Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до НБУ та Державної казначейської служби з вимогою про стягнення солідарно з Відповідачів грошових коштів в розмірі 101 575,65 доларів США та коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги, обґрунтовує тим, що є вкладником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», згідно Договору банківського вкладу (депозиту) №006-22500-170414 «Найкращий». Довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 02.04.2015 №05-2910585/1 підтверджено, що на рахунках Позивача у ПАТ «Дельта Банк» обліковуються грошові кошти у розмірі: 1 575,65 доларів США та 100 000,00 доларів США. Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015, про що на офіційному веб-сайті Фонду оприлюднено відповідне оголошення з повідомленням про порядок приймання вимог кредиторів. Позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000,00 грн., а кредиторські вимоги Позивача було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в 4 чергу на суму 2 002 845,24 грн. Однак, не отримала вклад у загальній сумі 101 575,65 доларів США. Тому, Позивач вважає, що її права порушені та має право отримати вклад в повному обсязі за рахунок відповідачів, відповідно до ст. 56 Конституції України та ст. ст. 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив задовольнити. Представник відповідача НБУ надав відзив , в судовому засіданні просив відмовити в позові. Представник відповідача ДКСУ відзив не надав, в судове засідання не з`явився. 3-ті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надали пояснення по позову. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13.11.2019р. відкрито провадження по справі в порядку загального. Судом встановлено , що позивачка є вкладником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», згідно Договору банківського вкладу (депозиту) №006-22500-170414 «Найкращий». Довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 02.04.2015 №05-2910585/1 підтверджено, що на рахунках Позивача у ПАТ «Дельта Банк» обліковуються грошові кошти у розмірі: 1 575,65 доларів США та 100 000,00 доларів США. Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015, про що на офіційному веб-сайті Фонду оприлюднено відповідне оголошення з повідомленням про порядок приймання вимог кредиторів. Позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000,00 грн., а кредиторські вимоги Позивача було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в 4 чергу на суму 2 002 845,24 грн. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода завдана фізичній особі або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих осіб. Позивач вважає, що оскільки рішенням органів влади України ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та у подальшому прийнято рішення про його ліквідацію, тому втрату своїх заощаджень Позивач пов`язує саме з бездіяльністю органу державного управління - Національного банку. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до частини першої, другої та третьої ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Твердження Позивача, щодо протиправної бездіяльності Національного банку, яка полягає у неналежному виконанні ним своїх функцій, спростовується наступним. Правові основи взаємовідносин між Національним банком України та банками визначені у Законах України "Про Національний банк України" та "Про банки і банківську діяльність". Згідно зі ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, який згідно з вимогами статті 19 Конституції України діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки є економічно незалежними. Органам державної влади і органам місцевого самоврядування забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов`язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків, передбачених законом. Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк виконує такі функції: 8) здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі. Згідно із ст. 55 Закону України «Про Національний банк України» головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк здійснює державне регулювання діяльності банків у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", як безпосередньо, так і через створений ним орган банківського нагляду. Згідно із ст. 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність», державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у формах:Адміністративне регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків. Статтею 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Національний банк України здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду. Національний банк України у межах безвиїзного нагляду має право письмово вимагати від банку копії документів, а також письмові пояснення з питань його діяльності. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк зобов`язаний подавати Національному банку України фінансову і статистичну звітність щодо роботи банку, його операцій, ліквідності, платоспроможності, прибутковості, а також інформацію афілійованих осіб банку з метою оцінки фінансового стану банку. Згідно із ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку У країни, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи. Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема: 12) віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного. В ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з критеріїв, визначених у даній статті. Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Проблемний банк у строк до 180 днів зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Проблемний банк зобов`язаний у строк до семи днів повідомити Національний банк України про заходи, які він вживатиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, та на вимогу Національного банку України повідомляти його про хід виконання цих заходів. Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Національний банк України зобов`язаний не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Пунктом 3.1 глави 3 розділу І Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 N 346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за N 1590/21902 (далі - Положення N 346), встановлено, що Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об`єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі * банки), банківського законодавства або здійснення ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або в разі застосування іноземних санкцій на підставі результатів (матеріалів), зокрема: безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків. Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, Національний банк України, як центральний орган державного управління діяльності банків, у разі порушення банками банківського законодавства або здійснення ними ризикової діяльності зобов`язаний на підставі результатів безвиїзного банківського нагляду віднести банк до категорії проблемного, а в подальшому прийняти або рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Встановлено , що у зв`язку з невиконанням задекларованих заходів щодо покращення ліквідності ПА Т «Дельта Банк» та відсутністю реальних дій з боку власників ПАТ «Дельта Банк» для запобігання неплатоспроможності ПАТ «Дельта Банк», а також у зв`язку з тим, що діяльність ПАТ «Дельта Банк» не відповідала вимогам банківського законодавства і нормативно-правових актів Національного банку України, Правління Національного банку, усвідомлюючи важливість та соціальну напругу пов`язану із діяльністю ПАТ «Дельта Банк», з метою захисту інтересів вкладників і кредиторів банку прийняло постанову Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно. Як вбачається зі змісту положень ст.ст. 34-43 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедура тимчасової адміністрації використовується для тимчасового управління банком з метою збереження капіталу та активів банку, докладної оцінки його фінансового стану і вжиття відповідних заходів щодо приведення його діяльності у відповідність до вимогбанківського законодавства, відновлення його платоспроможності та ліквідності, стабілізації діяльності банку, усунення виявлених порушень, причин та умов, що призвели до погіршення фінансового стану. Національним банком були вжиті адекватні заходи, в межах його повноважень, по відношенню до ПА Т «Дельта Банк» з метою забезпечення приведення діяльності банку у відповідність до вимог банківського законодавства та відновлення його фінансового стану. За приписом положень ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п`яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення. Розглянувши пропозицію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Дельта Банк»,

Outcome: approved