Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

28 грудня 2017 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до ПАТ «Рівнегаз», ТОВ «Рівнегаз збут», в якій просить зобовязати ПАТ «Рівнегаз» відновити його права на споживання природного газу по нормі споживання, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року, в розмірі 4,4 куб.метра на людино-місяць з листопада 2016 року; зобовязати ТОВ «Рівнегаз збут» відновити його права на оплату споживання природного газу по нормі споживання, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року, в розмірі 4,4 куб.метра на людино-місяць шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року. 15 березня 2018 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову, згідно якої він просить зобовязати ПАТ «Рівнегаз» відновити його права на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого газу, починаючи з листопада 2016 року; зобовязати [PERSON] «Рівнегаз збут» відновити його права на оплату споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року. Позовну заяву мотивує тим, що він зареєстрований і постійно проживає за адресою: [INFO], та є власником даної квартири. Разом з ним зареєстровані і постійно проживають члени його сімї: дружина; двоє неповнолітніх дітей. В будинку, де проживає він та його сім'я, створено ОСББ «Кавказьке», яке функціонує починаючи з 01 жовтня 2016 року, головою ОСББ «Кавказьке» обрано [PERSON] Постачання природного газу на території міста Рівне здійснює субєкт господарювання ПАТ «Рівнегаз». Нарахування вартості послуги за надання йому як споживачу природного газу по жовтень включно 2016 року ПАТ «Рівнегаз» проводилось згідно діючих тарифів та норми споживання (додаток 1 до [PERSON] ГРС), а саме 4.4 куб.метра на 1 особу/місяць. З врахуванням кількості зареєстрованих осіб це становило 17.6 куб.метрів/місяць. 12 жовтня 2016 року від ПАТ «Рівнегаз» він отримав лист, з якого дізнався, що 06 жовтня 2016 року працівниками ПАТ «Рівнегаз» за адресою: вул. Кавказька, буд.6, було складено Акт про порушення №4, згідно якого [PERSON] відмовився від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, яке проводиться за кошти ПАТ «Рівнегаз». Вказує, що під час вищевказаної події ні він, ні члени його сім'ї присутніми не були. Також в цьому листі, його було запрошено на засідання комісії ПАТ «Рівнегаз» з розгляду акту про порушення від 06 жовтня 2016 року №4, яке мало відбутися 18 жовтня 2016 року, однак участі в засіданні комісії він не брав. 27 жовтня 2016 року від ПАТ «Рівнегаз» він отримав ще один лист, відповідно до якого з 01 листопада 2016 року змінено режим нарахування обємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька №6 і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. З 01 листопада 2016 року нарахування йому обєму спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу за календарний місяць проводиться за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 [PERSON] ГРС та в розрахунку на одну особу становить 9.8 куб.метрів. З врахуванням кількості зареєстрованих осіб це становить 39.2 куб. метра/місяць. Вважає дії ПАТ «Рівнегаз» неправомірними, оскільки відповідачем не зафіксовано факту його відмови від встановлення лічильника. Просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги, зазначені у заяві про зміну предмета позовних вимог підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Рівнегаз» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених у відзиві, просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що ПАТ «Рівнегаз» надаються послуги з розподілу природного газу за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 6. Ініціативна група мешканців зазначеного будинку, в тому числі і позивач, звернулась до товариства із заявою про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу та з вимогою про встановлення індивідуальних квартирних лічильників газу. 06 жовтня 2016 року працівниками товариства було заплановано встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу у багатоквартирному житловому будинку, проте мешканцями вказаного будинку було відмовлено у встановленні вказаного лічильника, що також підтверджується відеозйомкою. Представник відповідача ТОВ «Рівнегаз збут» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, з підстав викладених у відзиві, просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що послуги з постачання природного газу ТОВ «Рівнегаз збут» надаються на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. ТОВ "Рівнегаз збут", отримавши інформацію від Оператора ГРМ - ПАТ "Рівнегаз" про об'єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місять, проводить лише розрахунок його вартості. При проведенні перерахунку вартості природного газу товариство немає права змінювати визначений оператором ГРМ - ПАТ "Рівнегаз" обсяг (об'єм) природного газу. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де він зареєстрований та проживає з іншими членами своєї сімї. Мешканцями будинку буд. 6 по вул. Кавказька в м. Рівне створено ОСББ «Кавказьке», головою якого обрано [PERSON] 04 жовтня 2016 року мешканці житлового буд. 6 по вул. Кавказька в м. Рівне, в тому числі і позивач, звернулись до голови правління ПАТ «Рівнегаз» із заявою не встановлювати загальнобудинковий лічильник газу, а прискорити встановлення індивідуальних лічильників у квартирах мешканців будинку. 06 жовтня 2016 року представниками ПАТ «Рівнегаз» складено Акт про порушення № 4. В Акті зазначено, що на обєкті - житловому будинку за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, 6 встановлено порушення [PERSON] газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу. За виявленими порушеннями споживачу необхідно: забезпечити допуск представників оператора ГРМ для встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. Інша необхідна інформація та вимоги: відповідно до п.3 глави 4 розділу [PERSON] газорозподільних систем нарахування обємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у будинку і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу, з визначенням фактичного обєму спожитого природного газу по кожному побутовому споживачу буде проводитись за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до [PERSON] газорозподільних систем. Комісія оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 18 жовтня 2016 року за адресою: м. Рівне вул. Івана Вишенського,4. З актом про порушення ознайомлений голова ОСББ [PERSON] Підписи споживачів обєкту в акті відсутні. 12 жовтня 2016 року від ПАТ «Рівнегаз» позивач отримав лист, в якому вказано, що 06 жовтня 2016 року працівниками ПАТ «Рівнегаз» за адресою: вул. Кавказька, буд.6, було складено Акт про порушення №4, в якому зазначається, що [PERSON] відмовився від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, яке проводиться за кошти ПАТ «Рівнегаз». Також в цьому листі позивача було запрошено на засідання комісії ПАТ «Рівнегаз» з розгляду акту про порушення від 06 жовтня 2016 року №4 за вказаною адресою, яке мало відбутися 18 жовтня 2016 року. 18 жовтня 2016 року комісією ПАТ «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог [PERSON] газорозподільних систем, за участю мешканців житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, буд.6, та представника мешканців голови ОСББ [PERSON], розглянуто акт про порушення № 4 від 06 жовтня 2016 року. За результатами обговорення, у звязку з відмовою мешканців житлового будинку від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, комісією було задоволено акт про порушення № 4 від 06 жовтня 2016року та вирішено змінити режим нарахування обємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 6, і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. 27 жовтня 2016 року від ПАТ «Рівнегаз» [PERSON] отримав лист, в якому його повідомлено, що з 01 листопада 2016 року змінено режим нарахування обємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, №6, і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. З 01 листопада 2016 року нарахування позивачу обєму спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу за календарний місяць проводиться за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 [PERSON] ГРС та в розрахунку на одну особу становить 9.8 куб.метрів. З врахуванням кількості зареєстрованих осіб це становить 39.2 куб. метра/місяць. За захистом порушених прав [PERSON] звернувся з позовом до суду до ПАТ «Рівнегаз» про визнання протиправними дій. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] про визнання протиправними дій відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2017 року скасовано. Позов [PERSON] до ПАТ «Рівнегаз» про визнання протиправними дій задоволено частково. Визнано протиправними дії ПАТ «Рівнегаз» щодо здійснення нарахування [PERSON] з 01 листопада 2016 року обсягу споживання газу згідно граничних обємів споживання природного газу населенням в розмірі 9,8 куб.метрів на людино-місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульовано Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 (далі [PERSON]), Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. У пункті 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Постанова № 2494 від 30 вересня 2015 року) вказано, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього [PERSON]), фактичний об'єм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього [PERSON]. Аналізуючи зміст вказаної правої норми, суд доходить висновку, що ця норма передбачає можливість встановлення побутовому споживачу граничного обєму споживання природного газу, визначеного додатком 15 до [PERSON] газорозподільних систем, виключно у разі, коли цей побутовий споживач відмовився від встановлення індивідуального газового лічильника, а не загальнобудинкового, і відповідний акт з даного приводу має бути складено відносно конкретного споживача, а не групи споживачів чи мешканців багатоквартирного будинку, що має місце по даній справі. Рішенням комісії ПАТ «Рівнегаз» від 18 жовтня 2016 року застосована відповідальність не відносно конкретних споживачів, а відносно усіх мешканців будинку №6 по вул. Кавказькій в м. Рівне, у яких не встановлені індивідуальні газові лічильники та не за відповідний календарний місяць, в якому виявлено порушення, а саме жовтень 2016 року, а з 01 листопада 2016 року та на не визначений строк. Будь-які дані, які б свідчили про те, що позивач [PERSON] відмовився від встановлення газового лічильника у своїй квартирі, в матеріалах справи відсутні. Навпаки, в матеріалах справи міститься звернення на ім'я голови ПАТ «Рівнегаз», в якому позивач, разом із іншими споживачами, які мешкають в житловому будинку в м. Рівне по вул. Кавказька, буд. 6, пропонували ПАТ «Рівнегаз» встановити в їх квартирах газові лічильники, на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу». З оглянутого в судовому засіданні відеозапису події, яка мала місце 06 жовтня 2016 року, вбачається, що мешканці будинку заперечують проти встановлення загальнобудинкового лічильника та наполягають на встановленні індивідуальних газових лічильників. Пункт 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем дійсно передбачає, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У вказаній правовій нормі мова йде лише про те, що лише Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ і взагалі не згадується про споживачів природного газу, які проживають в окремих помешканнях і з якими укладено окремі договори, а тому, на думку суду, складений 06 жовтня 2016 року представником ПАТ «Рівнегаз» Акт про порушення № 4, а також рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог [PERSON] газорозподільних систем від 18 жовтня 2016 року не можуть породжувати для споживача [PERSON] будь-яких правових наслідків, оскільки в цих документах конкретно його прізвище не зазначено. Заперечуючи проти заявленого позову та наполягаючи на правомірності своїх дій, відповідачі посилаються на положення: 1) частини 3 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу», яка встановлює, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу; 2) частини 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», відповідно до якої суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язано забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року; 3) п. 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно якої Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ, при цьому ПАТ "Рівнегаз" та ТОВ "Рівнегаз збут" не вбачають будь-якої різниці між Баланспоутримувачем (управителем) та конкретним споживачем, а вважають що вказані особи в даному випадку є тотожними, а також наголошують на відсутності будь-якої правової норми, яка б зобов'язувала суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, встановити за власні кошти споживачам саме індивідуальні газові лічильники. Як встановлено у п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 46, від 27 січня 2016 року, можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з [PERSON] газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Тобто, вищевказане Тимчасове положення не передбачає можливості встановлення для споживача граничного об'єму споживання, який зазначений у додатку 15 до [PERSON] газорозподільних систем, в розмірі 9.8 кубометрів газу на одну зареєстровану особу, у випадку якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, а лише передбачає припинення газопостачання у такому випадку взагалі. Аналізуючи вказану позицію відповідачів та зміст всіх правових норм, якими на даний час врегульовано питання забезпечення комерційного обліку природного газу, суд констатує, що на даний час має місце кілька варіантів визначення способів нарахування плати за природний газ для споживачів, які використовують його тільки для приготування їжі: 1.Споживання за показниками газового лічильника, який встановлений у помешканні кожного споживача; 2.Споживання за нормами, які встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року для споживачів у яких відсутні прилади обліку природного газу, в розмірі 4.4 куб. метра газу на одну зареєстровану особу, а з 18 серпня 2017 року в розмірі 3.3 куб.метрів газу; 3.У відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого в новій редакції Постановою Кабінету Міністрів України № 46, від 27 січня 2016 року, пунктом 5 визначено, що обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 4.За граничними об'ємами споживання, які зазначені у додатку 15 до [PERSON] газорозподільних систем, в розмірі 9.8 кубометрів газу на одну зареєстровану особу, у випадку якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ. Як вбачається з положень ст.ст. 5, 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку газу" оператор ГРМ не наділений правом одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача - індивідуальний чи загальнобудинковий. Споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника виключно у своє помешкання. Обставини даної цивільної справи вказують на те, що із вищевказаних чотирьох варіантів відповідачі, виключно на власний розсуд та в односторонньому порядку, обрали для споживача [PERSON] спочатку третій варіант, запропонувавши останньому, разом із іншими мешканцями житлового будинку встановити загальнобудинковий вузол обліку природного газу, а коли мешканці відмовились від цієї пропозиції, за відсутністю для цього передбачених чинним законодавством підстав, встановили для всіх мешканців вищевказаного житлового будинку, в тому числі і споживачу [PERSON], граничні об'єми споживання, які зазначені у додатку 15 до [PERSON] газорозподільних систем, в розмірі 9.8 куб. метрів газу на одну зареєстровану особу. Згідно ч.1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Обравши для позивача варіант обліку спожитого газу за загальнобудинковим лічильником, який на думку суду, для відповідачів в даній ситуації є найбільш вигідним, оскільки останні вже не будуть зобовязані до 01 січня 2018 року встановити газові лічильники кожному із споживачів, які використовують природний газ для приготування їжі, як це вимагає ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», внаслідок чого їм не буде необхідності нести додаткові витрати, а для позивача найгірший, у порівнянні із першим та другим варіантом, так як у такому разі буде мати місце істотний дисбаланс в правах та обовязках кожної із сторін договору про надання послуг із газопостачання, не на користь споживача. Крім того, такі споживачі опиняються у більш невигідному положенні у порівнянні з іншими споживачами, які використовують природний газ не тільки для приготування їжі, а і для інших потреб, яким, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вже встановлено індивідуальні газові лічильники за рахунок суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зокрема: а) споживачі без квартирних лічильників поставлені в умови колективної відповідальності за спожитий газ, у той час коли інші споживачі відповідають за споживання індивідуально; б) споживачі без квартирних лічильників, на відміну від іншої категорії, внаслідок перебування засобу обліку поза їх зоною контролю, внаслідок відсутності доступу до такого засобу обліку, позбавлені можливості контролювати і перевіряти споживання газу, достовірність виставлених рахунків за спожитий газ; в) на споживачів, які не мають квартирного лічильника, фактично перекладаються всі ризики по втратам газу (внаслідок витоку, поломки, несанкціонованого під'єднання до системи і т.п.) і, відповідно перекладається плата за такі втрати. При цьому, інша категорія споживачів таких ризиків не має; г) споживачі без квартирних лічильників, при покладанні на них постачальником газу вищевказаних ризиків по втратам газу, не володіють ні правами, ні можливостями щодо виявлення та усунення таких втрат, у той час як постачальник газу має передбачені законодавством повноваження для здійснення контролю за втратами газу та має технічні можливості для їх виявлення і усунення. Стаття 24 Конституції України гарантує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Приймаючи до уваги, що [PERSON] газорозподільних систем, затверджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку є підзаконним відносно Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тому, при вирішенні даної цивільної справи по суті в першу чергу необхідно керуватись саме цим Законом, а [PERSON] та Тимчасовим положенням лише в тих частинах, які не суперечить положенням цього Закону, Закону України «Про захист прав споживачів» та Конституції України. В статтях 5 і 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» відсутні будь-які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу, а тому слід прийти до висновку, що відповідно до цього Закону Оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача, індивідуальний чи загальнобудинковий і споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника виключно у своє помешкання. З огляду на викладене, позовна вимога про зобов'язання ТОВ «Рівнегаз збут» відновити права позивача на оплату споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року підлягає до задоволення повністю. Разом з тим позовна вимога про зобов'язання ПАТ «Рівнегаз» відновити права [PERSON] на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого природний газ із листопада 2016 року не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник природного газу (далі постачальник) - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27), а оператор газорозподільної системи - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17). Отже, по відношенню до побутового споживача ТОВ «Рівнегаз збут» є постачальником, а ПАТ «Рівнегаз» - оператором газорозподільної мережі. Відповідно до глави 4 розділу обєми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі (в даному випадку ПАТ «Рівнегаз»). Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про обєм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання субєктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу обєми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обовязковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Таким чином, ПАТ «Рівнегаз» не наділений правовою компетенцією для перерахування платежів за спожитий природний газ, оскільки це компетенція постачальника природного газу - ТОВ «Рівнегаз збут». В звязку з вищевикладеним відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягав сплаті судовий збір, в розмірі 704 грн. 80 коп. Приймаючи до уваги, що одна із вимог немайнового характеру задоволена судом, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, із ТОВ «Рівнегаз збут» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивача було звільнено при поданні позову на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial