Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа ТДВ «Чорноморгідробуд», про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалась на те, що вона мешкає в кімнаті № 14 будинку 34-в по вулиці Генерала Швигіна в м. Одесі, який за своїм статусом є гуртожитком. Зазначений гуртожиток, згідно свідоцтва № 013060 від 09.04.2001 року, виданого на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеського міськвиконкому № 62 від 25.01.2001 року, належить ТДВ «Чорноморгідробуд» на праві власності. Позивач зазначила, що на її прохання, ТДВ «Чорноморгідробуд» було прийнято рішення про продаж їй частки у гуртожитку, а саме - кімнати по вул. Ген. Швигіна, б. 34-в в м. Одесі, як мешканцю цієї кімнати в гуртожитку. 15 листопада 2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з проханням посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку. Проте, постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення договору купівлі-продажу частки гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Швигіна, буд. 34-в. [PERSON] вважає постанову нотаріуса безпідставною та прийнятою всупереч діючому законодавству України. У зв'язку з чим, просить суд зобов'язати Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку, а саме - кімнати №14, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Швигіна, буд. 34-в. Позивач у судове засідання не зявилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи ТДВ «Чорноморгідробуд» - [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, проте надала заяву про слухання справи у її відсутність, повністю погодилась з позовними вимогами позивача, не заперечувала проти їх задоволення. Крім того, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що директор ТДВ «Чорноморгідробуд», як орган управління юридичної особи, згідно зі статутом ТДВ «Чорноморгідробуд» приймає рішення одноособово, формою прийняття рішення про продаж нерухомості було розпорядження №2 від 31.03.2017 року, яким, зокрема, [PERSON] відчужувалась житлова площа кімнати № 14, площею 19,6 кв.м. в гуртожитку по вул. Ген. Швигіна, буд. 34-в. ТДВ «Чорноморгідробуд» вважає, що договір купівлі-продажу кімнати № 14, підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки, [PERSON] погодилась з умовами продажу частки гуртожитку. Виходячи з вищевикладеного, представник ТДВ «Чорноморгідробуд», вважає, що дії нотаріуса порушують норми законодавства про власність, права власника на свободу договору. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до канцелярії суду заяву, згідно якої, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відзив на позов, як того вимагає діюче законодавство, відповідач до суду не надала. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши доводи позивача, приймаючи до уваги пояснення представника третьої особи, встановивши обставини, якими обґрунтовуються доводи і заперечення, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Швигіна, 34-в, що підтверджується довідкою Ф-1. Згідно свідоцтва № 013060 від 09.04.2001 року, виданого на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеського міськвиконкому № 62 від 25.01.2001 року, гуртожиток, за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Швигіна, 34-в, належить ТДВ «Чорноморгідробуд» на праві власності. Статтею 316 Цивільного Кодексу України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Розпорядження №2, від 31 березня 2017 року, дирекції ТДВ «Чорноморгідробуд» було надано згоду на відчуження мешканцям гуртожитків по вул. Генерала Швигіна, 34-в та вул. Генерала Швигіна, 34-а в м. Одесі житлової площі кімнат, в яких вони проживають. Згідно до вказаного "Розпорядження", певна кількість мешканців гуртожитків ТДВ «Чорноморгідробуд» звернулась з проханням викупити займану ними житлову площу за ціною, встановленою ТДВ «Чорноморгідробуд». Оскільки в цих гуртожитках мешкають різні категорії громадян, оплата вартості буде здійснюватись в залежності від наявності трудових відносин з ТДВ «Чорноморгідробуд» чи довгочасності проживання. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно, або за доступну для них плату, відповідно до закону. Згідно із ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. На виконання зазначеного "Розпорядження", для посвідчення договору купівлі-продажу кімнати № 14, житловою площею 19,6 кв.м. в гуртожитку по вул. Генерала Швигіна, 34-в, в м. Одесі, позивач [PERSON] та ТДВ «Чорноморгідробуд» звернулися до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], що учасниками справи в судовому засіданні не заперечувалось. Проте, постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу [PERSON] частки гуртожитку - кімнати № 14, житловою площею 19,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Швигіна, буд. 34-в, мешканцем якого вона є. Свою відмову приватний нотаріус обгрунтував наступним. Власником гуртожитку є Товариство з додатковою відповідальністю «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», що було створено шляхом корпоратизації державного підприємства «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» згідно з розпорядженням Фонду Державного майна України № 227-РРА від 20 березня 1997 року, відповідно до якого Відкритому акціонерному товариству «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» 20 березня 1997 року було видано Свідоцтво про право власності № П-518, в якому вказано, що майно зазначеного товариства є колективною власністю акціонерів, які придбали акції Відкритого акціонерного товариства «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств». Відмовляючи в посвідченні договору купівлі-продажу, нотаріус посилається на ст. 1 п. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно якої, дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб). Тобто, нотаріус, посилається не те, що будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Швигіна, буд. 34-в було включено до статутного капіталу ВАТ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», яке було створено в процесі корпоратизації. З урахуванням викладеного, посилаючись на ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з зазначенням, що вчинення такої дії суперечить законодавству України. Вирішуючи питання щодо заявленої позивачем вимоги, суд зазначає про таке. Згідно із ст. 55 Конституції України, права людини і громадянина захищаються судом. Гарантованим Конституцією України правом громадян - є право на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обовязків. Нотаріуси, як основна складова ланка в системі органів, на які покладено обовязок посвідчувати права, зобовязані сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав, захисті законних інтересів, а також розяснювати способи їх захисту, з урахуванням вимог чинного законодавства. Належне виконання обовязків нотаріуса полягає в неухильному дотриманні вимог чинного законодавства, чіткому виконанні всіх процедур, які прописані в нормативно-правових актах. Нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, передбачені статтею 34 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої, посвідчують зокрема, правочини. Згідно до ст. 54 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. При цьому, нотаріуси перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. Обставини, за яких виникає необхідність у винесенні нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, повязані з бажанням особи вчинити нотаріальну дію на час звернення такої особи. Тобто, особа націлена на закріплення свого права нотаріально посвідченим документом, але для цього існують певні перешкоди. Порядок відмови у вчиненні нотаріальної дії, регламентується статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Ця ж стаття містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у вчиненні нотаріальної дії на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оформлюється постановою. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, вчинення такої дії суперечить законодавству України. До змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії також встановлені певні вимоги (глава 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5), зокрема, у постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, імя, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Виходячи з викладеного, суд детально розглянув, з посиланням на норми Закону, вичерпний перелік підстав, за наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії та порядок відмови у вчиненні нотаріальної дії і прийшов до висновку, що зміст постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, викладено у відповідності до вимог чинного законодавства. При прийнятті вказаної постанови, приватний нотаріус діяв згідно до Закону України "Про нотаріат". Відмовляючи в посвідченні договору купівлі-продажу, нотаріус посилалась на ст. 1 п. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки організація чи проведення торгів житловими приміщеннями гуртожитків може бути здійснена з порушенням чинного законодавства, що призведе до порушення житлових прав мешканців гуртожитку на користування житловими кімнатами та приміщеннями загального користування. Тобто, приймаючи таке рішення, нотаріус діяв у відповідності з нормами діючого законодавства, але, помилково вважаючи, що діє, з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Проте, третя особа ТДВ «Чорноморгідробуд» не приймала рішення щодо проведення торгів житловими приміщеннями гуртожитку, а вирішило питання якраз з метою захисту житлових прав громадян, які працюють в ТДВ «Чорноморгідробуд» не менше 5 років та довготривало мешкають в гуртожитку та передачі їм у власність тих кімнат, в яких вони довготривало мешкають. Тобто, вказане рішення якраз і свідчить про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, \~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\\ Згідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт можуть бути оскаржені до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Строк оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії визначається, відповідно до ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. Скарга на відмову у вчиненні нотаріальної дії подається до суду за правилами позовного провадження за місцем розташування нотаріальної контори, державного нотаріального архіву або за місцезнаходженням робочого місця приватного нотаріуса. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач, у відповідності до Закону, скористався своїм правом\~\~на оскарження постанови приватного нотаріуса\~і його право не може бути обмежене, а заявлена позивачем вимога розглянута судом по суті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Проте, позивачем при зверненні до суду не правильно обрано спосіб захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Способи захисту судом, цивільних прав та інтересів, визначено сттатею 16 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Так, згідно частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивачем заявлено вимогу до суду про зобов'язання нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку. Проте, з огляду на положення статей 4, 16 ЦК України, статей 54, 55 Закону України «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що законом не передбачено такий спосіб захисту як зобов'язання нотаріуса посвідчити договір, а, отже, суд не може зобов'язати нотаріуса посвідчити договір, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом, відповідно до Закону України «Про нотаріат». Однак, у відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~ Виходячи з системного аналізу наведених норм права та, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи встановлену законодавством норму Закону про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання у даному випадку ефективного способу захисту порушеного права позивача - зобов'язання приватного нотаріуса вирішити питання щодо посвідчення договору купівлі-продажу. У даному випадку, посвідчення нотаріусом вказаного договору купівлі-продажу, згідно до якого ТДВ «Чорноморгідробуд» продає кімнату №14, житловою площею 19,6 кв.м., в гуртожитку за адресою: м.Одеса вул. Ген. Швигіна, 34-в [PERSON], яка мешкає в цій же кімнаті не буде порушенням з боку нотаріуса ст. 1 п. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки саме вказані дії свідчать про захист житлових прав позивача, як мешканця цього гуртожитку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial