Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя до відповідача [PERSON] , в якому просив визнати за ним право власності: - на Ѕ частину холодильника марки Indesit модель NB18.LFNF, вартістю 3777,00 грн.; - на Ѕ частину пральної машини марки Indesit модель IWDC7105 (EU), вартістю 4025,70 грн.; - на Ѕ частину телевізора марки Philips модель 42PFL3606H, за ціною вартістю 4403,60грн.; - на Ѕ частину земельної ділянки за адресою: м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] , земельна ділянка [ADDRESS] , площею 0.0589 га, що у Подільському районі м.Києва. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який згодом було розірвано Рішенням Вишгородського районного суду Київської обл. від 10.12.2019 року. У шлюбі з відповідачем були придбані за спільні кошти: - холодильник марки Indesit модель NB18.LFNF, який був придбаний 16.07.2011 за ціною 3777,00 грн.; - пральна машина марки Indesit модель IWDC7105 (EU), яка була придбана 12.01.2012 року за ціною 4025,70 грн.; - телевізор марки Philips модель 42PFL3606H, придбаний 17.02.2012 за ціною 4403.60 грн.; - земельна ділянка за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га, за адресою м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] , земельна ділянка [ADDRESS] , придбану 29.05.2015 року, яке є спільною сумісною власністю їх подружжя, а тому має право на 1/2 частину кожного з об`єктів вказаного майна. Ухвалою від 14.11.2019 р. відкрито провадження у справі № 758/14293/19 за вказаним позовом з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження. У вересні 2020 р. відповідачем [PERSON] була подана зустрічна позовна заява, в якій позивач за зустрічним позовом просить розподілити спільно нажите майно подружжя наступним чином: в порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , грошової компенсації в сумі 6103,15 грн., що становить: - Ѕ частину холодильника марки Indesit модель NB18.LFNF, який був придбаний за ціною 3777,00 грн.; - Ѕ частину пральної машини марки Indesit модель IWDC7105 (EU), яка була придбана року за ціною 4025,70 грн.; - Ѕ частину телевізора марки Philips модель 42PFL3606H, придбаний за ціною 4403.60 грн. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що з лютого 2018 року спільним майном [PERSON] не має змоги користуватися, оскільки не має доступу до житла. Зазначена побутова техніка перебуває в користуванні лише [PERSON] . Доступу до квартири, де перебуває дана побутова техніка, [PERSON] не має, оскільки [PERSON] змінив замки на дверях, а також [PERSON] вважає що це є небезпечним для її психічного та фізичного здоров`я. Тому просила стягнути з відповідача за зустрічним позовом половину вартості придбаної під час шлюбу побутової техніки. Підтверджує придбання даного майна подружжям за таку ціну та визнає за [PERSON] право власності на Ѕ холодильника марки Indesit модель NB18.LFNF, вартістю 3777 грн., Ѕ пральної машини марки Indesit модель IWDC7105 (EU), вартістю 4025,70 грн., Ѕ телевізора марки Philips модель 42PFL3606H, вартістю 4403.60 грн. Щодо земельної ділянки позивач за зустрічним позовом повідомила суд, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа 758/15508/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, позовні вимоги якої полягали у наступному: 1. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 1/2 доходу, отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Навігатор» (код ЄДРПОУ 40539383) з 12.07.2018 року по день прийняття рішення по справі; 2. Визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право особистої приватної власності на: - земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га, за адресою м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] , адреса СТ: [ADDRESS] , - житлову квартиру за адресою [ADDRESS] , площею 37,7 кв.м; 3. Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 34359868, номер запису 111/267 в книзі 56) за [PERSON] . На час подання зустрічного позову рішення судом у цій справі прийняте не було. В підготовчому провадженні 20.10.2020 р. вищевказаний зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом з об`єднанням в одне провадження. Ухвалою суду від 25.03.2021 р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Зазначили, що спірне майно придбано під час шлюбу з відповідачем, а відтак має бути поділено між подружжям. Вважали, що вимоги [PERSON] про відшкодування половини вартості побутової техніки є необґрунтованими, оскільки її ціна є меншою, а відтак, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Під час надання пояснень щодо позовних вимог [PERSON] підтвердив, що увесь час, який він з [PERSON] проживають окремо, спірні холодильник, пральна машина і телевізор перебувають за місцем його проживання та він має можливість ними користуватися В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та її представник позовні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, проти задоволення первісного позову [PERSON] не заперечував. Надав пояснення суду, що Рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі №758/15508/18 від 06.10.2020 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Серед інших вимог було задоволено позовну вимогу та визнано за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право особистої приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га, за адресою м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] . В подальшому апеляційна скарга [PERSON] на це рішення була задоволена. Постановою Київського апеляційного суду від 25.02.2021 року у справі №758/15508/18 рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року в частині задоволених позовних вимог вирішено скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити. Тому на час розгляду в суді по суті справи за позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] рішення щодо власності на земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га вже прийнято судом в іншій справі, рішення набуло законної сили. А отже заперечувати проти задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] в частині визнання за ним права власності на1\\2 цієї земельної ділянки немає правових підстав та відповідач за первинним позовом їх визнає. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 08 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1598. В спільному шлюбі дітей не мають. Так, щодо первісного позову суд зазначає таке. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами було придбано: - холодильник марки Indesit модель NB18.LFNF, який був придбаний 16.07.2011 за ціною 3777,00 грн.; - пральна машина марки Indesit модель IWDC7105 (EU), яка була придбана 12.01.2012 року за ціною 4025,70 грн.; - телевізор марки Philips модель 42PFL3606H, придбаний 17.02.2012 за ціною 4403.60 грн.; - земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га, за адресою м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] , земельна ділянка [ADDRESS] , придбану 29.05.2015 року. Так, предметом первісного позову є зазначені холодильник, пральна машина та телевізор, а також земельна ділянка , що придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 919 від 29.05.2015. Як встановлено судом, позивач та відповідач за первісним позовом не заперечують і визнають факт придбання вищевказаного майна у шлюбі. Також позивачем за первісним позовом [PERSON] надано відповідні фінансові документи, а саме копії чеків про придбання вказаного майна із зазначенням вартості цих предметів побутової техніки, які також визнані як достовірні і відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Хоча судом і надавався час позивачу за первісним позовом [PERSON] на проведення при необхідності товарознавчих експертиз на майно, що є предметом первісного позову, він таким правом не скористався, тому суд сприймає це як визнання ним того факту, що зазначена вартість побутової техніки є вірною, та приймає рішення на підставі наявних у матеріалах справи відомостей, які надані сторонами і ними не заперечуються. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому суд обґрунтовано приходить до висновку, що загальна вартість побутової техніки, а саме: холодильника Indesit модель NB18.LFNF, пральної машини Indesit модель IWDC7105 (EU), телевізора Philips модель 42PFL3606H становить 12 206 грн 30 коп. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не має з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власність дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Означені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 372/504/17. З метою забезпечення правильного й однакового застосування законодавства під час вирішення справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дав судам такі роз`яснення: вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належать до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належать одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. В зустрічній позовній заяві відповідач за первісним позовом визнає ті обставини, що придбання предметів побутової техніки, а саме холодильника, пральної машини і телевізора, а також земельної ділянки відбулося у шлюбі та що вони є спільною сумісною власністю подружжя, та з урахуванням того, що холодильник, пральна машина і телевізор перебуває фактично в одноосібному користуванні лише [PERSON] , тому [PERSON] не має змоги ними користуватися, оскільки не має доступу до квартири, де вони перебувають. [PERSON] змінив замки на дверях. Також [PERSON] вважає що це є небезпечним для її психічного та фізичного здоров`я. Тому просила стягнути з відповідача за зустрічним позовом половину вартості придбаної під час шлюбу побутової техніки, а також всі судові витрати, які вона понесе у зв`язку із розглядом даної справи. Так, судом встановлено, що - холодильник марки Indesit модель NB18.LFNF, був придбаний 16.07.2011 за ціною 3777,00 грн. - пральна машина марки Indesit модель IWDC7105 (EU), була придбана 12.01.2012 року за ціною 4025,70 грн. - телевізор марки Philips модель 42PFL3606H, був придбаний 17.02.2012 за ціною 4403.60 грн. - земельна ділянка за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га, за адресою м. Київ, "Дружба СТ" обслуговуючий кооператив (код ЄДРПОУ 38537209) ( [ADDRESS] , земельна ділянка [ADDRESS] , була придбана 29.05.2015 року. На час розгляду справи по суті в суді спору між сторонами про те, що кожній з них належить по Ѕ земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га немає. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] про визнання його права власності на Ѕ холодильника марки Indesit модель NB18.LFNF, Ѕ пральної машини марки Indesit модель IWDC7105 (EU), Ѕ телевізора марки Philips модель 42PFL3606H, Ѕ земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:91:445:0044 площею 0.0589 га,підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. З огляду на встановлені судом обставини, зокрема на те, що фактично холодильник, пральна машина і телевізор перебувають тривалий час в одноосібному користуванні [PERSON] без доступу до них [PERSON] , а також той факт, що після визнання позовних вимог самого [PERSON] , в результаті чого в кожному предметі побутової техніки кожній із сторін буде належати по 1\\2 цього предмета, але самі предмети є фізично неподільними, та враховуючи вартість цього майна, яка підтверджена самим позивачем за первинним позовом [PERSON] і визнана відповідачем за первинним позовом [PERSON] , суд вважає, що зустрічні позовні вимоги також підлягають задоволенню. При поділі майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються, оскільки кожному з співвласників буде належати його частина вже на праві приватної власності. Отже, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 4 ст. 372 ЦК України). Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Пунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладені обставини, оскільки заявлені позивачем за первісним позовом докази ніким не спростовані, більше того, вони визнані і не оспорюються відповідачем за первісним позовом, суд вважає доведеною вартість предметів побутової техніки, які заявлені у позовній заяві [PERSON] і зустрічній позовній заяві [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення Відповідно до положення даної статті поділ майна може бути здійснений за домовленістю між співвласниками, у зв`язку з чим діє презумпція рівності часток. Разом з тим, чинне законодавство передбачає можливість відступу від рівності часток у випадку поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Відповідно до статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Сімейного кодексу України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч.4 ст. 71 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення первісного позову, то з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом сплачений останнім при подачі позову судовий збір в розмірі 8 997,8 грн. (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн. 80 коп.) грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову, то з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом сплачений останнім при подачі зустрічного позову судовий збір в розмірі 840,8 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.). Представником позивача за зустрічним позовом до судових дебатів було зроблено заяву про надання ним в подальшому додаткових доказів на підтвердження судових витрат позивача за зустрічним позовом на правничу допомогу адвокатів, тому суд не вирішує питання розподілу судових витрат в цій частині до подання таких доказів, у встановлений процесуальним законом строк. Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 57-60,69,70 СК України, ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved