Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

02.09.2015 року Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" (далі ПАТ "Імексбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за укладеним 12.02.2008 року договором № 730 про надання кредиту в розмірі 414390,02 грн. Позовні вимоги ПАТ "Імексбанк" обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 730 від 12.02.2008 року [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 27230 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік з кінцевим терміном поверення 10.11.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та споживчим товариством "КотлТранс"(далі СТ "КотлТранс") 12.02.2008 року укладено договір застави №730, за яким заставодавець передав заставодержателю рухоме майно на 54000 Євро. ПАТ "Імексбанк" виконав умови договору кредиту та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у повному обсязі. Відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов"язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 414390,02 грн., яка складається з : простроченої заборгованість за кредитом - 107000 грн.; поточної заборгованості по відсоткам - 12927,65 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам - 99596,10 грн.; пені за порушення строку повернення кредиту та відсотків (з12.02.2008 до 20.08.2015) - 194866,27 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх повністю задовольнити. Представник [PERSON] та СТ "КотлТранс" проти задоволення позову заперечував, посилався на пропущення строку позовної давності. Просив застосувати до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості позовну давність та відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 12.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту № 730, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 10.02.2011 року. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості,повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 27230 Євро , зі сплатою 13% річних. Позичальник згідно п.3.3. укладено договору зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошті (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах визначених у даному договорі. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні, що позивач виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кошти у розмірі 27 230 Євро. Згідно п.3.3.6 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 10 лютого 2011 року. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору - за несвоєчасну сплату сум кредиту та /або процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню, яка обчислується від суми просточеного платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. Встановлено, що [PERSON] умов договору кредиту належним чином не виконав, а тому станом на 20.08.2015 року у останнього утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 414390,02 грн., яка складається з наступного: простроченої заборгованість за кредитом- 107000грн.; поточної заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 12927,65 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 99596,10 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками - 194 866,27 грн. Згідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строк договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання натупають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав умов кредитного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 730 від 12 лютого 2008 року. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що загальний розмір пені нарахований за порушення виконання зобов'язань по договору становить 194 866,27 грн. Відповідно до ст.258 ч.2п.1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Строк порушення виконання основного забов"язання\~\~був встановлений 10.02.2011 року, з позовною вимогою про стягнення пені позивач звернувся до суду 02.09.2015 року. Відповідно до ст.267 ЦК України\~\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові . При таких обставинах вимоги про стягнення пені слід задовольнити частково і стягнути пеню в межах строку позовної давності, починаючи з 02.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. За роз"ясненнями, які містяться в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 5 від 30 березня 2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати зокрема, ступінь виконання зобов"язання боржником, майновий стан сторін, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі № 6-100 цс14 ( постанова від 03.09.2014 року), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів, частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Розмір простроченої заборгованість за кредитом станом на 20.08.2015 року склав 107000 грн. Зважаючи на розмір збитків, враховуючи позовну давність передбачену ч.2 ст.258 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Імексбанк" до 100000 грн З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту № 730 від 12.02.2008 року у розмірі 219523,75 грн. та пені в сумі 100000 грн. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності , слід зазначити. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вносились кошти після закінчення дії договору кредиту, тобто 10.02.2011 року. Зокрема згідно розрахунку заборгованості, відповідачем з 29.03.2013 року по 19.02.2014 року сплачувалась заборгованість за кредитом від 12.02.2008 року. Як встановлено з копії меморіального ордеру № 38539 від 19.02.2014 року, [PERSON] здійснив останній платіж в сумі 3000 грн. на погашення простроченого кредиту за договором № 730 від 12.02.2008 року. Як передбачено ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3 ст.264 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, а тому підстави для відмови в задоволенні позову, з зазначених відповідачем підстав внаслідок пропущенння строку позовної давності, відсутні, а тому позовні вимоги ПАТ "Імексбанк"слід задовольнити частково. Позовна заява від імені ПАТ "Імексбанк" надійшла до Красноградського районного суду Харківської області від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб . Відповідно до п.22.ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на час подачі позовної заяви, позивач був звільнений від сплати судового збору. За правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, розмір судового збору, якій підлягає стягненню з відповідача в доход держави становить 4792,85 грн.

Outcome: partial