Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до публічного акціонерного товариства «Златобанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів у розмірі 236 750, 00 грн., які знаходяться на поточному рахунку [NUMBER] згідно з угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 28.11.2014 року, а також 5 000,00 грн. моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 28 листопада 2014 року [PERSON] уклала угоду з публічним акціонерним товариством «Златобанк» в особі «Вінницької регіональної дирекції АТ «Златобанк» про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір поточного рахунку). У зв'язку з цим на ім'я клієнта відповідач відкрив поточний рахунок [NUMBER], на якому станом на 23 січня 2015 року залишок коштів становить 236 750,00 грн. 14 січня 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення належних їй коштів. Однак банк до цього часу кошти не повернув, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення щодо позову. Заслухавши представника позивача. дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. 28.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Златобанк» було укладено договір б/н про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір поточного рахунку). Згідно з умовами пункту 2.1. Договору банк відкрив [PERSON] поточний рахунок у гривні № [NUMBER] (а. с. 5). Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] в ПАТ «Златобанк» за період з 28.11.2014 року по 13.01.2015 року позивач внесла на рахунок грошові кошти на загальну суму 236 750,00 грн. (а. с. 7). 14.01.2015 року [PERSON] звернулась із заявою на ім'я директора відділення Вінницька регіональна дирекція ПАТ «Златобанк» про видачу їй готівкових коштів з її особового рахунку № [NUMBER] (а. с. 6). На підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 року прийнято рішення № 30 про запровадження з 14.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк» та розпочато процедуру виведення ПАТ «Златобанк» з ринку і здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація була запроваджена строком на три місяці, починаючи з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року. Відповідно до положень підпункту 3 пункту 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у розумінні цього Закону вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Підпунктом 4 пункту 1 цієї ж статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього ж Закону України обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не поширюються щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами» протягом місяця з дня прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення банку з ринку уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію проводиться аналіз стану бази даних про вкладників неплатоспроможного банку, порівняння інформації на повну відповідність даним з копій документів вкладників зі справ з оформлення рахунків. Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка мас документально підтверджені вимоги до боржники щодо його майнових зобов'язань. Задоволення вимог кредиторів реалізується за процедурою ліквідації банків відповідно до розділу VIII "Ліквідація банків" вказаного закону, в якій згідно з порядком, передбаченим цим Законом, складається реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснюються заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно з ч. 3 зазначеної вище статті 46 Закону вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцентованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцию Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення їх вимог. Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено наступну черговість задоволення вимог кредиторів: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; · вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; · вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; · вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; · вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Відтак, задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року надано роз»яснення про те, що порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором під час процедури ліквідації Банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури. Порядок погашення вимог кредиторів встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зважаючи на викладене, за наявності передбаченої чинним законодавством процедури задоволення вимог кредиторів, позивач має право отримати грошові кошни виключно в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Позовна вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб та моральна шкода знаходяться у взаємозв'язку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України та з врахуванням тієї обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed