Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

15 березня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості, вказує що за кредитним\~\~договором № б/н від 17.03.2006 р. відповідачеві\~\~було надано\~\~ кредит в розмірі 10900,00 грн. у вигляді\~\~встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умов договору належним чином не виконує та станом на 28.02.2017 року має заборгованість 102400,09 грн., яка складається з наступного: \~\~\~\~ -\~10700,41 грн. - заборгованість за кредитом ; \~\~\~\~ -\~\~82997,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;\~\~ \~\~\~\~ -\~\~3350,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:\~\~\~\~ - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 4852,39 грн. - штраф (процентна складова). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 102400,09 грн. та покласти на відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи у суді. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнала, надала суду письмові пояснення в яких просить суд застосувати строки позовної давності та проводити судове засідання за її відсутності. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Встановлено, підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що 17.03.2006 року [PERSON], за її заявою, було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10900 грн. 00 коп. на платіжну картку, зі сплатою 36,00% на рік за користування грошима на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ ПриватБанк виникла заборгованість, станом на 28.02.2017 року вона складається з наступного: \~\~\~\~ -\~10700,41 грн. - заборгованість за кредитом ; \~\~\~\~ -\~\~82997,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;\~\~ \~\~\~\~ -\~\~3350,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:\~\~\~\~ - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 4852,39 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с.5-8). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (мінімальний обов'язковий платіж) для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Наслідки\~\~прострочення\~\~позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті\~611, частині другій - четвертій статті\~612 ЦК України, частині першій, другій\~статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином, умовами договору встановлено погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити комісію за обслуговування платіжної картки. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~\~з моменту порушення строку його погашення. Як установлено судом [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим\~\~з 05 березня 2014 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до неї 15 березня 2017 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному в постанові від 05.04.2017р. по справі №6-522цс17, також висловився з приводу обчислення позовної давності окремо за кожним простроченим платежем та зазначив що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Згідно розрахунку заборгованості та розрахунку штрафів,\~\~в порушення прийнятих на себе зобовязань [PERSON]\~\~не сплачено залишок за кредитом- 10700,41 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 82997,29 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3350,00 грн.;, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф ( фіксована частина); 4852,39 грн. - штраф (процентна складова), а всього 102400,09\~грн. (а.с.5-8) В зв'язку з тим, що відповідачем\~\~не надано до суду доказів в підтвердження того, що ним\~\~належним чином\~\~виконувалися обов'язки щодо\~\~погашення кредиту, так і щодо суми заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості є обґрунтованими,\~\~заборгованість підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. При цьому суд виходить з положень частини 3\~статті 267 ЦК України\~і за заявою відповідача застосовує позовну давність. В частині стягнення пені у розмірі 3350,00 грн., нарахованої за період з 30.04.2014 по 28.02.2017 р.,та штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) та 4852,39 грн штраф (процентна ставка), то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки Адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 28.03.2017 р. відповідач зареєстрована у [INFO]( а.с.27). [PERSON] Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня та штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останньому в позові відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved