Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 61462,19 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі [ADDRESS] та відповідно користуються послугами, які надаються ЛМКП "Львівводоканал". Позивач неодноразово звертався до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказані послуги, однак згодом отримав ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 19.07.2019 року про скасування судового наказу №465/6355/18. У зв`язку з тим, що відповідачі не здійснювали оплату вартості вказаних послуг утворилася вищевказана заборгованість. З відповіді на відзив, поданому представником позивача, вбачається, що такі не погоджуються з доводами відповідача, оскільки ЛМКП "Львівводоканал" правомірно проводить нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартирі відповідачів відповідно до затверджених норм та тарифів. Не погоджуючись з позовом, відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивує тим, що публічний договір про надання населенню послуг з постачання холодної води і водовідведення розміщений ЛМКП "Львівводоканал" на офіційному сайті не відповідає формі Типового договору, затвердженого КМУ. Зазначає, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами укладених договорів. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання ним житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відомість про нарахування та оплату, додана позивачем на підтвердження своїх позовних вимог сама по собі не може підтверджувати сам факт надання та отримання послуг. Окрім цього, до позовної заяви не додано документів, що вказують на правильність розрахунків, а також застосування тарифів. Зазначає, що у позивача немає технічної можливості подавати таку кількість води, на яку він здійснює нарахування і це суперечить нормам тиску води в будинках, зазначених в ДБН. Також, відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано до суду заяву з поясненнями до заяви про застосування строку позовної давності, в якій покликається на Постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №712/8916/17 від 07.07.2020 року, у зв`язку з тим, що звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою. Окрім цього, відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати недійсним борг за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на [PERSON] та зобов`язати позивача прийняти на облік прилад обліку води за його заявою. Мотивує таку тим, що позивач за первісним позовом не зацікавлений в реальному обліку послуг водопостачання та водовідведення і зловживаючи своїм монопольним становищем, чинить перешкоди в прийнятті на облік приладів обліку води. Окрім цього, зазначає, що позивач просить стягнути з нього двічі одну і цю ж суму, а подвійне стягнення однієї й тієї ж суми суперечитиме ч.1 ст.61 Конституції України. Не погоджуючись з зустрічною позовною заявою, представником відповідача за зустрічною позовною заявою подано відзив, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Мотивує таке тим, що позивачем за зустрічним позовом невірно зазначається, що ЛМКП "Львівводоканал" хоче двічі стягнути одну і цю ж суму заборгованості станом на 04 місяць 2012 року, оскільки жодного стягнення з відповідачів для погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за судовим наказом, виданим Франківським районним судом м.Львова, не було здійснено. Окрім цього, зазначає, що жодних заяв чи звернень, зареєстрованих у ЛМКП "Львівводоканал", на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів сім`ї позивачем за зустрічним позовом не представлено. Щодо перешкод в прийнятті на облік приладів обліку води, такі твердження [PERSON] , є, на думку представника ЛМКП "Львівводоканал", необгрунтованими, оскільки не представлено жодних доказів звернення до таких з заявою про реєстрацію встановленого приладу обліку води по [ADDRESS] . Подані в додатках до зустрічної позовної заяви копії "практичних порад споживачам" не можуть братись судом до уваги, оскільки не є офіційним документом та отримані з невідомого ресурсу. Щодо заяви про застосування строку позовної давності, представником ЛМКП "Львівводоканал" подано заперечення на таку. Позицію мотивує тим, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має позивач. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізовувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності, відтак 12.10.2018 року був перерваний перебіг позовної давності поданням заяви про видачу судового наказу. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримала з підстав, вказаних у поданих ними процесуальних документах, щодо задоволення зустрічного - заперечила. Відповідачі в судове засідання 02.12.2021 року не з`явились, в попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] первісний позов заперечив, зустрічний підтримав з підстав, викладених у ньому. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Окрім цього, в квартирі за даною адресою зареєстрована [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що ЛМКП "Львівводоканал" зверталось до Франківського районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості на загальну суму 45402,65 грн. 02.11.2018 року Франківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів 45402,65 грн. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.07.2019 року заяву про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ №465/6355/18, виданого Франківським районним судом м.Львова від 03.06.2019 року за заявою ЛМКП "Львівводоканал" про стягнення заборгованості з відповідачів заборгованості в розмірі 45402,65 грн. 11 грудня 2019 року ЛМКП "Львівводоканал" попереджено відповідача [PERSON] про наявність станом на 01 грудня 2019 року заборгованості за раніше отримані послуги в сумі 54380,84 грн. З доданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.09.2020 року у відповідачів існує заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 61462,19 грн. за період з 01.05.2012 року по 31.08.2020 року. Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з водопостачання та водовідведення регулюються ст. ст. 19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України наймач (споживач) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача за первісним позовом, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення становить 61462,19 грн. за період з 01.05.2012 року по 31.08.2020 року. Разом з тим, іншого розрахунку відповідачами за первісним позовом суду не надано. Щодо поданої відповідачем за первісним позовом заяви про застосування строку позовної давності суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач ЛМКП «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом 28.04.2020 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного) (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 (справа №712/8916/17) дійшла висновку про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другоюстатті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Враховуючи те, що ЛМКП «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом 28.04.2020, з відповідачів необхідно стягнути заборгованість в межах трирічного строку позовної давності, а також врахувати заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого водовідведення та водопостачання така заборгованість за період з квітня 2017 року до моменту звернення позивача до суду становить 26417,08 грн. Враховуючи наведене, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги у розмірі 26417,08 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1576,5 грн. - по 525,5 грн. з кожного з відповідачів, оскільки відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Щодо поданого [PERSON] зустрічного позову, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з позовних вимог зустрічної позовної вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати недійсним борг за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на [PERSON] та зобов`язати позивача прийняти на облік прилад обліку води за його заявою. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, на яких грунтуються твердження позивача за зустрічним позовом, зокрема ним не надано доказів того, що у нього не існує заборгованості перед відповідачем за зустрічним позовом за послуги з центрального водопостачання та водовідведення, а також не надано доказів, що він звертався до ЛМКП "Львівводоканал" з вимогою прийняття на облік приладу обліку води, а ЛМКП "Львівводоканал" в такому було відмовлено. Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу зустрічного позову), можливості порушення права позивача за зустрічним позовом та його захисту в обраний ним спосіб; чи є відновлення становища, що існувало до можливого порушення права, тим правовим способом, що не лише ефективно захистить цивільний інтерес позивача, а й буде адекватним та пропорційно збалансованим з негативними наслідками для відповідача й інших осіб, з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем за зустрічним позовом вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог зустрічного позову у зв`язку із недоведеністю такого, відтак підстав для задоволення зустрічного позову не вбачає.

Outcome: approved