Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], залучивши в якості третіх осіб : ГУЮ м. Києва, Гаражно - будівельний кооператив " Енергетик" про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю НАС 565314 від 23.11. 2015 року ( а.с. 55) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, визнати у порядку спадкування за законом за її довірителем [PERSON] , [INFO], зареєстрованої та проживаючої у [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на гараж 22, 4 кв. метри під номером 45, ряд номер 1, що знаходиться у гаражно- будівельному кооперативі " Енергетик" по [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, про те, через загальну канцелярію за вх. 64130 від 28.12. 2015 року та відповідно за вх. 64132 від 28.12. 2015 року подали свої письмові заяви про визнання позовних вимог та просили розглядати справу за їх відсутності ( а.с. 56-59). Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, належним чином повідомлена, не направила свого представника у судове засідання, про те, через загальну канцелярію за вх. № 12355 від 07.03. 2016 року направило свої письмові пояснення , щодо позовних вимог покладалася на розгляд суду та просили розглядати справу за відсутності їх представника, повідомивши про прийняте рішення у відповідності до ст. 222 ч.3 ЦПК України. Третя особа: Гаражно - будівельний кооператив " Енергетик" , належним чином повідомлений про розгляд справи ( а.с. 69), свого представника у судове засідання не направив, будь-яких заяв через загальну канцелярію до суду не надіслав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши письмові пояснення Головного управління юстиції у м. Києві від 26.02. 2016 року за № 39099, спадкову справу щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [INFO].помер чоловік позивачки [PERSON] ( а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина, що складалась із квартири, земельної ділянки, дачного будинку, чотирьох гаражів. Спадщину прийняла позивачка [PERSON] по справі, її діти, відповідачі, [PERSON], [PERSON], від прийняття спадщини відмовилась. 7-ою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після померлого [INFO].гр. [PERSON]. Позивачу, як спадкоємцю були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, земельну ділянку, дачний будинок, три гаражі. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [NUMBER] , що знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі «Енергетик» по [ADDRESS] позивачці нотаріусом було відмовлено, у зв»язку з відсутністю реєстрації правовстановлювального документу на спадкове майно в реєстраційному органі. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - глава 84 стаття 1217 Цивільного кодексу України. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину регулюється статтями 66-69Закону України "Про нотаріат", гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до підпункт 4.18пункт 4 глави 10 розділу II Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3)дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою,яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка у встановленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6). право чин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, означеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову - ст.. 49 Закону України "Про нотаріат". Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти - ст.. 50 Закону України "Про нотаріат". Таким чином, для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідне дотримання всіх вимог згідно чинного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, ще за життя чоловік, спадкодавець, [PERSON] набув право власності на спірний Гараж на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.1998p., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко, реєстровий №3211 ( а.с.5). Вищевказаний договір спадкодавець належним чином не зареєстрував. Відповідно до ст. 1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved