Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» 29 листопада 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за теплову енергію в сумі 53 613 грн. 27 коп., пеню 3 968 грн. 59 коп., суму збитків від інфляції 3 099 грн. 04 коп., 3% річних- 1 755 грн. 11 коп., та судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. 30 квітня 2020 року позивач подав до суду змінену позовну заяву до [PERSON] , в якій просить: стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію у сумі 53 613 грн. 27 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 3 710 грн. 28 коп., 3 % річних у розмірі 1998 грн. 92 коп., та судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. В обґрунтування заяви зазначив наступне. Враховуючи обставини щодо зміни власника нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2017р. КПТМ «Криворіжтепломережа» змушено змінити предмет позову (матеріально-правову вимогу позивача до відповідача), а саме надати розрахунок заборгованості на належного відповідача [PERSON] та інші документи, а також інформацію для ухвалення судом законного і обґрунтованого рішення. КПТМ «Криворіжтепломережа» (надалі - позивач) здійснюється постачання теплової енергії до нежитлового приміщення по [ADDRESS] , власником якого з 17.07.2017р. відповідно до договору купівлі-продажу є [PERSON] (надалі - відповідач). На виконання ч. 1 статті 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, п.1 ч.2 статті 8, виконавець комунальної послуги, окрім іншого зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством, а також на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до житлового будинку [ADDRESS] . Постачання теплоносія проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». Будинок за вказаною адресою є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. Отже, відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення відповідача не відокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення житлового будинку [ADDRESS] . За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини. Відсутність письмового договору щодо теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". Облік споживання теплової енергії здійснювався відповідно до теплового навантаження приміщення та приладу обліку відповідно до тарифів на послуги теплопостачання передбачені: Тариф за період з 24.02.2017р. по 04.01.2018р. тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 151 від 01.02.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 05.01.2018р. по 27.10.2018р. тариф за 1 Гкал 2 018,00 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1529 від 28.12.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 28.10.2018р. по 31.12.2018р. тариф за 1 Гкал 2040,05 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.18 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.01.2019р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1715,15 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1715 від 10.12.18 р. для потреб інших споживачів). Отже, за період з 01.01.2018 по 06.04.2020 р. (відповідно до розрахунку) заборгованість відповідача складає: 53 613, 27 грн. За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідач не виконує в добровільній формі обов`язок, покладений на нього законодавством щодо сплати за фактично отриману теплову енергію. В розумінні ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону, а за відсутності таких вимог і угод - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одночасно з цим, як вбачається зі статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч. 7 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок укладання договору покладено на споживача, також вказаний обов`язок покладено ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання". Також відповідно до ч. 4 рішення виконавчого комітету КМР № 114 від 13.03.2002р. про переведення житлових приміщень у нежитлові. Проте, відповідач, в порушення покладених на нього зобов`язань та норм законодавства не уклав договір про надання послуг з теплопостачання із позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за винятком часу перерв. Ч.2 статті 21 зазначеного закону передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно. ч. 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. № 1198 передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше. Отже, в силу законодавства, позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам. П.5 ч.2 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч.1 ст.9 вказаного Закону) та відповідно ст.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим…». Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума збитків від інфляції складає - 3 710, 28 грн. (з березня 2018 р. по жовтень 2019 р.), 3 % річних - 1998, 92 грн. (з 21.02.2018 р. по 15.11.2019 р.). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних виникають на підставі закону (ст. 625 ЦК України), та вони входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до ч.3 ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За змістом статті ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ч.2 ст. 509 ЦК України - зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Обов`язок відповідача утримувати приміщення передбачено ч.4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, в яких зазначено, що власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що у відповідача виникло зобов`язання перед КПТМ «Криворіжтепломережа» на підставі застосування ч. 1 ст. 11 ЦК України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за не укладання договору. Таким чином, зобов`язання відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії законів, що перелічені вище. А не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Окрему позицію з цього приводу було висловлено у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц (провадження № 61-30699 св 18) - «Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Окремо повідомляє суду той факт, що у Криворізькій міській комунальній газеті «Червоний гірник» № 45 (21760) від 04 липня 2017р. було опубліковано (тобто оприлюднено) текст типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води із зазначенням предмету договору, правами та обов`язками сторін тощо. Свої зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», але відповідач у порушення ст. 67,68,162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " оплату за отриману теплову енергію не робив. Від відповідачки 14 вересня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Позивач ставить вимоги про стягнення з неї, [PERSON] , заборгованості за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Загальна сума вимог позивача складає 62 436,01 грн., з яких сума основного боргу становить 53 613,27 грн., пеня - 3 968,59 грн., інфляційні втрати - З 099,04 грн., три проценти річних - 1 755,11 грн. Позивач зазначає, що сума основного боргу розрахована за період з 01 січня 2018 року по 06 квітня 2019 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона, [PERSON] , є споживачем житлово-комунальної послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення магазину). Відповідно до ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проти позову заперечує, у зв`язку з чим вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Позивачем не подано до суду договір про надання їй послуг з теплопостачання за обумовлений ним в позові період. При цьому нею все ж частково були оплачені послуги з теплопостачання, а саме: 11 серпня 2020 року - 6340, 30грн.; 23 квітня 2020 року - 2733,00 грн.; 24 чернвя 2020 року - 2584,20 грн.; 17 червня 2020 року - 3001,50 грн.; 21 липня 2020 року - 3230,20 грн.; 24 липня 2020 року - 3573,20 грн. Всього з моменту пред`явлення позивачем позову, нею було сплачено 21426,40 грн. Вважає, що дану суму слід вирахувати із заявленої позивачем суми основного боргу, так як всі її оплати у 2020 році мали б зараховуватись у ті нараховані позивачем суми боргу, що виникали найпершими із заявлених. Щодо вимог про стягнення пені окремо слід зауважити, що ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом розмір пені для даних правовідносин не визначено, а значить він мав би визначатись договором. Між позивачем та відповідачем в спірний період укладеного договору не було, а відтак і стягненні пені є безпідставним. Отже, вимоги позивача є необґрунтованими. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved