Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 03 червня 2020 року складає 14461 гривня 41 копійка, у тому числі 12459 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 1946 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 гривень 08 копійок - заборгованість по комісії, 27 гривень 98 копійок - три проценти річних на суму простроченого кредиту, 11 гривень 30 копійок - три процента річних на суму нарахованих та не сплачених процентів, 1 гривня 38 копійок - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 75 копійок - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та не сплачених процентів, а також судового бору в розмірі 2102 гривні. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданому клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та [PERSON] був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом видачі кредиту. І оскільки [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, у строки встановлені договором, належним чином не виконав, у банка виникло право вимоги боргу, при цьому з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, як щодо боргу, так і щодо інших платежів. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Двадцять третього червня 2018 року [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" уклали кредитний договір №4706376, за яким банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] кредитну лінію на картковий рахунок з бажаним розміром кредиту 15000 гривень на строк 60 місяців, а він взяв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 38% річних та комісію в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором (а.с. 13-14,15,16-24,25,26,27,28-29). Банк свої зобов`язання виконав повністю та належним чином (а.с.5-12) За даними АТ «Ощадбанк», які враховують усі здійснені [PERSON] оплати, свої зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування [PERSON] , своєчасно та у повному обсязі згідно договору, не виконав. Через що у нього утворився борг, не тільки щодо прострочених до сплати сум боргу (кредит, проценти та комісія), а й щодо повернення тієї частини кредиту, строк сплати якої за договором і графіком не настав, тобто у достроковому порядку (а.с.3-4). А 24 червня 2020 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , яким просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03 червня 2020 року складає 14461 гривня 41 копійка, у тому числі 12459 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 1946 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 гривень 08 копійок - заборгованість по комісії, 27 гривень 98 копійок - три проценти річних на суму простроченого кредиту, 11 гривень 30 копійок - три процента річних на суму нарахованих та не сплачених процентів, 1 гривня 38 копійок - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 75 копійок - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та не сплачених процентів, а також судового бору в розмірі 2102 гривні (а.с.1-2). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення кредиту, отримання процентів за користування кредитом відповідачем, комісії, а також трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обов`язки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності. Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Так, 23 червня 2018 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» уклали договір №4706376, за яким банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] кредитну лінію на картковий рахунок з бажаним розміром кредиту 15000 гривень на строк 60 місяців, а він взяв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 38% річних та комісію в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором (а.с. 13-14,15,16-24,25,26,27,28-29). Факт належного виконання банком, як кредитодавцем, зобов`язання з видачі кредиту (грошових коштів) [PERSON] підтверджується випискою по банківським рахункам [PERSON] (а.с.3-4). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 38% річних за користування кредитом, проценти за користування крудитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки в розмірі 0,001% річних, комісію. Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). З огляду на надані позивачем суду розрахунок здійснення [PERSON] своїх щомісячних платежів та їх розмір і складові, виписку по його особовому рахунку , останній дійсно порушив взяті на себе зобов`язання за договором від 23 червня 2018 року, (а.с.5-12). Внаслідок чого, і суд з цим погоджується, станом на 03 червня 2020 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити і у достроковому порядку. Тобто у банку дійсно виникло право вимагати у [PERSON] , а у останнього, відповідно, обов`язок сплатити АТ "Ощадбанк" не тільки прострочену суму боргу по кредиту, і ту частину кредиту, строк повернення якої ще не настав згідно договору, та комісію, а також сплатити усі нараховані проценти за користування кредитом. І ця сума, згідно розрахунків банку, з якими суд погоджується і вважає їх правильними складає: 12459 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 1946 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 гривень 08 копійок - заборгованість по комісії. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож враховуючи викладене та оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе грошового зобов`язання за договором від 23 червня 2018 року (у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування), а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, за допущений [PERSON] період прострочки, така вимога є обґрунтованою. Такого висновку суд дійшов з огляду на вказані вище норми матеріального права і положення договору, а також з огляду на правильність здійснених позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних за якими на користь банку слід присудити: 27 гривень 98 копійок - три проценти річних, у зв`язку із прострочкою сплати кредиту, 11 гривень 30 копійок - три процента річних, у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом, 1 гривня 38 копійок - сума втрат від інфляції у зв`язку із прострочкою сплати кредиту, 75 копійок - сума втрат від інфляції у зв`язку із прострочкою сплати процентів за користування кредитом. Висновок суду щодо позовних вимог. Отже, з огляду на те що судом, встановлено невиконання [PERSON] як боржником, своїх обов`язків передбачених кредитним договором від 23 червня 2018 року та факт наявності саме у позивача, як кредитора, права вимоги боргу до нього на загальну суму у розмірі 14461 гривня 41 копійка, з яких: 12459 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 1946 гривень 45 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 гривень 08 копійок - заборгованість по комісії, 27 гривень 98 копійок - три проценти річних, у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язання по поверненню кредиту, 11 гривень 30 копійок - три процента річних, у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом; 1 гривня 38 копійок - сума втрат від інфляції, у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язання по поверненню кредиту, 75 копійок - сума втрат від інфляції, у зв`язку із прострочкою виконання зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом, позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.43), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже,

Outcome: approved