Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати настання страхового випадку згідно підпункту 2.1. пункту 2 договору № 06/12/АРК/2 Добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, розірвати договір № 999-00035385/1 про надання кредиту від 06.12.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] В судове засідання позивачкою була надана заява, у якій вона просить справу розглядати за її відсутності. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позов не обґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06 грудня 2012 року [PERSON] уклала договір № 999-00035385/1 про надання кредиту з ПАТ «Імексбанк» в особі директора філії АТ «Імексбанк» в АР Крим Гнатюка Віталія Вікторовича, який діяв на підставі довіреності №010212 /3 від 01.02.2012 року, в офісі розташованого за адресою: пр. Кірова 29/1-а, місто Сімферополь, АР Крим. Україна. Крім того 06.12.2012 року між [PERSON] та АТ СК «Примор'є» було укладено договір № 06/12/АРК/2 Добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту. В позовній заяві позивачка зазначає, що кредитний договір укладений між АТ „Імексбанк" та [PERSON] є несправедливим, таким, що порушує її права та не відповідає чинному законодавству. Проте, на момент укладення договору [PERSON] погоджувалась з усіма умовами договору про надання кредиту, що підтверджується п. 7.10 Договору, а саме: підписанням договору про надання кредиту позичальник підтверджує, що повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що АТ „ Імексбанк " неправомірно зобов'язав її укласти договір страхування з АТ Страхова компанія „Примор'є", посилаючись на ЗУ „Про захист прав споживачів". Зазначене посилання є безпідставним, оскільки ст. 11 ЗУ „Про захист прав споживачів" регулює правовідносини між кредитодавцем та споживачем у разі придбання продукції у кредит. Відповідно до п.7.14 договору про надання кредиту № 999-00035385 від 06.12.2012 р. метою кредиту за цим договором є власні потреби споживача інші ніж придбання продукції, робіт, послуг. До того ж, відповідно до п.2 ч.5 ст.11 ЗУ „Про захист прав споживачів" несправедливою умовою договору про надання кредиту є умова згідно з якою споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача. Витрати ж на укладення договору страхування прямо передбачені у сукупній вартості кредиту та складають 9 % від суми кредиту, що підтверджується Додатком № 1 до договору про надання кредиту № 999-00035385/1 від 06.12.2012 р. (сукупна вартість кредиту), що є невід'ємною частиною кредитного договору. Як зазначає [PERSON] при зверненні до АТ „ Імексбанк " з заявою про отримання кредитних коштів її повідомлено про необхідність укладення договору страхування за непогашення кредиту. Тому у разі, якщо позивачку не влаштовувала умова для отримання кредиту щодо страхування відповідальності за непогашення кредиту, вона могла не укладати договір про надання кредиту з АТ „ Імексбанк ", та відповідно звернутись до іншої фінансової установи, оскільки АТ „ Імексбанк " на момент укладення кредитного договору не був монополістом у сфері кредитування. Крім того, кредитним договором не зобов'язано позивача укладати договір страхування саме з АТ „Страхова компанія Примор'є. Позивач в позовній заяві посилається на ч. 4 ст. 19, ч.1 ст. 21 ЗУ „Про захист прав споживачів", але вказані положення не поширюються на кредитні правовідносини, оскільки кредитні правовідносини регулюються спеціальним законодавством. Позовна вимога [PERSON] щодо розірвання кредитного договору є необґрунтованою. В позовній заяві взагалі відсутні посилання на підстави розірвання кредитного договору, передбачені ст. 651 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених законом та договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала. Жодного істотного порушення Банком умов кредитного договору позивачем не зазначено та не доведено. Додатково слід зауважити на те, що договір страхування укладений між АТ «Страхова компанія «Примор'є» та позивачем, а відповідач є тільки Вигодонабувачем за договором страхування, а не стороною договору. Стосовно позовної вимоги [PERSON] щодо визнання настання страхового випадку за договором №06/12/АРК/2 добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту від 06.12.2012 року (надалі - договір страхування) слід відмітити, що п. 5.3.7. договору страхування встановлено, Страхувальник зобов'язаний повідомити Страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений «Правилами добровільного страхування відповідальності Позичальника за непогашення кредиту», тобто негайно, але в будь-якому разі протягом трьох днів з дня настання страхового випадку. Страховим випадком за Договором страхування є невиконання Страхувальником своїх зобов'язань перед Кредитором по поверненню кредиту та відсотків за користування ним в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. [PERSON] звернулася з заявою про настання страхового випадку лише 26.05.2013 року, тоді як порушила умови договору № 999-00035385/1 про надання кредиту від 06.12.2012 р. (надалі - кредитний договір) в лютому 2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Отже, позивачем невчасно повідомлено АТ „Страхова компанія „Примор'є" про настання страхового випадку, тобто пропущено строк повідомлення про настання страхового випадку. Відповідно до підпункту А п. 8.6. договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, коли Страхувальник вчинив навмисні дії (або бездії), спрямовані на настання страхового випадку. Тобто позивач повинен був надати до АТ „Страхова компанія „Примор'є" докази, що порушення умов кредитного договору вчинено ним не навмисно. З цього випливає, що лише позивачка могла надати до АТ „Страхова компанія „Примор'є" інформацію та документи, з яких причин вона порушила умови кредитного договору. Але з матеріалів цивільної справи не вбачається надання відповідних доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і І заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed