Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] пред'явила позов до Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " ( надалі - банк ), з послідуючими уточненнями, в якому просила стягнути з банку на її користь: 10 000, 00 доларів США сума вкладу, 81, 78 доларів США - проценти, 1 792, 70 грн. - 3% річних, проценти у розмірі 12, 50 % річних за період часу з 16.02.2015 року по 30.06.20115 року у розмірі 462, 33 доларів США, 5 000, 00 грн. - витрати на правову допомогу. Вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2015 року між нею та банком було укладено договір - заява № 300937/4451/1-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " на 1 міс. в іноземній валюті, по якому вона внесла, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.168335.007 у сумі 10 000, 00 доларів США, на строк з 15.01.2015 року по 15.02.2015 року, з процентною ставкою у розмірі 12, 50 % річних. 23.02.2014 року вона звернулася до банку із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, однак, станом на час розгляду справи судом грошові кошти не повернуті, що змусило її звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причину неявки суду не сповістив; заперечень не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Спростувань, щодо суми грошових коштів у розмірі 10 081, 78 доларів США, яка обліковується на рахунку вкладника з боку відповідача суду надано не було. Суд, заслухав пояснення представника позивачки, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною ( ч.2 ст.1060 ЦК України ). Провіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 15.01.2015 року між банком та [PERSON] було укладено договір - заява № 300937/4451/1-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " на 1 міс. в іноземній валюті, предметом якого, відповідно до п.1.1 є внесення ( [PERSON] ) вкладу, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.168335.007 у сумі 10 000, 00 доларів США, на строк з 15.01.2015 року по 15.02..2015 року, з нарахуванням та виплатою процентів у розмірі 12, 50 % річних, у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі - заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " ( п.п. 1, 2 договору ). В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором [PERSON] суду надано копію меморіального валютного ордеру № 15184715 від 15.01.2015 року, по якому останньою було внесено грошові кошти в сумі 10 000, 00 доларів США. Вказаним договором визначено, крім предмета договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. 23.02.2015 року [PERSON], звернулася до банку із письмовою заявою про повернення вкладених нею грошових коштів та нараховані проценти. Відповідно до п.6 договору - заяви № 300937/4451/1-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " на 1 міс. в іноземній валюті від 15.01.2015 року, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п.5.1. Основних умов. Згідно п.5.1. Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з Строкового вкладного рахунку повертаються Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється. Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Як вбачається із виписки по особовому рахунку станом на 24.06.2015 року, наданої позивачкою під час розгляду справи, залишок коштів, які перебувають на рахунку на вимогу по вкладу складає 10 081, 78 доларів США. Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи, сума вкладу позивачці не повернута. Банком проведено лише виплату нарахованих процентів по вищезазначеному договору. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У вищезазначеному договорі - заяві № 300937/4451/1-15 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Нові гроші " на 1 міс. в іноземній валюті чітко визначений його строк дії, а тому неповернення відповідачем позивачці внеску та нарахованих процентів є безпідставним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( ст. 41 Конституції України ). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом ( ч.3 ст.533 ЦК України ). Відповідно до ст.2 Закону України " Про банки і банківську діяльність ", вклад ( депозит ) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.1.6. " Положення про порядок здійснення банками України вкладних ( депозитних ) операцій з юридичними і фізичними особами ", затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу ( депозиту ) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу ( депозиту ), якщо грошові кошти надійшли на вкладний ( депозитний ) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті. Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав [PERSON] вклад та нараховані проценти, а тому суд, з метою захисту порушеного права останньої вважає вірним стягнути з банку на її ( [PERSON] ) користь банківський вклад та нараховані проценти у розмірі 10 081, 78 доларів США. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч.2 ст.192 ЦК України ). Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Вимоги позивачки в частині стягнення трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд, перевіривши розрахунок наданий позивачкою, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки, у зв'язку з порушенням зобов'язання в частині несвоєчасного повернення грошових коштів, підлягає стягненню три проценти річних за період часу з 16.02.2015 року ( наступний день після закінчення строку дії договору ) по 27.05.2015 року ( дата зазначена у позовній заяві ) у розмірі 1 792, 64 грн. ( 10 081, 78 доларів США х 21, 42 грн. ( курс 1 $ станом на 27.05.2015 року ) = 215 930, 31 грн., а не 215 951, 73 грн., як зазначено у розрахунку позивачки ). Судом проведено нарахування 3 % річних на суму 10 081, 78 доларів США = 83, 69 доларів США х 21, 42 грн. = 1 792, 64 грн. Що стосується вимог позивачки в частині стягнення процентів у розмірі 12, 50 % річних за користування коштами понад строк дії вищезазначеного договору, до часу фактичного повернення вкладу, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до абз.4 п.5.2. Основних умов, у випадку, коли вкладник надав банку письмову вимогу про отримання суми строкового вкладу шляхом видачі готівки, але не вимагає отримання строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного договором - заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення строкового вкладу, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлено тарифами банку та є чинним у період заходження коштів на вкладі на вимогу. Для обліку цих коштів вкладник підписанням договору - заяви уповноважує банк: відкрити вкладникові рахунок на вимогу, та не пізніше наступного робочого дня після закінчення стоку розміщення строкового вкладу, визначеного договором - заявою, або останнього з строків, на який продовжено розміщення строкового вкладу, перерахувати суму вкладу зі строкового вкладного рахунку та суму нарахованих на вклад процентів ( суму нарахованих на вклад, але не виплачених процентів ) з рахунку для нарахування процентів за вкладом на рахунок на вимогу та після зазначеного перерахування закрити строковий вкладний рахунок та рахунок для нарахування процентів за вкладом. Розмір вкладу на вимогу складається із суми вкладу та суми процентів, нарахованих на вклад ( суми процентів, нарахованих на вклад, але не виплачених вкладникові ). Пунктом 8.1. Основних умов, передбачено, що вкладник підписанням договору - заяви підтверджує, що він ознайомлений з чинним на момент підписання договору - заяви розмірами процентної ставки для нарахування процентів на залишок грошових коштів на вкладному рахунку на вимогу/рахунку на вимогу та тарифами комісійної винагороди банку за розрахунково-касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб та погоджується з ними. Процентна ставка, відповідно до тарифів банку для нарахування процентів по депозитних залишках на рахунку вкладу на вимогу складає 0, 0001 % річних. 16 лютого 2015 року, після закінчення строку дії договору банком залишок коштів на вкладному рахунку були перераховані на рахунок на вимогу, про що свідчить виписка банку, а тому вимоги [PERSON] про застосування для нарахування процентної ставки у розмірі 12, 50 % річних понад строк дії договору безпідставні. За положеннями ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведенням судових експертиз. Позивачка просить суд стягнути з банку витрати на юридичні послуги у сумі 5 000, 00 грн.. Правову допомогу, відповідно до приписів ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з банку на її користь витрат на юридичні послуги у розмірі 5 000, 00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки, особа, яка надавала позивачу правову допомогу не допускалась до участі у справі за заявою позивача в якості особи яка надає правову допомогу, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України, вказана особа діяла як представник позивача. Крім того, договір № 19/02-15-2 про надання юридичних послуг від 19.02.2015 року та тарифи на надання юридичних послуг із зазначенням сум за юридичні послуги, однак, відсутні докази, щодо часу, який було затрачено представником на проведення підготовчих дій ( підготовка позовної заяви, представництво в суді та ін. ), що позбавляє суд можливості перевірити розрахунки. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 119, 46 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial