Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, виключення із актів опису та арештів автомобіля. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем [PERSON] 27.12.2012 р. у ВРЕР-4 УДАІ в м.Рівне було зареєстровано автомобіль "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 1999 року випуску; шасі (кузов, рама): WV1ZZZ70ZXH146470, номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САО651067. Зазначає, що 02 лютого 2013 р. на умовах договору доручення відповідач надав у користування позивачу вказаний вище автомобіль "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 1999 року випуску; шасі (кузов, рама): WV1ZZZ70ZXH146470, номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САО651067. Позивач, зобов'язався забезпечувати його належне зберігання на ніс відповідальність за належне утримання та зберігання автомобіля. 01 березня 2013 р. пошкодження автомобіля внаслідок його загоряння та подальшого гасіння водою в м.Сарни Рівненської області. В результаті події автомобіль "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", номерний знак [NUMBER] кузов автомобіля, сидіння, обшивка салону, двигун, було пошкоджено вогнем, а весь салон залито водою. Вартість ремонту автомобіля "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", номерний знак [NUMBER] перевищувала його ринкову вартість, а тому його ремонт новими запчастинами економічно недоцільний. Оскільки відповідальність за належне зберігання несе [PERSON] то між сторонами було укладено угоду, за якою позивач сплачує відповідачеві суму, яка дорівнює вартості вищевказаного транспортного засобу, а відповідач передає його позивачеві, таким чином 08 березня 2013 року сторони уклали договір за яким позивач сплатив відповідачеві грошові кошти, а відповідач передав позивачеві автомобіль. Зазначено, що з дати пошкодження та по даний час автомобіль знаходиться у володінні та користуванні позивача. З метою оформлення права власності 08 березня 2013 року відповідач оформив довіреність на позивача. Але останній не зміг реалізувати своє право через наявні арешти та заборони на майно відповідача. які виникли після фактичної оплати вартості автомобіля позивачем. Крім того, як зазначає позивач, відповідач володіє комплектом ключів до автомобіля, що створює перешкоди у користуванні його майном. Крім того, позивач зазначає, що автомобіль було пошкоджено у гаражі у м.Сарни Рівненської області і на даний час це майно також зберігається там. Просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні автомобілем марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", номерний знак [NUMBER], визнати за позивачем право власності на вказане майно та виключити його з переліку арештованого майна відповідача та зняти усі арешти і заборони на нього, оскільки автомобіль є власністю позивачки. Позивач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву за змістом якої просить розглянути справу без його участі. Відповідач надав суду від 04 лютого 2019 року згідно якої не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та підтверджує обставини, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про дату та час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився. За змістом ч. 2 ст. 247 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 651067, 27.12.2012 р. у ВРЕР-4 УДАІ в м.Рівне було зареєстровано автомобіль "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 1999 року випуску; шасі (кузов, рама): WV1ZZZ70ZXH146470, номерний знак [NUMBER], власником транспортного засобу записаний [PERSON]. 08 березня 2013 року між сторонами укладено Договір згідно якого [PERSON], як продавець з однієї сторони та [PERSON], як покупець з іншої домовились про те, що продавець передає належний йому автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 1999 року випуску; шасі (кузов, рама): WV1ZZZ70ZXH146470, номерний знак [NUMBER]. За змістом договору оплата здійснюється в момент підписання цього договору, автомобіль передається в пошкодженому стані внаслідок дії вогню та залиття водою, які виникли 01 березня 2013 року з вини покупця, вартість автомобіля становить 64 000,00 грн., що є компенсацією повної вартості неушкодженого та працездатного автомобіля, для виконання умов договору продавець зобов'язується надати покупцю довіреність та усі необхідні документи. При цьому як зазначає продавець згідно договору усі кошти на виконання умов цього договору він отримав. 08 березня 2013 року [PERSON] 2 видав довіреність згідно якої уповноважив [PERSON] учиняти дії, щодо транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN\~TRANSPORTER",\~1999\~року випуску;\~шасі (кузов,\~рама):\~WV1ZZZ70ZXH146470,\~номерний знак\~[NUMBER] а саме: розпоряджатись (керувати, зняти з обліку в органах територіальних сервісних центрах, національній поліції, центрі надання адміністративних послуг, продати із усіма передбаченими для таких дій повноваженнями. Як вбачається із заяви відповідача від 04.02.2019 року, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та підтверджує обставини, викладені у позовній заяві. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У суду немає обґрунтованих сумнівів того, що сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля від 08 березня 2013 року, який ніким не оспорений, не скасований, не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (статті 316, 317 ЦК України). Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина 2 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. У відповідності до ч. ч.1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пунктом 3 ч.1 ст. 208 ЦПК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. З наведених правових норм слідує, що договір купівлі продажу автомобіля марки "VOLKSWAGEN\~TRANSPORTER",\~1999\~року випуску;\~шасі (кузов,\~рама):\~WV1ZZZ70ZXH146470,\~номерний знак\~[NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] 08 березня 2013 року правомірний та є підставою набуття права власності. Як встановлено судом на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача боргу. Державним виконавцем у межах цього виконавчого провадження накладено арешт на усе майно відповідача. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Outcome: partial