Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В лютому 2015 року 2014 року Державне житлово - комунальне підприємство Національної академії наук України ( надалі ДЖКП НАН України ) звернулось до суду із заявою, в якій просило виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON] з займаної житлової площі, в гуртожитку № 2 ДЖКП НАН України по [ADDRESS] у м. Києві, кім. 31, без надання іншого жилого приміщення. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] працювала в ДЖКП НАН України на посаді бухгалтера. 22.01.2001 року [PERSON] отримала строковий ордер на заселення до вищезазначеної кімнат у гуртожиток разом із чоловіком строком до 22.01.2004 року. 04.03.2002 року [PERSON] звільнилась з ДЖКП НАН України за власним бажанням. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2013 року визнано [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] в м. Києві. Вказане рішення відповідачі ігнорують, кімнату не звільняють, на приписи щодо добровільного виселення не реагують. Відповідачі в судове засідання не з'явилися; про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що Госпрозрахункове ДЖКП НАН України створено згідно Постанови Бюро Президії Національної академії наук України № 422 від 24.12.1998 року " Про створення житлово-комунального підприємства НАН України " для забезпечення обслуговування та утримання у належному технічному стані залишених на балансі НАН України відомчих житлових будинків і гуртожитків. Цією ж Постановою ухвалено прийняти створеному ДЖКП НАН України на баланс житлові будинки та гуртожитки, у тому числи гуртожиток по [ADDRESS] в м. Київ. Згідно Розпорядження Президії Національної академії наук України № 291 від 02.03.2000 року " Про передачу з балансу на баланс " на виконання вищевказаної Постанови № 422 від 24.12.1998 року в порядку перерозподілу майна НАН України передано на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України житловий фонд, у тому числі гуртожиток по [ADDRESS] в м. Київ. Відповідно до ст.8 ЗУ " Про управління об'єктами державної власності ", об'єкти державної власності за рішенням Кабінету Міністрів України передаються Національній академії наук України, галузевим академіям наук у безстрокове безоплатне користування. Національна академія наук України та галузеві академії наук - є державними науковими організаціями, що засновані на державній власності. Держава передає академіям у безстрокове безоплатне користування без права зміни форми власності основні фонди, а також обігові кошти. Використання майна, переданого академіям, здійснюється ними відповідно до законодавства та статутів академій ( ст.15 ЗУ " Про наукову і науково-технічну діяльність " ). Згідно ст.3 ЗУ " Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу " Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів та, зокрема, надає дозвіл на безоплатну передачу майна, яке перебуває на балансі однієї організації, на баланс іншої організації, які віднесені до відання Національної академії наук України. Вищезазначений гуртожиток є об'єктом державної власності, який передано у відповідності із зазначеними вище вимогами законів Національній академії наук України, яка, в свою чергу, передала гуртожиток на баланс ДЖКП НАН України. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР згідно до ст. 130 ЖК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачам на підставі ордеру № 12 від 22.01.2012 року надано право на зайняття житлової площі у кімнаті [ADDRESS] в м. Києві із встановленням строку проживання з 22.01.2001 року по 22.01.2004 року. За вказаною адресою відповідачі були зареєстровані. Вищезазначений ордер [PERSON] видано у зв'язку із перебуванням у трудових стосунках із Національною академією наук України. Згідно наказу № 3 від 20.03.2002 року [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.132 ЖК України, інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини ( ч.3 ст.61 ЦПК України ). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2013 року в задоволенні позову Державного житлово - комунального підприємства Національної академії наук України до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2013 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2013 року скасовано та ухвалено нове, яким визнано [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] в м. Києві. Рішення суду набрало законної сили. Під час ухвалення вищезазначеного рішення, колегією суддів достовірно встановлено, що складені акти впродовж з грудня 2006 року по час звернення до суду з вищезазначеним позовом, з урахуванням періодичної послідовності перевірок та тривалий період їх здійснення, дали підстави вважати про фактичне не проживання сім'ї [PERSON] у спірному помешканні. Згідно актів, які складені в період часу з серпня 2014 року по липень 2015 року, що надані представником позивача, вбачається, що [PERSON], згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2013 року визнані такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] в м. Києві. Однак, вказане рішення не виконують. Невиконання рішення суду полягає саме в тому, що вони кімнату від належних їм речей не звільняють, ключі від кімнати не повертають; місце проживання та місцезнаходження сім'ї [PERSON] станом на час складання актів невідоме ( а.с.70-82, 119-121 ). Згідно акту, складеного головним спеціалістом ССД ШРДА вбачається, що зі слів коменданта гуртожитку [ADDRESS] родина [PERSON], разом зі своєю дитиною в кімнаті гуртожитку не проживають тривалий час. Сусіди, які проживають на другому поверсі ( місцезнаходження кімнати [NUMBER] ), також не змогли повідомити з якого часу родина ( [PERSON] ) не проживає в кімнаті гуртожитку. 20 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання ( м. Київ, [ADDRESS], гуртожиток ), як особи, що втратили право проживання ( а.с. 91 ). Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, дійсно, сім'я [PERSON] у гуртожитку не проживає тривалий час, однак, кімнату, яку вони займали від належних їм речей не звільнили; ключі від кімнати не повернули, а тому ДЖКП НАН України звернулось до суду із вищезазначеною заявою про виселення сім'ї [PERSON]. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги ДЖКП НАН України не підлягають задоволенню, так як під час розгляду справи достовірно встановлено, і це не оспорювалось і самим представником позивача в судовому засіданні, що сім'я [PERSON] тривалий час в кімнаті [ADDRESS] м. Києві не проживає. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керувався положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed