Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 74-023/ФКВ-08, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22891 дол. США з розрахунку 13,6 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26.02.2008 року по 24.02.2015 року. Мета кредитування - придбання авто. Відповідач взяв на себе забов'язання здійснювати погашення кредиту за користування кредитними коштами, щомісячно частинами у розмірі не менш як 272 дол. США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконує та не здійснює повернення кредиту. Сума заборгованості за договором станом на 20.11.2013 року становить 198065,42 гривень. На підставі викладеного просять суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПAT «Дельта Банк» (МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020, р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором в сумі 296448,41 грн. та судовий збір в сумі 2964,48 грн. Представник відповідач в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності, оскільки останній раз відповідачем було сплачено кредитну заборгованість в травні 2010 року. Допитавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 26.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 74-023/ФКВ-08, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22891 дол. США з розрахунку 13,6 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26.02.2008 року по 24.02.2015 року. Мета кредитування - придбання авто. Відповідач взяв на себе забов'язання здійснювати погашення кредиту за користування кредитними коштами, щомісячно частинами у розмірі не менш як 272 дол. США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. 30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банк", відповідно до якого ТОВ Укрпромбанк" передав АТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченого договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує внаслідок чого згідно розрахунків наданих суду, станом на 01.08.2014 року загальна сума його заборгованості за кредитним договором № 74-023/ФКВ-08 становить 296448,41 гривень з яких: тіло кредиту - 251073,36 грн.; заборгованість за відсотками - 45375,05 грн. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв відповідачу письмову вимогу про погашення грошових зобов'язань за договором. До теперішнього часу сума боргу за кредитним договором не повернута, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - основна сума боргу за кредитами та інші обов'язкові платежі. Судом встановлено, що 20.05.2013 року, Дніпровським районним судом м. Херсона постановлено ухвалу про повернення позовної заяви ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості позивачу у зв`язку з не підсудністю справи даному суду. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Отже, на підставі вищезазначеної статті, в даному спорі не може бути застосована позовна давність, оскільки відповідач останній раз сплатив заборгованість за кредитом в травні 2010 року. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1980,65 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved