Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства закритого типу "Коростенський фарфор" та просить стягнути з відповідача 20 376,87 грн., в тому числі компенсацію середнього заробітку за невиплату належних при звільненні сум та моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02.01.2007 року працювала у Акціонерному товаристві закритого типу "Коростенський фарфор" та 01.04.2008 року її було звільнено з займаної посади за угодою сторін. За позовом прокурора м. Коростеня в інтересах позивача з відповідача була стягнута кредиторська заборгованість по зарплаті в сумі 2 676,66 грн.. Однак, до цього часу зарплату у вказаному розмірі позивачеві не виплачено. Просить стягнути з відповідача 19776,88 грн. середнього заробітку та 600,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник позивача згідно поданої заяви просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29). Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.17, 20). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 02.01.2007 року прийнята у Акціонерне товариство закритого типу "Коростенський фарфор" на посаду художника-конструктора в цех друку та 01.04.2008 року її звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України; 04.08.2010 року позивач прийнята на роботу до ПП [PERSON] (а.с.4-13). Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.05.2009 року з ЗАТ АТЗТ "Коростенський фарфор" на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 676,66 грн. (а.с.2). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунок середнього заробітку за час затримки з 01.04.2007 року по 04.08.2010 року, який не спростовано відповідачем (а.с.3). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Оскільки факт порушення законних прав позивача на своєчасну та регулярну оплату праці та виплату належних їй як звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України доведений, це призвело до моральних страждань позивача, тому що вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту своїх прав, тому є підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої з урахуванням розміру заборгованості, періоду затримки розрахунку, характеру та ступеню моральних страждань позивача суд визначає у розмірі 600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved