Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , а також про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частин з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття кожної дитини та просила стягнути на свою користь щомісячне особисте утримання у розмірі 1/6 частин з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьох років. При цьому позивачка посилається на те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, однак державна реєстрація шлюбу не проводилась. Від фактичних шлюбних відносин народились доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження дітей запис про батька було здійснено відповідно до ч.1\~ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері. Наразі позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а також відмовляється добровільно в позасудовому порядку подати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Суворова В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Волковинська І.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, а також просила застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав суду заяву із проханням слухати справу без представника відділу, винести рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] з 17.09.2011 року знаходилась в шлюбі з [PERSON] . Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 25 січня 2018 року шлюб розірвано. [INFO] народилась [PERSON] , про що органом державної реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 11992, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 28.12.2016 року. Згідно ч.1 ст.122 СК України у свідоцтві про народження в графі «батько» вказано « [PERSON] ». Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року, що вступило в законну силу 02.11.2018 року виключено з актового запису [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини [PERSON] та на підставі ст.135 СК України за заявою позивачки в графі батько вказано « [PERSON] », а також було змінено по-батькові [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24 липня 2019 року. [INFO] народилась [PERSON] , про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено актовий запис № 984, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21 серпня 2020 року. Відповідно до\~ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~ст. 125 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно\~ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3, постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212\~ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду від 16.11.2020 року у справі № 947/24678/20 призначалась судово-медична молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої ставились питання - чи є [PERSON] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручалось експертам Комунальної установи "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи". Однак, не зважаючи на повідомлення відповідача про час та місце проведення експертизи, він не виконав ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 16.11.2020 року у справі № 947/24678/20, та ухилився від участі у експертизі двічі не з`явився до Комунальної установи "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження. Відповідно до ст.\~109\~ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, зазначена правова позиція вбачається у висновку Верховного суду КЦС у постанові по справі № 760/3977/15-ц\~від 16.05.2018 року. Враховуючи вищевикладені\~обставини, суд\~визнав явку\~в судове\~засідання відповідача\~обов`язковою для надання особистих пояснень щодо обставин справи. Враховуючи, що [PERSON] двічі ухилився від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, у судове засідання не з`явився, та жодним чином не спростував своє батьківство щодо [PERSON] , [INFO] , та щодо [PERSON] , [INFO] , а тому при прийнятті рішення про встановлення батьківства суд приймає до уваги наступні докази: наявні у справі фотоматеріали про спільне проживання позивача та відповідача, відеозаписи з пологового будинку та під час хрещення [PERSON] , а також пояснення свідків допитаних у судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] які зазначили, що між сторонами існували фактичні шлюбні відносини у період з 2015 по лютий 2020 року, що на спільних зустрічах, святах відповідач був разом із позивачкою, був присутній у пологовому будинку на пологах позивачки, коли народжувалась [PERSON] . Доводи представника відповідача, що [PERSON] не може бути батьком [PERSON] та [PERSON] , оскільки він з 2006 року по сьогоднішній день перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вони разом проживають та від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не може бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначені обставини не позбавляють можливості відповідача мати дітей від позивачки. Крім того, свідок [PERSON] яка була допитана у судовому засіданні пояснила, що вони сумісно проживають з відповідачем, мають спільних дітей, при цьому зазначила, що у 2016-2017 рр. у неї були підозри щодо відносин між її чоловіком та позивачкою, про обставини того, що [PERSON] забирав позивачку з пологового будинку не знала, чому її чоловік відмовився провести молекулярно-генетичну експертизу також не знає, припускає що відповідач не впевнений і у нього є сумніви щодо батьківства. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Тож, законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. При таких обставинах та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] батьком [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне: Відповідно до\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі\~ст. 181 цього Кодексу\~одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає з дітьми [PERSON] та [PERSON] та не надає матеріальної допомоги. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових кошті; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 статті 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що доказами\~підтверджені позовні\~вимоги про\~визнання відповідача\~батьком дітей,\~а отже\~з відповідача\~на користь\~позивачки слід\~стягнути аліменти\~на утримання\~двох неповнолітніх\~дітей -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частин з\~усіх видів\~його доходу\~(заробітку)\~щомісячно,\~але не\~менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову -\~01.09.2020\~року і\~до досягнення\~повноліття [PERSON] ,\~тобто до\~ [INFO] ,\~а починаючи\~з 27\~грудня 2034\~року стягувати\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частини з\~усіх видів\~його доходу\~(заробітку)\~щомісячно,\~але не\~менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку\~до досягнення\~донькою [PERSON] \~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] ,\~а також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню щомісячне особисте утримання у розмірі 1/6 частки від всіх доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення [PERSON] трьох років (до [INFO] ). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved