Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції, Головного управління юстиції у Миколаївській області про повернення грошових коштів та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив і остаточно просив стягнути з Приватного підприємства "Нива-В.Ш." на користь позивача суму гарантійного внеску у розмірі 13755 грн., сплаченого квитанціями №П19010 від 24.09.2012 року та №ПН 19737 від 22.10.2012 року; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь позивача кошти в сумі 76578,96 грн., перераховані Головним управлінням юстиції в Миколаївській області платіжним дорученням №2431 від 15.11.2012 року за виконавчим листом №2-6360/10, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 09.02.2011 року; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на користь позивача кошти в сумі 7416,04 грн., сплачені Головним управлінням юстиції в Миколаївській області платіжним дорученням №2432 від 15.11.2012 року та стягнути з Приватного підприємства "Нива-В.Ш." на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1097,40 грн. Представники відповідачів - Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління юстиції в Миколаївській області в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Представники відповідачів - відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача ПП "Нива-В.Ш." в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши сторони, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року позивач [PERSON] став переможцем прилюдних торгів з продажу квартири [ADDRESS], про що філією № 15 Приватного підприємства "Нива-В.Ш." 22 жовтня 2012 року було складено протокол прилюдних торгів № 1512216. 23 жовтня 2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції було складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки. На підставі вказаних документів, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, [PERSON] було видано Свідоцтво на право власності на ім'я позивача [PERSON], зареєстроване за номером № 5005 від 24.10.2012 р. В подальшому, право власності було зареєстроване в ММБТІ 29 жовтня 2012 року, а також 04.02.2013 р. проведена державна реєстрація права власності на квартиру Реєстраційною службою Миколаївського міського управляння юстиції Миколаївської області за № 80244. Вказана квартира реалізовувалась з прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належало [PERSON] Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2013 року було визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції та визнано протиправним і скасовано акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки від 23.10.2012 р., а саме квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2013 року зазначена ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва в частині задоволення вимог про визнання протиправними та скасування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки від 23 жовтня 2012 року була скасована і справа в цій частині направлена на новий розгляд. В іншій частині ухвала суду залишена без змін та набрала законної сили 16 травня 2013 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2013 року скарга [PERSON] в частині визнання протиправними і скасування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, квартири [ADDRESS], від 23 жовтня 2012 року залишена без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2013 року апеляційну скаргу ВДВС Миколаївського РУЮ на вказану ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2013 року залишено без змін. Крім того, 20 листопада 2013 р. Заводським районним судом м. Миколаєва було прийняте рішення у цивільній справі № 2/487/1247/13 за позовами Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Миколаївської обласної дирекцій до приватного підприємства "Нива-В.Ш." філія № 15, третіх осіб - відділу ДВС Миколаївського РУЮ, [PERSON]; [PERSON], про визнання недійсними прилюдних торгів; [PERSON] до відділу ДВС Миколаївського РУЮ, приватного підприємства "Нива-В.Ш." філія № 15, [PERSON], [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсними протоколу та акту проведення торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Вказаним рішенням суду дані позови задоволені частково. Визнано недійсним правочин відчуження - продаж з прилюдних торгів від 05.10.2012 р. нерухомого майна (лот№1) - квартири [ADDRESS], та складені за результатами проведення прилюдних торгів від 05.10.2012 р., протокол № 1512216 від 22.10.2012 р. ПП "Нива-В.Ш." філія №15, акт державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ від 23.10.2012 р. та свідоцтво нотаріуса від 24.10.2012 р. про придбання [PERSON] у власність квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності (разом із [PERSON]) на квартиру [ADDRESS]. В решті вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2014 року зазначене рішення Заводського районного суду м. Миколаєва залишено без змін. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦГЖ України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається, вище вказаними рішеннями судів встановлено неправомірність дій державного виконавця під час проведення прилюдних торгів, а також визнано недійсним правочин відчуження - продаж з прилюдних торгів від 05.10.2012 р. нерухомого майна (лот№1) - квартири [ADDRESS], та складені за результатами проведення прилюдних торгів від 05.10.2012р., протокол № 1512216 від 22.10.2012 р. ПП "Нива-В.Ш." філія №15, акт державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ від 23.10.2012 р. та свідоцтво нотаріуса від 24.10.2012р. про придбання [PERSON] у власність квартири [ADDRESS]. Тобто, позивача позбавлено права власності на придбане ним нерухоме майно з прилюдних торгів. Прилюдні торги за своєю правовою природою є багатосторонньою угодою, тому оскарження результатів торгів стосується всіх учасників такої угоди, оскільки недійсність правочину створює відповідні наслідки для сторін. Визнання недійсним правочину відчуження - продаж з прилюдних, протоколу прилюдних торгів складеного ПП "Нива-В.Ш." філія №15, акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки та свідоцтво нотаріуса безпосередньо стосується прав переможця прилюдних торгів [PERSON], т. я. ним повністю проведено розрахунок за придбану нерухомість однак до нього не перейшло право власності на придбане майно. Згідно ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Позивачем згідно наданих до матеріалів справи квитанцій № ПН19010 від 24.09.2012 р. та № ПН19737 від 22.10.2012 р. було сплачено на рахунок ПП "Нива-В.Ш." філія №15 - 4912,50 грн. гарантійного внеску за лот № 1 (нерухомість) та 8 842 грн. гарантійного внеску згідно протоколу № 1512216 від 22.10.12 р. відповідно (загальна сума 13 755 грн.). Також на рахунок ВДВС Миколаївського РУЮ сплачено 84 495 грн. за лот (нерухомість) № 1 згідно протоколу № 1512216 від 22.10.2012 р. Які згодом перераховані: Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 76 578,96 грн. (сімдесят шість тисяч пятсот сімдесят вісім гривень 96 коп.), платіжним дорученням № 2431 від 15.11.2012 року; до Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області кошти в сумі 7 416,04 грн. (сім тисяч чотириста шістнадцять гривень 04 коп.), платіжним дорученням № 2432 від 15.11.2012 року; до Головного управління юстиції у Миколаївській області на користь [PERSON] кошти в сумі 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 коп.), перераховані платіжним дорученням № 2433, від 15.11.2012 року. Відповідно до пунктів 5, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Згідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, після визнання в судовому порядку прилюдних торгів недійсними, позивач набув право на повернення раніше сплачених коштів за участь в публічних торгах і оплату вартості придбаного з них нерухомого майна, шляхом стягнення коштів з осіб, які фактично їх отримали, а в частині зарахування до державного бюджету - стягнення коштів з бюджету через відповідний орган Державної казначейської служби. Відповідно статті 3 Закону України «Про Державну виконавчу службу», районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Статтею 45 Закону України «При виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому Державним казначейством України. Згідно пункту 33 частини 2 статті 29 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду Державного бюджету України належать виконавчий збір, стягнутий органами державної виконавчої служби. Процедура казначейського обслуговування доходів Державного бюджету України здійснюється відповідно до Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за № 291/22823 (далі - Порядок № 43). У пункті 3.1 Порядку № 43 визначено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами загального фонду державного бюджету, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства на ім'я органу Казначейства, в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації. Відповідно підпункту 4 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. У підпункті 5 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №-45 (далі - Порядок № 845), встановлено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих; бюджетів, що надійшли в інший установлений законодавством спосіб. Пунктом 19 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів. Підпунктом 5 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України встановлено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів. Таким чином, повернення з Державного бюджету України коштів здійснюється у межах перерахованих сум з відповідного рахунку на який вони були зараховані. Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за N 1650/24182, Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача Приватного підприємства "Нива-В.Ш." судового збору в сумі 1097,40 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. А з урахуванням викладеного та заявлених позивачем вимог, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved