Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

24.01.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про їх виселення та зняття з реєстраційного обліку з житлового будинку розташованого за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Залізнична, буд. 81, та стягнення з відповідачів судових витрат. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25 вересня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", найменування якого змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON], укладено кредитний договір №145, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 61600 грн., із сплатою 17,5% річних, на строк 7 років, з терміном остаточного погашення не пізніше 25.09.2014 року, під заставу жилого будинку №81, який розташований по вул. Залізничній (колишня 50 років Комсомолу) в м. Змієві Харківської області. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АТ "Ощадбанк" та [PERSON]А, було укладено іпотечний договір №65 від 25.09.2007 року, який посвідчений 25.09.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1096, за яким в іпотеку переданий будинок житловий №81 з господарським будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична, житловою площею 27,20 кв.м, загальною площею 49,80 кв.м. У зв'язку з порушенням відповідачкою умов кредитного та іпотечного договорів, що полягало у несвоєчасній та не в повному обсязі поверненні кредиту в сумі 61600 грн., сплати нарахованих процентів по ньому, позивач був змушений звернутись до Зміївського районного суду Харківської області з метою примусового стягнення кредитної заборгованості. 18.12.2008 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області у справі за позовом АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості позов було задоволено повністю, стягнуто зі [PERSON] на користь АТ "Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором №145 від 25.09.2007 року в розмірі 69344,49 грн. На даний час рішення Зміївського районного суду Харківської області не виконано, за позичальником продовжує обліковуватись прострочена заборгованість за кредитним договором, яка станом на теперішній час не погашена. Під час примусового виконання виконавчого листа №2-1650/2008, виданого 11.02.2009 року Зміївським районним судом Харківської області органом Державної виконавчої служби було описано житловий будинок, який є предметом іпотеки, розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична, буд. 81, згідно до акту опису й арешту майна АА№774160 від 19.03.2010 року. Крім того, позивачу стало відомо, що в предметі іпотеки проживають і зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Але попередньої згоди на реєстрацію чи користування житловим будинком іншими особами за адресою місцезнаходження предмета іпотеки відповідно до умов п. п. 3.3.1, 3.3.6, 3.3.10., 3.3.11 іпотечного договору, позивач не надавав, та [PERSON] за ним і не зверталась. Відповідно до п. 2.2 іпотечного договору, іпотекодавець без письмової згоди іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною, зменшувати без належних на те підстав, наявність яких повинна бути письмово обґрунтована іпотекодавцем, якісні та кількісні показники предмета іпотеки, проводити капітальний ремонт предмета іпотеки, а також укладати стосовно предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу, та будь-які інші договори, що встановлюють обтяження предмета іпотеки. На теперішній час виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа перебуває у Відділі державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Харківської області. Також, реєстрація відповідачів в предметі іпотеки після укладення договору іпотеки без отримання на це згоди позивача дає підстави стверджувати, що така реєстрація відбулась з метою перешкоджання праву позивача на звернення стягнення на житловий будинок, що є предметом іпотеки, та уникнення таким чином [PERSON] від виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит. На виконання умов укладеного іпотечного договору позивачем на адресу: Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична, буд. 81, було направлено листи: [PERSON] №11/2-07-362 від 05.10.2016 року; [PERSON] №11/2-07-365 від 05.10.2016 року; [PERSON] №11/2-07-363 від 05.10.2016 року; [PERSON] №11/2-07-366 від 05.10.2016 року про звільнення предмету іпотеки та зняття з реєстраційного обліку з предмету іпотеки протягом 1 місяця з дня отримання такої вимоги. На даний час за позичальником [PERSON] продовжує обліковуватися просторочена заборгованість за кредитним договором, яка станом на теперішній час не погашена, отже з метою захисту своїх порушених прав позивач був змушений звернутись до суду з метою усунення перешкод для реалізації предмета іпотеки в рамках виконавчого провадження шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року по справі закрито провадження в частині вимог до [PERSON], у зв'язку з її смертю. Представник позивача [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Від представника третьої особи [PERSON] міської ради Зміївського району Харківської області будь-яких заяв чи\~ заперечень проти позову не надходило. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] про причини повторного неприбуття в судове засідання не повідомили, заяв про судовий розгляд за їх відсутністю не подавали. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази. оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 25.09.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", найменування якого змінено на ПАТ "Державний ощадний банк України", та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №145, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у сумі 61600 грн., із сплатою 17,5% річних, на строк 7 років, з терміном остаточного погашення не пізніше 25.09.2014 року. (а. с. 5-7, 8-9). В якості забезпечення кредитного договору було укладено іпотечний договір №65 від 25.09.2007 року. Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно: одноповерховий житловий будинок №81 по вул. 50 років Комсомолу (на даний час Залізнична) в м. Змієві Харківської області, який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27.03.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №569, зареєстрованого в комунальному підприємстві "Зміївське бюро технічної інвентаризації", згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за №14262346 від 17.04.2007 року, реєстраційний номер: 18175296, номер запису: 1629 в книзі: 18. (а. с. 10-11), що також передбачено п. 1.4.2 кредитного договору №145. (а. с. 5-7). Даними довідки ВГІРФО Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області, підтверджується, що станом на 31.08.2007 року в домоволодінні за адресою: м. Зміїв, вул. 50 років Комсомолу, 81, не було зареєстровано жодної особи. (а. с. 14). Згідно з даними акта опису й арешту майна від 19.03.2010 року, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення зі [PERSON] боргу на користь стягувачів, було описано та накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 49,8 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. 50 років Комсомолу, буд. 81. (а. с. 12-13). Під час здійснення вказаного виконавчого провадження по виконанню рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2008 року №2-1650/2008 у справі за позовом АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №145 від 25.09.2007 року в розмірі 69344,49 грн. державним виконавцем направлено запит від 14.09.2016 року до [PERSON] міської ради Харківської області що наявності зареєстрованих осіб у житловому будинку, який є предметом іпотеки, розташованому за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична, буд. 81 (а. с. 15). [PERSON] міського голови №0219/963 від 30.09.2016 року до [PERSON] районного відділу ДВС було надано інформацію, про те, що за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Залізнична (колишня 50 років Комсомолу), буд. 81, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а .с. 16). Отже, на час укладення договору іпотеки у спірному будинку, який є предметом іпотеки, відповідачі зареєстровані не були, а відповідно до п. 2.2договору іпотеки [PERSON] не мала права реєструвати без попереднього письмового погодження з Банком осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Але всупереч цьому, [PERSON] зареєструвалася сама та зареєструвала у спірному будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 16). Зазначене дає підстави для висновку, що відповідачі самовільно, без згоди іпотекодержателя, вселилися у спірний житловий будинок, який є предметом іпотеки. 05 жовтня 2016 року Банк направив відповідачам вимогу про виселення (звільнення житлового приміщення), в якій попереджено про необхідність їх виселення з нерухомого майна, яке є предметом іпотеки. (а. с. 17-21). Зазначені вимоги залишилися невиконаними. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. У відповідності до ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею №1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантуючи захист прав власності, закон надає власникові право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту прав власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем надано докази того, що відповідачі, які без згоди іпотекодержателя вселилися та зареєструвалися у спірному житловому будинку, не виконали вимогу банку щодо виселення зі спірного житлового будинку, що перешкоджає реалізації предмету іпотеки під час виконавчого провадження. Відповідачами не надано заперечень проти позову чи доказів на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Для досягнення мети захисту прав позивача щодо спірного житлового будинку, одночасно з прийняттям рішення про виселення відповідачів належить вирішити питання щодо зняття їх з реєстрації за вказаним місцем проживання. За таких обставин, позовна заява про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved