Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, згідно якого присила стягнути з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Рівне" на її користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі 17398,73 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 14 травня 2002 року вона працювала в ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне" на різних посадах. 10 червня 2015 року вона подала заяву про звільнення. У звязку з незаконною зміною роботодавцем підстав звільнення її з роботи, та невчасної виплати вихідної допомоги вона звернулась до суду і рішенням Рівненського міського суду від 07 жовтня 215 року за її позовом до ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне" було задоволено та змінено причини її звільнення з роботи; стягнуто на її користь вихідну допомогу за порушення законодавства про працю, колективного і трудового договору у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 6831,09 грн. Вказане рішення суду набрало законно сили 30 листопада 2015 року, а повний розрахунок відповідачем з нею було проведено лише 18 січня 2016 року. . В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просили задоволити. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Суду пояснив, що Рівненським міським судом у цивільній справі №569/10677/15-ц за позовом [PERSON] до ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне" було стягнуто на користь позивача з відповідача вихідну допомогу за порушення законодавства про працю, колективного і трудового договору у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 6831,09 грн. Крім того, оскільки вихідна допомога це грошова компенсація, звільненому з роботи, яка за своєю природою є матеріальною допомогою, тому на неї не поширюється правовий режим заробітної плати, а вихідна допомога є різновидом компенсаційних виплат. Зауважив, що у звязку з тим, що відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Рівненській області накладено арешт на всі кошти, належні відповідачу, тому і відповідач не міг вчасно провести розрахунок з позивачем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 14 травня 2002 року [PERSON] працювала в ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне" на різних посадах, а протягом останнього часу працювала у виробничо-диспетчерській службі ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне" на посаді диспетчера, що підтверджується копією трудової книжки виданої 15.05.2002 року серії АХ №934296 на [PERSON] З дослідженого в судовому засіданні наказу №37-к про припинення трудового договору (контракту) від 10 червня 2015 року виданого Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт "Рівне" вбачається, що [PERSON] звільнено з посади диспетчера згідно ст.38 ч.1 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] Не погоджуючись з підставами звільнення позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Рівне" про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги. Рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2015 року по цивільній справі №569/10677/15-ц за позовом [PERSON] до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Рівне" про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги позовні вимоги позивача задоволено. Змінено формулювання причини звільнення з роботи [PERSON] з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Рівне" із "звільнена за власним бажанням ст.38 ч.1 КЗпП України" на "звільнена у звязку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю та умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України". Стягнуто з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Рівне" на користь [PERSON] вихідну допомогу в розмірі 6831,09 грн. Вказане рішення набрало законної сили 30 листопада 2015 року, на підставі якого ОКП "Міжнародний аеропорт "Рівне", винесено наказ від 16 грудня 2015 року №97-К про зміну формулювання прични звільнення [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-144цс13 на засіданні Судової палати у цивільних справах 29 січня 2014 року, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (ст. ст. 2, 7 Закону). Твердження представника відповідача про неможливість виплати заробітної плати при звільненні працівника у зв"язку з відсутністю коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Окрім того,суд погоджується із розміром середнього заробітку за час затримки вихідної допомоги при звільненні, обчисленого згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до абз.3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, виходячи із наведеного, період невиплати вихідної допомоги за період з червня 2015 року по січень 2016 року складає 149 днів, що вбачається із наданого суду розрахунку і загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 17398,73 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved