Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації», в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 03.04.2017року, просить суд: - стягнути з Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ЄДРПОУ 04725970) на її - [PERSON] користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року; - стягнути з Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ЄДРПОУ 04725970) на її - [PERSON] користь вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку; - стягнути з Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ЄДРПОУ 04725970) на її - [PERSON] користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; - стягнути з Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ЄДРПОУ 04725970) на її - [PERSON] користь витрати на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що з 2011року вона працювала на посаді начальника центра сертифікації систем управління - служби якості у Державному підприємстві «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Позивачка вказує, що 08 вересня 2015року Генеральний директор Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» видав наказ №494 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а саме: оголосив їй догану, на сьогоднішній день наказ оскаржено в судовому порядку, суди першої та другої інстанцій визнали дії керівництва відповідача протиправними та стасували наказ. 13 жовтня 2015 року Генеральний директор видав наказ № 580 щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності за порушення проведення сертифікації продукції та оголосив їй догану. 25 листопада 2015 року, як зазначає позивачка, на другий день після виходу з лікарняного її було звільнено відповідно до наказу Генерального директора № 133 к-л за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. З зазначеним наказом позивачка не погодилась та оскаржила його в судовому порядку, 15 червня 2016року апеляційний суд Одеської області прийняв рішення, яким поновив позивачку на посаді начальника центру сертифікації систем управління - служби якості, відповідно до ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допустив негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за вимушений прогул. Проте, позивачка вказує, що керівництво відповідача не виконало судове рішення в частині, яка підлягала негайному виконанню, наказ про поновлення її на роботі було видано лише 31 жовтня 2016 року, таким чином, на її думку, внаслідок протиправних дій відповідача, вона була позбавлена доходу у період з 16 червня 2016 року (наступний день за днем набуття законної сили судовим рішенням про поновлення мене на роботі) по 30 жовтня 2016 року (останній день перед поновленням мене на робочому місці). Крім того, позивачка зазначає, що її поновили на посаді начальника центру сертифікації систем управління служби якості (як це передбачено у судовому рішенні), яка не передбачена штатним розкладом (на момент поновлення), замість поновлення на посаді начальник відділу систем менеджменту якості, як стала називатися займана нею на момент незаконного звільнення посада, що є порушенням законодавства про працю. Позивачка вказує, що у звязку з неодноразовим порушенням трудового законодавства по відношенню до неї з боку керівництва відповідача, 05 грудня 2016 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю, у якій зазначила про обов'язок роботодавця провести з нею розрахунок, у тому числі по вихідній допомозі, проте вихідну допомогу у розмірі, який передбачено законодавством, не отримала. На думку позивачки, оскільки, до теперішнього часу, вона не отримала розрахунок по вихідній допомозі, то відповідно до чинного законодавства вона має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплати вихідної допомоги та стягнення середнього заробіток за весь час затримки. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі на підставі позовної заяви [PERSON] до Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплату вихідної допомоги, та призначено по справі судове засідання. У судовому засіданні 04.04.2017 року [PERSON] надала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, в редакції, який діяв станом на день звернення з заявою про збільшення позовних вимог, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. У судовому засіданні 04.04.2017 року заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 03.04.2017 року було прийнято до розгляду (а.с. 48-50). У судовому засіданні 20.12.2017 року представник позивачки позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 20.12.2017 року не зявився, однак 03.04.2017 року надав до канцелярії суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. У наданому суду письмовому запереченні, представник Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» вказував на те, що 15.06.2016 року Апеляційним судом Одеської області винесено рішення, яким рішення Київського районного суду від 17.03.2016 р. скасовано та визнаний протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ генерального директора ДП «Одесастандартметрологія» від 25.11.2015р. №133 к-л про звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації правління - служби якості за п.3 ст. 40 КЗпП України. 14.07.2016 року, як вказує представник відповідача, старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №520/17381/15-ц від 11.07.2016року, виданого Київським районним судом м. Одеси про поновлення [PERSON] на посаді начальника центра сертифікації системи управління - служби якості Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації". В постанові зазначено, що вимоги виконавчого документу підлягають негайному виконанню. Представник відповідача зазначає, що ДП «Одесастандартметрологія» 18.07.2016р. звернулося з листом до Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] управління юстиції в Одеській області, в якому вказало на ряд ускладнень, що унеможливлюють негайне поновлення [PERSON] саме на посаді, яка вказана в рішенні суду та виконавчому листі, - начальника центру сертифікації систем управління - служби якості. Так, представник відповідача вказує, що ДП «Одесастандартметрологія» є державним госпрозрахунковим підприємством, та згідно Статуту (затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 16.07.2013 №799), на підставі якого здійснює свою діяльність, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. П. 7.3. Статуту визначено, що управління підприємством відповідно до повноважень, визначеним цим статутом та законодавством, здійснюється його генеральним директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління. В числі повноважень генерального директора підприємства вказується, що генеральний директор відповідно до покладених на нього завдань визначає та затверджує штатний розпис, структуру і чисельність підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Таким чином, представник відповідача вважає, що будь-які зміни до штатного розпису та структури ДП «Одесастандартметрологія» підлягають обов'язковому погодженню в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України та вступають в силу тільки після такого погодження (підпису міністра та гербової печатки Міністерства). Представник відповідача вказує на те, що структура та штатний розпис ДП "Одесастандартметрологія" на час винесення рішення Апеляційним судом Одеської області та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №520/17381/15-ц від 11.07.2016 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про поновлення [PERSON] на посаді начальника центра сертифікації системи управління - служби якості Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" не містили центру сертифікації систем управління - служби якості, також не містили посади начальника цього центру. Таким чином, у ДП "Одесастандартметрологія" не було юридичної можливості виконати рішення суду негайно, як вказано у виконавчому листі, оскільки для цього треба спочатку внести відповідні зміни до структури та штатного розпису підприємства. На виконання рішення суду ДП "Одесастандартметрологія" розробило нову структуру та штатний розпис, в яких знов вводився центр сертифікації систем управління-служби якості та посада його начальника, та направило їх до Міністерства з метою погодження. Представник відповідача зазначає, що для узгодження нової структури та штатного розпису ДП "Одесастандартметрологія" в Міністерстві було необхідно отримати візу декількох спеціалістів різних департаментів та особистий підпис міністра. Це зайняло деякий час, тому нажаль погодженої структури та штатного розпису ДП "Одесастандартметрологія" не отримало до листопада 2016 року. Але 18.10.2016 року в телефонному режимі їх повідомили, що погодження та підписання структури та штатного розпису їх підприємства міністром очікується найближчим часом. Таким чином, нову структуру та штатний розпис ДП "Одесастандартметрологія" погодили в Міністерстві 28.10.2016 року. Керівництвом ДП "Одесастандартметрологія" було невідкладно прийнято рішення щодо поновлення [PERSON] на посаді начальника центру сертифікації систем управління-служби якості, навіть не чекаючи, доки документи у паперовому вигляді прийдуть з Міністерства на адресу ДП "Одесастандартметрологія", 31.10.2016 року наказом генерального директора №80 к-л [PERSON] поновлено на посаді начальника центру сертифікації систем управління-служби якості. Таким чином, представник відповідача вважає, що в даному не вбачається порушень трудового законодавства та несвоєчасність поновлення [PERSON] на відповідній посаді, оскільки керівництво ДП "Одесастандартметрологія" діяло чітко в рамках своїх повноважень, наданих йому Статутом та Уповноваженим органом управління. Також представник відповідача звертає увагу на тому, що в рішенні Апеляційного суду Одеської області та в постанові про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 520/17381/15-ц від 11.07.2016 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про поновлення [PERSON] на посаді начальника центра сертифікації системи управління - служби якості Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" є чітка вимога поновити [PERSON] саме на посаді начальника центру сертифікації систем управління-служби якості. Що стосується тверджень позивачки про те, що функціональні обов'язки вказаного центру виконувалися іншим відділом з іншою назвою, тому саме на посаду її начальника треба було поновлювати позивачку, воно суперечить змісту ст. 235 КЗпП України - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, та рішенню апеляційного суду Одеської області. 01.11.2016 роук, як вказує представник відповідача, [PERSON] написала заяву про надання їй щорічної основної відпустки на 24 календарних дня з 02.11.2016 року по 25.11.2016 року за період роботи з 25.11.2015 року по 24.11.2016 року та 7 календарних днів додаткової відпустки за ненормований робочий день з 26.11.2016 року по 02.12.2016 року. В той же день керівництвом ДП "Одесастандартметрологія" виданий наказ № 103 к-о про надання [PERSON] відпустки. На наступний робочий день, після виходу з відпустки, [PERSON] написала заяву про звільнення за власним бажанням згідно з ст.38 КЗпП України. 05.12.2016 року наказом №93 к-л [PERSON] звільнена з посади начальника центру сертифікації систем управління-служби якості за ст. 38 КЗпП України. Тим же наказом [PERSON] був встановлений обов'язок ДП "Одесастандартметрологія" виплатити [PERSON] грошову допомогу у розмірі місячного окладу. Як зазначено представником відповідача, ніяких порушень у процедурі надання щорічної відпустки та наступного звільнення [PERSON] з боку ДП "Одесастандартметрологія" не було. Таким чином, представник відповідача вважає, що в даному випадку не має підстав для виплати [PERSON] вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, оскільки припинення трудового договору відбулося виключно з ініціативи [PERSON], яку раніше поновили на посаді начальника центру систем управління-служби якості у відповідності з рішенням апеляційного суду Одеської області з дотриманням вимог трудового законодавства. З урахуванням викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позиваки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з жовтня 2011 року [PERSON] працювала на посаді начальника центру сертифікації систем управління - служби якості ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Наказом генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 13 жовтня 2015 року № 580 [PERSON] була оголошена догана за порушення порядку проведення сертифікації продукції (ДСТУ3413-96), недбалого виконання своїх посадових обов'язків. Наказом генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 25 листопада 2015 року №133 к-л звільнено [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем управління - служби якості з 25 листопада 2015 року згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку (підстави: наказ від 08 вересня 2015року №494, наказ від 13 жовтня 2015року №580). У звязку з тим, що на думку [PERSON], її звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства, у грудні 2015 року вона звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати накази генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 13 жовтня 2015 року №580 про дисциплінарне стягнення у вигляді догани та від 25 листопада 2015 року № 133к-л про звільнення; поновити її на роботі на посаді начальника центру сертифікації систем управління - служби якості; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 13 жовтня 2015 року №580 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної щовідальності - оголошення догани, за порушення проведення сертифікації продукції. Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 25 листопада 2015 року №133 к-л про звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем уравління за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді начальника центру сертифікації систем управління ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Стягнуто з ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 721грн. 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення апеляційного суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць. 14.07.2016 року старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №520/17381/15-ц, виданого 11.07.2016 року Київським районним судом м. Одеси про поновлення [PERSON] на посаді начальника центра сертифікації системи управління - служби якості Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації". В постанові зазначено, що вимоги виконавчого документу підлягають негайному виконанню. 18.07.2016 року ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернулося з листом до Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] управління юстиції в Одеській області, в якому вказало, що в структурі та штатному розписі ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» немає центру сертифікації систем управління служби якості, немає посади його начальника та відсутня можливість виконати рішення суду про поновлення [PERSON] саме на цій посаді. ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» запропонувало державному виконавцю звернутися до суду за розясненнями щодо належного виконання рішення про поновлення [PERSON] на посаді та зупинити виконавче провадження, доки вказане розяснення не буде отримано. З матеріалів справи також вбачається, що ДП «Одесастандартметрологія» є державним госпрозрахунковим підприємством, та згідно Статуту, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 16.07.2013 №799, (нова редакція), на підставі якого здійснює свою діяльність, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Пунктом 7.3. Статуту визначено, що управління підприємством відповідно до повноважень, визначеним цим статутом та законодавством, здійснюється його генеральним директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління. В числі повноважень генерального директора підприємства вказується, що генеральний директор відповідно до покладених на нього завдань визначає та затверджує штатний розпис, структуру і чисельність підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Таким чином, будь-які зміни до штатного розпису та структури ДП «Одесастандартметрологія» підлягають обов'язковому погодженню в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України та вступають в силу тільки після такого погодження (підпису міністра та гербової печатки Міністерства). Структура та штатний розпис ДП "Одесастандартметрологія" на час винесення рішення Апеляційним судом Одеської області та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №520/17381/15-ц від 11.07.2016р., виданого Київським районним судом м. Одеси про поновлення [PERSON] на посаді начальника центра сертифікації системи управління - служби якості Державного підприємства "Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації" не містили центру сертифікації систем управління - служби якості, також не містили посади начальника цього центру. На виконання рішення апеляційного суду Одеської області ДП "Одесастандартметрологія" розробило нову структуру та штатний розпис, в яких знов вводився центр сертифікації систем управління-служби якості та посада його начальника, та направило їх до Міністерства з метою погодження. Нову структуру та штатний розпис ДП "Одесастандартметрологія" погодили в Міністерстві 28.10.2016 року, ввели в дію з 26.02.2016 року. Наказом генерального директора ДП "Одесастандартметрологія" №80 к-л від 31.10.2016 року «Про поновлення на роботі [PERSON]О.» було скасовано наказ від 25 листопада 2015року за №133 к-л про звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем управління-служби якості, та поновлено [PERSON] на посаді начальника центру сертифікації систем управління-служби якості з 25 листопада 2015року. 05.12.2016 року [PERSON] написала заяву про звільнення за власним бажанням згідно з ст.38 КЗпП України. Наказом генерального директора ДП "Одесастандартметрологія" за №93 к-л від 05.12.2016 року [PERSON] з 05.12.2016 року звільнена з посади начальника центру сертифікації систем управління-служби якості за ст. 38 КЗпП України. Тим же наказом [PERSON] був встановлений обов'язок ДП "Одесастандартметрологія" виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 25.11.2016 року по 05.12.2016 року у кількості 1 календарного дня. За плідну, сумлінну працю виплатити [PERSON] грошову допомогу у розмірі місячного окладу. Однак, у звязку з тим, що ДП "Одесастандартметрологія" не було виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу, вихідну допомогу та середній заробіток за весь час затримки, відповідно до ст.ст. 44, 117, 235 КЗпП України, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Статтею 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Способи захисту порушених трудових прав працівника щодо накладення дисциплінарного стягнення та незаконного звільнення врегульовано нормами\~КЗпП України. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38\~і\~39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. За приписами частини 1 ст.\~116, ст.\~117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то змір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці», зарплата включає: доплати, надбавки, мантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 5\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином,\~ст. 235 КЗпП України\~передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (ч. 1); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (ч. 3); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (ч. 5). Отже, положення\~ст. 235 КЗпП України\~передбачають виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у визначених цією статтею випадках, перелік яких є вичерпним. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 листопада 2016 року у справі № 6-2261цс16. Суд приймає до уваги, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 13 жовтня 2015року №580 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани , за порушення проведення сертифікації продукції. Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 25 листопада 2015 року №133 к-л про звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем уравління за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді начальника центру сертифікації систем управління ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Стягнуто з ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 721грн. 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення апеляційного суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць. Разом з тим, суд зазначає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року касаційну скаргу Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» було задоволено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення протиправними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, залишено в силі. У вказаній ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про правомірність звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем управління служби якості за п.3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд зазначає, що не підлягає захисту права позивачки щодо стягнення з ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року, вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки судом касаційної інстанції було встановлено правомірність її звільнення та скасоване рішення, яке було підставою для стягнення цих коштів, зокрема в період, коли справа перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції. З урахуванням викладеного та встановленнясудом касаційної інстанції правомірності звільнення [PERSON] з посади начальника центру сертифікації систем управління служби якості, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 червня 2016 року по 30 жовтня 2016 року, вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачці не відшкодовуються.

Outcome: dismissed