Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

18 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів №2 " про стягнення заробітної плати та інших грошових виплат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 1985 року по 2017 року перебувала у трудових відносинах з державним підприємством "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2" на посаді апаратника борошномельного виробництва. Наказом №56-К/тр від 16.08.2017 року позивач була звільнена з вказаного місця роботи за угодою сторін. На час звільнення до виплати позивачу, як працівнику, підлягали: 9264 грн 34 коп. - заборгованість по заробітній платі; 2623 грн 39 коп - заборгованість по нарахованій та невиплаченій індексації по заробітній платі за липень 2015 року; а всього на загальну суму 11887 грн 73 коп. Після звільнення підприємство частково погасило заборгованість на суму 400 грн., тому залишок боргу становить 11487 грн 73коп. У зв`язку з тим, що відповідач не провів із нею повний розрахунок при звільненні, то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати розрахункових, який на момент звернення до суду становить 53902 грн 80 коп . Враховуючи наведене, просить стягнути з Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11487,73 грн; 1198 грн 16 коп індексації та стягнути з Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, що на момент подання позову становить суму 53902,80 грн, а всього на загальну суму 66588 грн 69 коп. Представник позивача Черніка П.М. на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що останнє доставлено 30.08.2019 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, зокрема, з копії довідки (а.с. 3), позивач [PERSON] у період з 15.11.1985 року по 16.08.2017 року працювала на державному підприємстві "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" на посаді апаратник борошномельного виробництва 5р. Даний факт підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с 5 -9). Відповідно до наказу №56-К/тр від 16.08.2017 року [PERSON] було звільнено з вказаного місця роботи за угодою сторін (а. с. 2). Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Оскільки обов`язок своєчасної виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку покладається саме на власника підприємства або уповноваженого ним органу, тому суд вважає, що саме роботодавець повинен доводити ту обставину, що заборгованість по заробітній платі у нього перед працівником відсутня. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, яка видана директором державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" Гранюком В.А. відповідач, в порушення вимог ст.ст., 47, 116 КЗпП України, у день звільнення [PERSON] не виплатив останній всіх сум, що належать їй від підприємства, а саме: нараховану заробітну плату у період з березня 2017 року по серпень 2017 року у розмірі 9264,34 гривень, індексацію зарплати (липень 2015) -2623,39 грн, всього на суму 11387,73 грн (а.с. 3), яка станом на 21.10.2019 року не виплачена. Із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Таким чином? суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, останній вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем було надано суду розрахунок, згідно якого розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 53902 грн 80 коп. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" на користь позивача слід стягнути 11387,73 гривень заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53902 грн 80 коп . Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача індексації на нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 1198 грн 16 коп, суд дійшов висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає у зв`язку із необґрунтованістю. Позивачем проведено розрахунок індексації, однак до позову не додано документального підтвердження визначеної суми (порядок її визначення та детальний розрахунок). Відтак, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити відповідність визначеної позивачем суми її дійсному розміру. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 .п.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768 грн 40 коп слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial