Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У позовній заяві в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] в користь Вишнівської сільської ради 11\~436,41 гривень шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільної рубки лісу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 лютого 2018 року відповідач в порушення ст.69 Лісового кодексу України здійснив незаконну рубку трьох дерев породи "сосна звичайна" в кварталі 2 виділі 14 Замлинського лісництва ДП "Любомльське лісове господарство", за що постановою уповноваженої особи його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП. В результаті цього правопорушення розмір шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев до ступеня припинення росту, становить 11\~436,41 гривень. Таку шкоду в добровільному порядку відповідач не відшкодував. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 06 травня 2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому, не оспорюючи факту самовільної рубки лісу, заперечив визначену за позовом суму заподіяної шкоди. Вказав, що дійсно спиляв три дерева породи "сосна", однак вони були вражені короїдом, вершки дерев були сухі, а нижня частина стовбурів смолиста, тобто ці дерева годились тільки на дрова. Йому на місці події майстер лісу [PERSON] повідомив про необхідність сплати штрафу в сумі 85 гривень та після цього ще 300 гривень таксової вартості зрізаної деревини. Повіривши працівникам лісової охорони, підписав незаповнені бланки акту огляду, протоколу та постанови. Сума збитків, заявлена в позові йому не озвучувалась, вперше про неї дізнався з отриманих матеріалів позову. У зв`язку із цим просив зменшити розмір збитків до 285,44 гривень та на підтвердження фізичного стану зрубаних дерев викликати для допиту в якості свідків працівників лісової охорони та громадянина [PERSON] , який був разом із ним на місці події. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року за клопотанням відповідача розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні прокурор позов підтримала з наведених у ньому підстав. Від Вишнівської сільської ради в канцелярію суду подано заяву за підписом сільського голови про підтримання позову і розгляд справи за відсутності представника сільської Ради. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що на місці події їх було троє він, його брат та [PERSON] . Його участь полягала лише у доставці дерев на підводі до місця проживання [PERSON] . Дерева різав [PERSON] . Коли приїхали працівники лісової охорони, дерева ще не були завантажені на підводу. Штраф сплатив, оскільки йому повідомили, що більше нічого платити не потрібно. Представник третьої особи ДП "Любомльське лісове господарство" в судове засідання не з`явився, письмових заяв по суті справи чи процедури її розгляду не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. З рапорту старшого інспектора-чергового СРПП № 3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області вбачається, що 02 лютого 2018 року о 20:41 годині зі служби 102 надійшло повідомлення, заявником якого є начальник відділу охорони захисту лісу Любомльського лісгоспу Глух А.В., про те, що на території села Бережці у 2-му кварталі затримано трьох невідомих осіб, які зрізали три дерева породи "сосна". В акті огляду місця вчинення лісопорушення, складеного начальник відділу охорони та захисту лісу Глухом А.В. за участю майстра по відводах [PERSON] та майстра лісу [PERSON] 02 лютого 2018 року о 22:05 годині, зафіксовано факт виявлення у кварталі 2 виділі 14 Замлинського лісництва самовільної рубки трьох дерев породи "сосна" діаметром пнів 29, 30, 34 см. У письмових поясненнях від 02 лютого 2018 року [PERSON] , будучи ознайомленим зі ст.63 Конституції України, вказав, що поїхав у ліс, щоб заготовити собі дров. Зрізавши три дерева породи "сосна", був затриманий працівниками лісової охорони на місці події. Свою вину визнає повністю, у вчиненому кається. По вказаному факту начальник відділу охорони захисту лісу Любомльського лісгоспу Глух А.В. 02 лютого 2018 року склав протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.65 КУпАП. Цього ж дня начальник відділу охорони захисту лісу Любомльського лісгоспу Глух А.В. виніс постанову про накладення адміністративного № 000124, якою [PERSON] визнано винним у самовільній рубці трьох дерев породи "сосна звичайна" з діаметром пнів 29, 30, 34 см та притягнуто до відповідальності за ст.65 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 85,00 гривень. Як в протоколі, так і в постанові вказано розмір заподіяної лісовому господарству шкоди в сумі 11\~436,41 гривень. У протоколі наявний підпис [PERSON] про його ознайомлення зі змістом протоколу, а в постанові про накладення адміністративного стягнення підпис про отримання її копії. Штраф [PERSON] сплачений, що підтверджується копією доданої до позову квитанції. Встановлений у протоколі та постанові розмір заподіяної відповідачем шкоди в сумі 11\~436,41 гривень підтверджений відомістю начальника відділу ОЗЛ Глуха А.В. від 03 лютого 2018 року, а також складеною ним довідкою, яка 05 лютого 2018 року затверджена директором ДП "Любомльське ЛГ" [PERSON] , розрахунок за якими ґрунтується на Таксі, встановленій додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541 та Порядку проведення індексації такс. В добровільному порядку відповідач цю шкоду не відшкодував, що підтверджується повідомленнями ДП "Любомльське ЛГ" та Вишнівської сільської ради від 24 січня 2019 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків начальник відділу охорони захисту лісу Любомльського лісгоспу [PERSON] та майстер лісу цього ж лісгоспу [PERSON] показали, що по приїзду на місці події ними було виявлено три особи, кінь з підводою, три зрізані дерева породи "сосна" та бензопила, яка стояла на зрізаних деревах. Серед цих осіб був [PERSON] , його брат та ще одна особа. Дерева були свіжо зрізані, ознак сухостою не мали, це були хороші, нормальні сосни. Першочергово ніхто із цих трьох осіб не зізнавався, хто саме зрізав сосни. Після виклику і приїзду наряду поліції у самовільній рубці дерев зізнався відповідач [PERSON] . Свідок [PERSON] також вказав, що до приїзду поліції [PERSON] говорив, що він нічого не різав, однак на [PERSON] не вказував. Висловив припущення, що у цій ситуації [PERSON] взяв на себе вину. Статтею 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Згідно з ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Згідно зі ст.107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Потерпіла особа має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Такий правовий висновок у аналогічних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у № 307/345/17. У частинах 1-3 статті 12 ЦК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 82 ЦК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З викладеної у відзиві на позов та висловленої в судовому засіданні позиції слідує, що відповідач заперечує як свою причетність до вчиненого лісопорушення, так і розмір заподіяної цим лісопорушенням шкоди. Проте належними і допустимими доказами такої своєї позиції відповідач не довів. Факт незаконної рубки трьох дерев породи "сосна звичайна" саме відповідачем в силу положення ч.6 ст.82 ЦПК України суд вважає об`єктивно доведеним постановою про накладення адміністративного № 000124 від 02 лютого 2018 року. Доказів вчинення цього лісопорушення іншою особою, зокрема [PERSON] , відповідач не надав. За клопотанням відповідача суд неодноразово викликав [PERSON] для його допиту в якості свідка, проте судові виклики повертались до суду без вручення через неправильну адресу та відсутність адресата за вказаною адресою. Суд, здійснюючи виклики цієї особи, в розпорядженні мав лише вказані у клопотанні відповідача наступні дані про цю особу: [PERSON] , житель села [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні вказував, що був вдома у [PERSON] та розмовляв з його батьками, а відтак мав процесуальну можливість і достатньо часу, щоб надати суду повну інформацію щодо анкетних даних та місця проживання цієї особи, проте цього не зробив, тим самим унеможливив здійснення виклику даної особи в судове засідання у передбачений законом спосіб, у тому числі шляхом приводу. Крім цього, відповідачу двічі надавалися судові повістки для вручення [PERSON] , однак розписок про їх вручення останньому відповідач суду не надав та явку цього свідка в судове засідання не забезпечив. До того ж відповідач не клопотав перед судом про здійснення виклику у судове засідання у статусі свідка свого брата, який як встановлено в судовому засіданні також був присутнім під час приїзду працівників лісової охорони. Висловлене в судовому засіданні свідком [PERSON] припущенням того, що відповідач взяв на себе вину у порубці дерев, не є достовірним доказом в розумінні ст.79 ЦПК України, тому не спроможне спростовувати викладених в постанові від 02 лютого 2018 року фактів і доводити невинуватість відповідача у вчиненому лісопорушенні. Отже, відповідач не довів, як того вимагає ч.2 ст.1166 ЦК України, тієї обставини, що шкода у даному випадку завдана не з його вини. Твердження ж відповідача про те, що зрізані дерева "сосни" були вражені короїдом, знайшли своє об`єктивне спростування показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема, майстра лісу [PERSON] . Таким чином, відповідач не надав суду доказів і не довів відсутності своєї вини у завданні шкоди лісовому господарству, як і не подав доказів на спростування розміру заподіяної шкоди, заявленої у позиві та підтвердженої доданими до нього доказами. Додані до відзиву довідка про склад сім`ї відповідача, його позитивна характеристика з місця проживання та клопотання односельчан, у спірних правовідносинах правового значення не мають і не є достатніми підставами для зменшення розміру відшкодування шкоди у відповідності до ч.4 ст.1193 ЦК України, оскільки не підтверджують його скрутного матеріального становища, тому судом до уваги не приймаються. З врахуванням наведеного суд вважає заявлені прокурором вимоги по їх суті та розміру обґрунтованими і доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved