Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованим № 1783 від 17 жовтня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що між нею та АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший український міжнародний банк", було укладено кредитний договір № 26252018831273 від 15 квітня 2013 року. 12 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 1783 у зв`язку із боргом за кредитним договором. у розмірі 18002,49 грн. 30 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 56878785. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. При оформленні виконавчого напису АТ "Пеший український міжнародний банк" не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Заборгованість, яка значиться у виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою від 10 серпня 2021 року суд прийняв позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). Одночасно суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. У поданому до суду клопотанні від 1 грудня 2021 року позивач просить розгляд справи провести без її участі та участі її представника за наявними в справі матеріалами. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 12 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 1783 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 26252018831273 від 15 квітня 2013 року, укладеним нею із АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», заборгованість за кредитним договором № 26252018831273 від 15 квітня 2013 року. Строк платежу за кредитним договором № 26252018831273 від 15 квітня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 жовтня 2016 року по 02 жовтня 2017 року. Сума заборгованості складає 18002,49 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10851,17 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 6930,13 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 211,19 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача ПАТ «Перший український міжнародний банк» в розмірі 400 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» складає 18002,49 грн. Постановою від 30 липня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрив виконавче провадження № 56878785 про примусове виконання виконавчого напису № 1783, виданого 12 жовтня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що й ст.87-88 Закону України «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).0 Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень - письмової вимог про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що позивач отримувала письмове повідомлення кредитора з вимогою про усунення порушень за кредитним договором №26252018831273 від 15 квітня 2013 року. Позивач не була вчасно проінформованою про наявність заборгованості та не мала можливості або оспорити вимоги АТ «Перший український міжнародний банк», або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що суду не надано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, суд вважає, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавчий напис виданий неправомірно, а тому позовні вимоги належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved