Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

21.01.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.03.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 138/КВ-07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 060, 00 доларів США, з розрахунку 11,00% річних на строк з 06.03.2007 року по 05.03.2014 року.30.06.2010 року між ТОВ " Укрпромбану", АТ « Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ " Укрпромбанку" на користь АТ " Дельта Банк". Станом на 23.12.2015 року [PERSON] у зв»язку з тривалим не виконанням умов кредитного договору заборгував 502 563 грн. 96 коп.. Просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ " Дельта Банк" заборгованість в сумі 502 563 грн. 96 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що кошти відповідач отримав для придбання автомобіля, який в 2009 році було ним передано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором представнику банку, крім того, просить суд застосувати строк позовної давності. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 06.03.2007 року між ТОВ " Український промисловий банк " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 138/КВ-07, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 12060,00 доларів США, зі сплатою 11% річних за користуваня кредитом, комісія за надання кредиту 2,6% від суми кредиту, строком кредитування 84 місяців, дата повернення кредиту- до 05.03.2014 року. Кредит надано для придбання авто Шевроле Авео, вартістю 60 900 грн.. Відповідно до п.п. 2.4., 2.5 даного кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як 144 долари США, по 20 число ( включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Дозволяється повне або часткове повернення кредиту у випадку внесення позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п. 4.2.2. цього договору зараховується в рахунок повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та\\або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок. Пунктом 4.2.2. даного договору передбачено порядок повернення кредиту, а саме в наступній черговості:1) на сплату прострочених процентів за користування кредитом,2) на сплату прострочених комісій, якщо їх сплата передбачена умовами договору,3) на сплату простроченої заборгованості по кредиту,4) на сплату нарахованих процентів за користування кредитом,5) на сплату комісій, якщо їх сплата передбачена умовами цього договору,6) на сплату строкової заборгованості по кредиту,7)на сплату штрафних санкцій,8) на сплату інших платежів за цим договором. Виконання позичальником зобов»язань за цим договором ( повернення кредиту,сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором), забезпечується застовою транспортного засобу , марки Шевроле, модель Авео SF69Y, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Заставною вартістю 60900 грн., відповідно до пункту 3.2. умов договору. Крім того, пункт 4.3.4. даного договору передбачає, що у разі невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового виконання зобов»язань за цим договором, у встановлені строки, банк має право стягнути примусово ( в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно) всю заборгованість за цим договором. Відповідно до заяви на видачу готівки № 15397 від 06.03.2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 12 060 доларів США, що еквівалентно в гривнях 60 903 грн.. 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» , ТОВ « Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до додатку №2 до даного договору , ПАТ « Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 06.03.2007 року укладеного між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON]. Станом на 23.12.2015 року заборгованість [PERSON] становить 502 563 грн. 96 коп., з яких 200 885 грн. 88 коп.-тіло кредиту, 154 155 грн. 65 коп.-відсотки, 1 847 грн. 32 коп.-сума заборгованості за комісіями, 135 912 грн. 99 коп.-пеня, 5 640грн. 59 коп.-сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту, 4 121 грн. 53 коп.- сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту. Відповідно до ст.. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання), згідно ст.. 610 ЦК України. З акту прийому-передачі транспортного засобу від 09.09.2009 року встановлено, що начальником внутрішньої безпеки КФ ТОВ « Укрпромбанк» було прийнято на зберігання легковий автомобіль Chevrolet Aveo , д\\н [NUMBER], від [PERSON] , в якості погашення заборгованості по кредитному договору № 138/КВ-07 від 06.03.2007 року. 27.12.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1153, який було передано у заставу ТОВ « Український промисловий банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 138/КВ-07 від 06.03.2007 року. 27.08.2012 року заступником начальника Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1577 виданого 27.11.2011 року, щодо звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки Chevrolet модель, Aveo , 2007 року випуску, що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON]. 31.08.2012 року державним виконавцем здійснено опис даного автомобіля, згідно акту опису й арешту майна. 28.01.2015 року автомобіль передано на реалізацію, 16.03.2015 року автомобіль було реалізовано відповідно до протоколу № 62132 проведення електронних торгів, за 82 500 грн.. 23.03.2015 року до відділу ДВС на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізованого на прилюдних торгах майна та здійснено розрахунок стягнутих коштів, перераховано 67 168 грн. 19 коп. на рахунок ПАТ « Дельта Банк», а 30.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Частиною третьою статті 62 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно із частиною першою статті 58 Закону України « Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб»єкта оціночної діяльності- суб»єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до частини п»ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб»єктом оціночної діяльності-суб»єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об»єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. 31.08.2012 року державним виконавцем описано та арештовано заставне майно-автомобіль марки Chevrolet модель, Aveo, а виставлено на торги лише 16.03.2015 року, крім того, відсутня експерта оцінка реалізованого майна. Відповідно до ст..ст. 572, 589, 590 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд вважає, що позивач мав право задовільнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок заставного майна шляхом його реалізації відразу після вчинення виконавчого напису, а саме в 2011 році, крім того, в рахунок погашення заборгованості яка виникла у відповідача за кредитним договором від 06.03.2007 року перед кредитором , 09.09.2009 року [PERSON] було передано заставне майно представнику КФ ТОВ « Укрпромбанк». Таким чином, ураховуючи суть взаємопов"язаних кредитних і заставних зобов"язань, факт прийняття кредитором від боржника предмета застави для його подальшої реалізації, що передбачено умовами кредитного договору, породжує для кредитора обов"язок вчинити необхідні дії протягом розумного строку ( якщо відповідний строк не визначено законом або договором). Ухилення від учинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора. За змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов"язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов"язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов"язку ( чатина перша цієї статті). Отже, суд вважає, що позивачем не було вчасно вжито заходи щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов"язання та призвело до прострочення кредитора. Крім того, умовами кредитного договору № 138/КВ-07 від 06.03.2007 року, передбачено, що відповідач має здійснювати повернення кредиту щомісячно частинами в розмірі не менше 144 доларів США по 20 число кожного місяця та здійснювати погашення нарахованих процентів за користування кредитом по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів. З наданого розрахунку заборгованості за договором кредиту № 138/КВ-07 від 06.03.2007 року, вбачається, що [PERSON] починаючи з 31.07.2010 року жодного разу не здійснив погашення заборгованості щодо тіла кредиту чи то відсотків, інших платежів. Лише 01.04.2015 року, після реалізації заставного майна відділом ДВС було переказано ПАТ « Дельта Банк» кошти від реалізації заставного майна в сумі 67 168 грн. 19 коп.. Вказана сума була зарахована позивачем в рахунок погашення пені за період з 20.03.2014 року по 20.03.2015 року в сумі 53 032 грн. 47 коп., та 8138 грн. в рахунок погашення комісії за період з 31.07.2010 року по 30.04.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сторони даного кредитного договору встановили як строк дії договору з 06.03.2007 року по 05.03.2014 року, так і строки виконання зобов"язань зі щомісячним погашенням платежів до20 числа кожного місяця в сумі не менше як 144 долари США. Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов"язань ( внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов"язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов"язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок ( ст. 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові ( частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов"язується не стільки зі строком дії ( припинення дії) договору, скільки з певними моментами ( фактами), які свідчать про порушення прав особи. Верховний Суд України постановою від 19.03.2014 року в справі № 6-20цс14, висловив свою правову позицію щодо застосування в судовій практиці положення ЦК України щодо позовної давності у кредитних правовідносинах, вказавши, що оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов"язання, які деталізують обов"язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов"язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником , відповідно до графіка погашення, в якому вказано конкретна дата погашення як процентів так і кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту ( місяця,дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов"язань. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов"язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Верховний Суд України постановою від 24.06.2015 року в справі № 6-738цс15 висловив свою правову позицію щодо застосування позовної давності тільки на підставі заяви. Відповідно до якої , без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов"язана лише із наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. З акту прийому-передачі транспортного засобу від 09.09.2009 року та пояснень представника відповідача даних в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] з 09.09.2009 року припинив виконання кредитних зобов"язань, так як вважав, що заставне майно буде реалізовано та від виручених коштів буде погашено заборгованість за кредитним договором, а з розрахунку заборгованості за кредитом, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що з 01.07.2010 року [PERSON] припинив виконання зобов"язань за кредитним договором. Отже, позивач починаючи з 31.07.2010 року ( згідно розрахунку дата чергового платежу), дізнався про невиконання позичальником взятих на себе зобов"язань, та повинен був звернутися до суду для реалізації свого права в примусовому порядку, але позивач звернувся до суду лише 21.01.2016 року. Тому, суд дійшов висновку, що невчасне вжиття заходів з боку позивача щодо реалізації предмета застави та неможливість вчинити боржникові аналогічні дії, спрямовані на задоволення вимог позивача, має кваліфікуватися як невжиття заходів щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов"язання та призвело до прострочення кредитора,а тому на підставі заяви представника відповідача суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed