Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування після померлої [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Однак, звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності та правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. Таким чином, позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права після смерті батька, тому просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла до суду нотаріально посвідчена заява, згідно якої [PERSON] просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та просить задовольнити. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна [NUMBER] виданої 02 лютого 2015 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 27 листопада 2015 року по обліку бюро житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] рахується за [PERSON]. Державна реєстрації житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] не проведена. Як слідує із вказаної Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок з цокольним поверхом, підвалом, мансардою і прибудовою, 2009 року побудови; Б - господарська будівля з підвалом; В - альтанка - 2009 року побудови; С - септик; І - вимощення; 1 - огорожа. Указаний житловий будинок збудований на земельній ділянці [NUMBER], площею 0,119 га, що розташована на території Білецької сільської ради, яка придбана [PERSON] у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 1996 року, зареєстрованого на Тернопільській Універсальній Товарній біржі за №53/3 від 15 серпня 1996 року, реєстраційний №165/3. На підставі вказаного договору, [PERSON] набула також права на забудову даної земельної ділянки, що стверджується Генпланом забудови земельної ділянки забудівника, виданого на підставі розпорядження представника президента ради народних депутатів №182 від 20 серпня 1992 року. Згідно будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS], станом на 11 листопада 1998 року [PERSON] була головою двору. [INFO] року [PERSON] померла, про що складено актовий запис №33 Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою [INFO] року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно із довідкою №1435 виданої 11 вересня 2015 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за померлою [INFO] року [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами за [ADDRESS], приватизована земельна ділянка площею 0,119 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Тип двору «робітничий». Також, згідно довідки №245 виданої 08 лютого 2016 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за померлою [INFO] року [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами за [ADDRESS], приватизована земельна ділянка площею 0,119 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], приватизована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0933 га в [ADDRESS], грошові збереження. На день смерті [PERSON], разом із нею були зареєстрованими та проживали, а також зареєстровані і проживають на даний час: [PERSON] - дочка; [PERSON] - онук. За життя [PERSON] не було складено заповітного розпорядження. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25 вересня 1970 року міським ЗАГС м. Ялта Кримської області. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №488/2015р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у встановлений законом строк, а саме 11 вересня 2015 року позивач [PERSON] подала у Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Відповідач [PERSON] також є дочкою померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 20 серпня 1971 року міським бюро ЗАГС м. Ялта Кримської області. 09 червня 1995 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб від 09 червня 1995 року. Однак, після смерті [PERSON] відповідач не зверталася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що стверджується наявною у матеріалах справи копією спадкової справи №488/2015р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої [INFO] року не містять. Відтак відповідач [PERSON] є такою, що спадщину не прийняла. 09 лютого 2016 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаціями на рахунку із залишком вкладу 9405,36 гривень, що належали померлій [PERSON]. Вказане свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №488-2015р. 05 березня 2018 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом - на земельну ділянку, площею 0,1177 га, яка розташована на території села Біла, Тернопільського району, Тернопільської області, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за 32-321. Також, 05 березня 2018 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом - на земельну ділянку, площею 0,0933 га, яка розташована на території Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Управлінням Держкомзему у Тернопільському районі на підставі розпорядження Тернопільської райдержадміністрації від 05 липня 2011 року за №595. Вказане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за №2-323. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 березня 2018 року за №595/02-14, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук\~В.Ю. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], зокрема на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності та правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. 27 листопада 2015 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд вказане домоволодіння складається із: А - житловий будинок, 2009 року побудови; Ц.п. - цокольний поверх; Мн - мансарда; а - прибудова; Ц.п. - цокольний поверх; Пд - підвал; Б - господарська будівля, 2009 року побудови; Пд - підвал; В - альтанка; С - септик; І - вимощення; 1 - огорожа. Як убачається із Експлікації приміщень до плану житлового будинку №5, що знаходиться під літерою «А» по [ADDRESS], загальна площа приміщень становить 282,1 кв.м., житлова площа - 116,2 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом установлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлої [INFO] року [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом із нею, що стверджується довідкою №245 виданою 08 лютого 2016 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність визначених законодавством підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий [ADDRESS] загальною площею 282,1 кв.м., житловою площею 116,2 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved