву про відмову від позову в частині визнання договору оренди земельної ділянки неукладеним, яка протокольною ухвалою прийнята судом. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, аргументуючи свої заперечення тим, що позивач отримував орендну плату, а отже був обізнаний про наявність договірних відносин. Крім того представник позивача пояснила, що в 2018 році мати позивача звернулася до керівництва ТОВ АФ «Хоружівка» з проханням надати кошти на лікування її та позивача, а саме оренду плату наперед. ТОВ АФ «Хоружівка» погодилося виплатити наперед орендну плату за умови підписання нових договорів оренди на земельні ділянки позивача та його матері. Мати позивача підписала відповідні договори та отримала 50 000 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,9013 га (рілля), кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Недригайлівської селищної ради Сумської області (Гринівський старостинський округ), на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 645288, виданого 26.09.2002. Вказане також підтверджується копією кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, копією каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування, копією абриса земельної ділянки (а.с. 14-18). Судом досліджено договір оренди земельної ділянки від 19 лютого 2018 між ТОВ Агрофірма "Хоружівка" та [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, площею 5,9013 га. Строк дії договору 10 років року. (а.с. 11-12). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 10.02.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, Ткаченко Дмитром Олександровичем , до реєстру було внесено відомості щодо реєстрації речового права, а саме права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, площею 5,9013 га (рілля), номер запису 40549293. Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі. У графі "Відомості щодо суб`єкта іншого речового права" значиться "Орендар: ТОВ Агрофірма "Хоружівка" код ЄДРПОУ 30133681, у графі "Орендодавець" значиться [PERSON] , позивач (а.с. 13). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-21/9697-ПЧ від 30.08.2021 року, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи у графах "Орендодавець" від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 19 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ АФ "Хоружівка" та [PERSON] , виконані не [PERSON] , а іншою (ми) особою (ми), згідно наданих зразків (а.с. 144-153). Судом досліджено лист ТОВ АФ «Хоружівка» № 28/12/20 від 28.12.2020, адресований позивачу [PERSON] ( а.с.23) з якого вбачається, що ТОВ АФ «Хоружівка» заперечує проти припинення договору оренди землі від 01.04.2007, оскільки відповідно до додаткової угоди до нього від 01.02.2011 строк дії договору оренди продовжено до 01.02.2022. В матеріалах справи є заява від 25.03.2021 [PERSON] , з якої вбачається, що він звертався до відповідача з заявою про витребування землі з чужого незаконного володіння у зв`язку з тим, що не підписував договір оренди від 19.02.2018(а.с.19). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , мати позивача, пояснила, що в 2018 році в сім`ї виникла гостра потреба в грошах для лікування її сина, який лежав у лікарні та проведення оперативного втручання для лікування катаракти свідка, оскільки вона майже нічого не бачила. Вона звернулася до ТОВ АФ «Хоружівка» з проханням виплатити наперед орендну плату за три роки. Кошти вона отримала в сумі 50 000 грн. Які саме документи при цьому підписувала пояснити не може. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Отже, правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів: набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Частиною першою статті 215 ЦК України, статтями 229-233 ЦК України передбачено недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду (справа №183/1617/16, провадження №14-208цс 18 від 14 листопада 2018 року) констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про витребування земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача посилаючись на те, що договір оренди землі він, як власник землі, не підписував, умови його не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваної земельної ділянки позивачу як власнику земельної ділянки. Судом встановлено, що спірний договір від 19 лютого 2018 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, площею 5,9013 га, яка розташована на території Недригайлівської селищної ради Сумської області (Гринівський старостинський округ) і належить [PERSON] , підписано не позивачем, а іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи. На підставі викладеного, враховуючи, що договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем є неукладеним, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про витребування земельної ділянки підлягають задоволенню, оскільки вибраний позивачем спосіб захисту порушених його прав є вірним та ефективним. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації оренди суд вважає за необхідне зазначити таке. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Власником спірної земельної ділянки (кадастровий номер 5923580500:02:001:0014, площею 5,9013 га), на час подання позову є [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю земельною ділянкою 5,9013 га, яка розташована на території Недригайлівської селищної ради Сумської області (Гринівський старостинський округ), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, реєстрація права оренди ТОВ АФ "Хоружівка" на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди [PERSON] фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) . На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди (запису про проведену державну реєстрацію), щодо земельної ділянки площею 5,9013 га, яка розташована на території Недригайлівської селищної ради Сумської області (Гринівський старостинський округ), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON] .. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги до ТОВ АФ "Хоружівка" підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача заявлена вимога про стягнення судових витрат та поданий орієнтовний їх розрахунок, але суду не надано доказів понесення їх позивачем. Таким чином, вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу може бути розглянута судом на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України після надання представником позивача відповідних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved