Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У травні 2014 року заявник Київський міський протитуберкульозний диспансер №1 звернувся до суду з заявою, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби. Заявник зазначив, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. У судове засідання представник заявника не з»явився надав заяву якою підтримав заяву свого довірителя, просив суд задовольнити її в повному обсязі та розглянути у відсутності їх представника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. П. 12 ч.1 ст.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та перебуває на обліку в Київському міському протитуберкульозному диспансері №1. Ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. У заяві заявник стверджує, що [PERSON] необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим. Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 від 09 квітня 2014 року №14/198 [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, примусово госпіталізувати [PERSON] до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення. На підставі ст. ст. 1, 11, 20, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз",

Outcome: approved