Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] відповідно до якого, уточнивши свої позовні вимоги просять стягнути з відповідача: - на користь [PERSON] моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50000 грн., - на користь [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди та 65071,20 грн. майнової шкоди, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що 30 червня 2016 року, близько 17:05 год., водій автомобіля «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , виконуючи маневр - поворот із другорядної дороги на головну дорогу - вул. Текстильну (м. Тернопіль), порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. Внаслідок зазначеного порушення, [PERSON] , створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] , який, уникаючи зіткнення із автомобілем «Suzuki Jimny», застосував різкий відворот рульового колеса вліво, що зумовило втрату керованості його автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, повністю перетнувши, наїхавши лівою передньою частиною автомобіля на бетонний мур. Після наїзду на мур автомобіль марки Volkswagen Passat у некерованому стані продовжив рух зустрічною смугою руху, де після роз`їзду із зустрічним автомобілем марки Citroen Jumper, р.н. [NUMBER] . наїхав па стіну навісу для пасажирів зупинки громадського транспорту «Текстерно», після чого зіткнувся з автомобілем Toyota Camri р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який без пасажирів рухався у зустрічному відносно автомобіля Volkswagen Passat напрямку. В результаті зіткнення [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а керований ним транспортний засіб - механічні пошкодження. Позивачам була спричинена матеріальна та моральна шкода. Вказані обставини підтверджено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Разом з тим, на момент ДТП та спричинення позивачам шкоди, володілець джерела підвищеної небезпеки [PERSON] виконував трудові обов`язки, як працівник ВАТ «Текстерно», а тому відповідач повине нести цивільно правову-відповідальність за моральну та майнову шкоду, спричинену його працівником. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості відновлювального ремонту, належного йому на праві власності, пошкодженого автомобіля в розмірі 113 971,20 грн. Страхова компанією ПАТ «СК «Українська Страхова група» йому було відшкодовано 49500 грн. у межах встановленого страхового ліміту, а тому сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача становить 64471,20 грн. Крім того, [PERSON] поніс витрати на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди, які складають 600 грн. Моральна шкода, спричинена [PERSON] полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із протиправним пошкодженням його майна - автомобіля. Зазначена обставина змінила звичний спосіб життя власника пошкодженого автомобіля: обмежила його можливість вільно і незалежно пересуватися, змусила пересісти на громадський транспорт, обмежила у спілкуванні з рідними, близькими, вимагала додаткових витрат часу та коштів на організацію вирішення щоденних справ. Все це стало джерелом стресу, викликало психологічні переживання та стан постійної нервової напруги, а тому суму моральної шкоди, яка йому завдана він оцінює в розмірі 10 000 грн. Крім цього, моральна шкода, завдана [PERSON] , полягає у душевних його стражданнях, яких він зазнав у зв`язку протиправною поведінкою щодо нього самого, та у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Так, з місця ДТГІ 30.06.3016 року його каретою швидкої медичної допомоги було доправлено до Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги, де у нього було діагностовано закрито черепно-мозкову травму, струс головного мозку, рвану рану нижньої губи, забій правого променево-зап`ястного суглобу, лівого колінного суглобу, осаднення лівого ліктьового суглобу, було поведено видалення уламків кістки. Рекомендована фіксація кисті правої руки за допомогою бандажу. Отримані травми спричинили у позивача біль та запаморочення, обмежували рухи у лівому передпліччі та правому променево-зап`ястному суглобі, не дозволяли повернутись до звичного способу життя. Зазначене змусило [PERSON] неодноразово звертатись за медичною допомогою. У вартісному розмірі [PERSON] завдану йому моральну шкоду у зв`язку із отриманими травма внаслідок ДТП оцінює у розмірі 50 000 грн., які просить стягнути у його користь з відповідача. Відповідач - відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно» подало суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 30 червня 2016 року в 17 год. 05 хв., тобто поза межами робочого часу [PERSON] , який не був при виконанні своїх посадових обов`язків. Вважають, що позивачами не надано належних доказів заподіяння їм моральної шкоди, а також доказів про реальну вартість виконаних робіт по відновленню пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Також вважають, що докази, які надав позивач [PERSON] в підтвердження заподіяння йому тілесних ушкоджень містять недостовірності, у них відсутні роки його обстеження та надання йому медичної допомоги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження із викликом сторін. 29 листопада 2019 року у даній справі завершено проведення підготовчого судового засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів - адвокат Фільварочна О.Б. позов підтримали з підстав викладених в ньому та просили його задовольнити у повному обсязі. Крім цього, представник позивачів просила стягнути із відповідача у користь кожного понесені ними витрати на правову допомогу у розмірі 6550 грн. Представники відповідача в судовому засіданні позовних вимог позивачів не визнали, з підстав наведених у відзиві, у його задоволенні просять відмовити. У подальшому у судові засіданні неодноразово не з`являлись, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подавши неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень. Однак зазначені клопотання не містять обґрунтувань з посиланням на докази, які б перешкоджали представникам відповідача з`явитись у судове засідання. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився. Дослідивши докази, судом встановлено наступні обставини. Згідно з вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. Вказаним вироком встановлено, що 30 червня 2016 року, близько 17:05 год., водій автомобіля «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , виконуючи маневр - поворот із другорядної дороги від ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» на головну дорогу - вул. Текстильну (м. Тернопіль), порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. із змінами та доповненнями, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України [PERSON] , який не забезпечив безпеку дорожнього руху, позивач [PERSON] , якому була створена аварійна ситуація, уникаючи зіткнення із автомобілем Suzuki Jimny застосував різкий відворот рульового колеса вліво, внаслідок чого транспортний засіб втратив керованість, виїхав на зустрічну смугу руху, повністю перетнувши її, наїхав лівою передньою частиною автомобіля на бетонний мур. Після наїзду на мур, автомобіль Volkswagen Passat у некерованому стані продовжив рух зустрічною смугою руху, де після роз`їзду із зустрічним автомобілем Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , наїхав на стіну навісу для пасажирів зупинки громадського транспорту Текстерно , після чого зіткнувся з автомобілем Toyota Camri реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який без пасажирів рухався у зустрічному відносно автомобіля Volkswagen Passat напрямку. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Volkswagen Passat потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травми правої кисті з переломом човникоподібної кістки, крововиливу та рани на слизовій оболонці нижньої губи, синців на лівій половині передньої поверхні грудей, у правій підключичній ділянці, правому плечі, правому та лівому передпліччях, численних саден на ділянці лівого ліктьового суглоба, лівому передпліччі і лівій кисті, синця на правому передпліччі і ділянці променево-зап`ясткового суглоба, синця на ділянці правого колінного суглоба, синця і декількох саден на ділянці лівого колінного суглоба, синця і садна на правій гомілці, синця та саден на лівій гомілці, які згідно п.п. 2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше як 21 день) належать до середнього ступеня тяжкості. Зазначеним вироком зроблено висновок, що порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання за даним кримінальним правопорушенням у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до висновку експерта № 1098 від 14 липня 2016 року, при судово-медичній експертизі 04 липня 2016 року, зверненні за медичною допомогою в травмпункт ТМКЛШД і в приймальне відділення КЗТОР "ТУЛ" 30 червня 2016 року та проведенні комп`ютерної томографії правої верхньої кінцівки 12 липня 2016 року у [PERSON] , 1989 року народження виявлено травму правої кисті з переломом човникоподібної кістки, крововилив та рану на слизовій оболонці нижньої губи, по одному синцю на лівій половині передньої поверхні грудей, у правій підключичній ділянці, правому плечі, правому та лівому передпліччях, численні садна на ділянці лівого ліктьового суглоба, лівому передпліччі і лівій кисті, синець на правому передпліччі і ділянці променево-зап`ясткового суглоба, синець на ділянці правого колінного суглоба, синець і декілька саден на ділянці лівого колінного суглоба, синець і садно на правій гомілці, синець та два садна на лівій гомілці. Зазначені вище ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, на що вказують їх вид та морфологічні властивості. Утворення вказаних вище ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої зазначені у постанові, не виключається. Виявлена у [PERSON] травма правої кисті з переломом човникоподібної кістки відповідно до п. п. 2.2.1 (в) і 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України, Київ. 1995 належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я. Рана нижньої губи тягне за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 але менше 21 день і за цією ознакою, відповідно до п. 2.3.3. цих "Правил", належить до легких із короткочасним розладом здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження відносяться до легких (п. 2.3.5 вказаних вище Правил"). У результаті травм отриманих при ДТП [PERSON] звертався за медичною допомогою та проходив медичне лікування, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого №544455, консультативними оглядами ортопеда. За результатами проведеною комп`ютерної томограми у [PERSON] діагностовано перелом правої човникоподібної кіски правого зап`ястя. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості відновлювального ремонту, належного йому на праві власності, пошкодженого автомобіля в розмірі 113971,20 грн., що підтверджується звітом про оцінку автомобіля Volkswagen Passat - 1.9 TD, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного ТзОВ Український експертнй центр «Експерт-сервіс авто». Судом встановлено, що автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.11.2009 року належить [PERSON] . Згідно страхового полісу ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» АІ№7592975, страхова сума забезпеченого автомобіля марки «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн. Згідно із повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» №ЗСЦВ-1127/15 від 08.08.2019 року за страховим випадком, що стався 30.06.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 16.07.2019 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. на розрахунковий рахунок [PERSON] , за вирахуванням франшизи по полісу №АІ-8851378, яка складає 500 грн. Вартість транспортування автомобіля Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП на спецмайданчик склало 600 грн., що підтверджується товарним чеком №47 від 30.06.2016 року. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] , був зареєстрованим за Лоджістік Сервіс ТОВ, код ЄДРПОУ 31306720, м. Київ. Як вбачається із договору оперативної оренди від 05 жовтня 2009 року №1 орендодавець ТОВ «Лоджістік Сервіс» передав орендодавцю в оренду ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до наказу керуючого санацією ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» від 27 травня 214 року №72 [PERSON] був прийнятий на роботу водієм автотранспортного засобу, та за ним закріплено автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до подорожнього листа службового автомобіля №015904 водій [PERSON] , як працівник ВАТ «Текстерно» від 22 - 30.06.2016 року о 8 год. 30 хв. отримав автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у користуванні ВАТ «Текстерно» наїздивши за вказаний період 390 км. Відповідно до табелю обліку робочого часу, 30 червня 2016 року, тобто у день вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди останній працював 8 годин. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оцінивши надані докази, судом встановлено, що 30 червня 2016 року, внаслідок протиправних дій водія автомобіля «Suzuki» [PERSON] , який порушуючи ПДР створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] , який, уникаючи зіткнення із автомобілем Suzuki Jimny застосував різкий відворот рульового колеса вліво, внаслідок чого транспортний засіб втратив керованість, виїхав на зустрічну смугу руху, наїхав на стіну навісу для пасажирів зупинки громадського транспорту ВАТ «Текстерно», після чого зіткнувся з автомобілем «Toyota Camrу» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , у зв`язку із чим автомобілю марки «Volkswagen Passat», д.н.з [NUMBER] завдано пошкоджень. Вказані обставини встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, а тому, в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду що розглядає правові наслідки дій особи в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й дизпозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Тому, суд відхиляє покликання представника відповідача про відсутність доказів вини водія ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» [PERSON] в пошкодженні транспортного засобу [PERSON] . Суд вважає доведеною вину водія [PERSON] та вважає, що внаслідок порушення ним ПДР України при експлуатації ним службового автомобіля був пошкоджений транспортний засіб позивача - автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру - постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом) (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Основною ознакою є те, що працівник (службовець) виконує роботу, доручену йому згідно із цими розпорядчими актами, незалежно від того, який характер вона має - одноразовий, тимчасовий чи постійний. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (конт\-рактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Як встановлено судом та визнається відповідачем, при вчиненні ДТП, [PERSON] керував транспортним засобом, який був в оренді ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», він працював водієм ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», виконував свої обов`язки водія згідно посадової інструкції, та автомобіль «Suzuki Jimmy» реєстраційний номер [NUMBER] був закріплений за ним наказом керівника за ним. Крім того встановлено, що на момент зіткнення [PERSON] перевозив службову особу підприємства [PERSON] , яка була на той час керуючого санацією ВАТ «Текстерно», дорожньо - транспортну пригоду вчинив під час виїзду з території ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно»,що підтверджено даними вироку Тернопільського міськрайонного суду від 10.05.2019 року, Крім цього, як вбачається із показів у якості свідка [PERSON] наведених у вказаному вироку, остання пояснила що «…вона працює керуючим санацією ВАТ «Текстерно». Обвинувачений [PERSON] є її водієм. 30 червня 2016 року близько 17.00 год. [PERSON] керував автомобілем «Suzuki Jimny» реєстраційний номер [NUMBER] , пасажиром якого була і вона..». Тому, суд вважає, що шкода заподіяна транспортному засобу [PERSON] [PERSON] є шкодою завданою працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, та має відшкодовуватися ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно». Доводи відповідача про те, що ДТП сталася через п`ять хвилин після закінчення робочого часу суд відхиляє, оскільки відповідачем суду не надано належних достатніх та допустимих доказів про те, що [PERSON] в цей час самовільно використовував транспортний засіб для власних потреб. Крім цього, такі доводи спростовуються наведеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі показаннями керуючої санацією ВАТ «Текстерно» Алексадрової К.Є., які відображені у вироку Тернопільського міськрайонного суду від 10.05.2019 року. Приписами статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому, зважаючи на те, що страховою компанією позивачу виплачено страхову виплату в розмірі 49500 грн., сума матеріального збитку завдану [PERSON] буде становити 65071,20, з яких 64471,20грн. збитки завдані автомобілю та 600 грн. послуги евакуатора, які і слід стягнути із ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно». Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК, яка визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями у випадку заподіяння їй фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що судом встановлено, що з вини водія відповідача пошкоджено транспортний засіб позивача [PERSON] , очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна внаслідок протиправних дій. Також [PERSON] змушений був прикладати додаткових зусиль, щоб відновити свої майнові права. Порушився звичний устрій його життя та життя його сім`ї, враховуючи те що він був позбавлений на тривалий час засобу пересування. Враховуючи характер порушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача 2000 гривень моральної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди [PERSON] , то судом встановлено, що з вини водія відповідача позивачу були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок яких він відчував фізичну біль. Пережитий страх, перенесені душевні страждання, які на ряду із отриманими травмами, їх тривалим лікуванням та подальшою реабілітацією стали причиною негативних емоцій, пригнічення, змусили витрачати час та кошти на лікування. Більше того, працездатність потерпілого була обмежена протягом чотирьох місяців, що перешкоджало вести йому звичний активний спосіб життя, отримувати доходи. Суд, враховуючи характер порушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача 30 000 гривень моральної шкоди. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивачів: - [PERSON] 65 071 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди; - [PERSON] 30 000 грн., заподіяної моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд зазначає, що при зверненні до суду позивач [PERSON] оплатив 768,40 грн. судового збору, які в силу ст.. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на його користь. Крім того, з ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» на користь держави слід стягнути 1681,60 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачі заявляє вимогу про стягнення з відповідача на їх користь витрат на правову допомогу адвоката. На підтвердження понесених витрат позивачі надали договори про надання правової (правничої) допомоги від 20.06. 2019 р. Додатки № 1 до договорів від 20.06.2019 року, товарні чеки на суму 6550 грн. від 02.12.2019 року, акти приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг від 17.01.2020 року, 29.11.2019р. Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені, а тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 6550 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial