Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права позивача,та спростувати інформацію, поширену у статті автора [PERSON] під назвою: «Автогаз национального позора. Схема [PERSON]-[PERSON]», що була розміщена 29.08.2017 р. о 23 год. 05 хв. на веб-сторінці веб-сайту [INFO]/ за адресою в мережі Інтернет: [INFO]/ наступного змісту: фрази: «СБУ … при монополизации рынка [PERSON], этой монополизации всячески способствовала», «Схема реализовывается через его младшего партнера - владельца (по документам) компании "Протон Энерджи" гражданина Израиля [PERSON] …». Позивач зазначає, що він не має жодного відношення до злочинної схеми монополізації ринку скрапленого газу за участю Служби безпеки України та [PERSON], про яку стверджував автор статті «Автогаз национального позора. Схема [PERSON] - [PERSON]» [PERSON], та метою якої, за твердження мавтора , є зачистка ринку скрапленого газу від інших трейдерів для монополізації ринку скрапленого газу в інтересах Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп», власником якого є [PERSON], при цьому [PERSON] не має відношення до Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп» та його діяльності, та не є партнером з позивачем. Інформація, поширена відповідачами, про монополізацію ринку скрапленого газу завдяки спільним діям СБУ та [PERSON] інтересах Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп», єдиним власником та вигодонабувачем в якому є позивач, інформація про партнерство Нісана [PERSON] з [PERSON], про номінальний статус позивача у АТ «Протон Енержі Груп» порушує права позивача на честь, гідність та недоторканість ділової репутації, оскільки є негативною, впливає на громадську думку та вказує на незаконний спосіб ведення ним господарської діяльності в Україні. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала. Зазначила, що розповсюджена інформація є недостовірною, оскільки [PERSON] не має жодного відношення до нібито існуючої злочинної схеми монополізації ринку скрапленого газу за участю СБУ та [PERSON] в інтересах Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп»,власником якого є [PERSON], [PERSON] не має відношення до вказаного товариства та його діяльності, та не є діловим партнером з позивачем на ринку скрапленого газу. А тому ця інформація не перевірена автором статті та не відповідає дійсності. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином за адресами, вказаними в заяві за місцем їх реєстрації ( а.с.96) за даними ГУ ДМС України в м.Києві ( відповідач -1 : [ADDRESS]; відповідач -2 : [ADDRESS]) зокрема, і в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. А тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Представник 3-ї особи - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з заявлених у ньому підстав. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов до наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3,28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно положень ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим у явленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно ч.6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені). 29 cерпня 2017 р. о 23:50 у блозі народного депутата України [PERSON] на веб-сторінці веб-сайту [INFO]/ за адресою у мережі Інтернет: [INFO]/ розміщено статтю «Автогаз национального позора. Схема [PERSON]-[PERSON]», в якій автор статтіфразою № 1: «СБУ … при монополизации рынка [PERSON], этой монополизации всячески способствовала», та фразою № 2: «Схема реализовывается через его младшего партнера - владельца (по документам) компании «Протон Энерджи» гражданина Израиля [PERSON]…», в контексті з іншими фразами публікації, такими як: «этот рынок [PERSON] решил «подарить [PERSON]»; «Зачистка рынка сжиженного газа не могла быть сделана без санкции [PERSON]»,повідомив читачам про те, що існує злочинна схема, учасниками якої є Президент України [PERSON], Служба безпеки України, [PERSON] та [PERSON], та метою створення цієї схеми є зачистка ринку скрапленого газу від інших трейдерів для монополізації ринку скрапленого газу в інтересах Акціонерного Товариства «Протон Енержі Груп». Автор статті також стверджує, що схема зачистки ринку скрапленого газу реалізувалася «через його ([PERSON]) молодшого партнера - власника (за документами) компанії «Протон Енерджі»… Нісана [PERSON]», тобто автор вказує, що [PERSON] є номінальним власником Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп». Отже, інформація, яка була поширена відповідачами, доведена до відома невизначеної кількості осіб, користувачів та відвідувачів веб-сайту видання «Українська правда. Блоги», поширена інформація стосувалася безпосередньо особи позивача. ЇЇ недостовірність підтверджується матеріалами справи. Інших доказів суду не надано, тому суд виходить із наявних в матеріалах справи доказів. Так, відповідно до ст. 19 статуту Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп» товариство керується радою директорів, що складається з одного або декількох членів.Як вбачається з Витягу з Торгового реєстру Женеви від 18.04.2017 р. [PERSON] з 2012 р. є директором, підписантом та єдиною особою, яка здійснює керівництво АТ «Протон Енержі Груп», про що здійснено публікацію у газеті № 8394 від 29.05.2012 р. та у Офіційному торговому бюлетені Швейцарії від 01.06.2012 р. ( а.с. 72-73). Статтею 8 цього статуту передбачено, що загальні збори є вищим органом товариства. Відповідно до листа партнера фірми АТ «Перар де Боккар» [PERSON] від 19.04.2017 р.[PERSON] має два сертифікати на пред'явника номінальною вартістю 50 000.00 швейцарських франків кожен, що становить 100% акціонерного капіталу Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп»,та є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що з 2012 р. [PERSON] був та на дату розміщення статті на веб-сайті http://blogs.pravda.com.ua залишається директором, акціонером та бенефіціарним власником (контролером) АТ «Протон Енержі Груп», якому належить 100% акціонерного капіталу товариства. Як вбачається з Торгового реєстру Женеви від 18.04.2017 р. на дату поширення відповідачами недостовірної інформації [PERSON] не входив до органів управління зазначеного товариства і не був уповноваженою особою товариства. Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції» учасники узгоджених дій, учасники концентрації, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України, звертаються: із заявою про надання дозволу на узгоджені дії - до Антимонопольного комітету України чи його територіальних відділень; із заявою про надання дозволу на концентрацію - до Антимонопольного комітету України. Заява та додані до неї документи мають містити повну та достовірну інформацію. Згідно рішення Антимонопольного комітету України від 22 грудня 2016 р. № 562-р «Про надання дозволу на концентрацію» [PERSON] не зазначений як особа, пов'язана відносинами контролю з Proton Energy GroupSA (3-тя особа :Акціонерне товариство «Протон Енержі Груп») та з іншим учасниками концентрації. Таким чином, відповідно до відомостей Торгового реєстру Женеви, на дату поширення інформації,[PERSON] не був директором, акціонером чи кінцевим бенефіціарним власником у структурі власності АТ «Протон Енержі Груп», а тому інформація у твердженнях про те, що позивач є «молодшим партнером» [PERSON] у товаристві не відповідає дійсності, і нічим не підтверджена. Також з матеріалів справи не знаходить свого підтвердження поширена відповідачами інформація про монополізацію ринку скрапленого газу в Україні Акціонерним Товариством «Протон Енержі Груп». Згідно ст. 3 статуту АТ «Протон Енержі Груп» від 20 січня 2014 р. та витягу з Торгового реєстру Женеви від 18.04.2017 р. цілями товариства є: торгівля всіма товарами та сировиною, зокрема у сфері нафтопродуктів, а також зберігання, транспортування та розподіл такої продукції або сировини, всі операції, пов'язані з фінансовими інструментами або контрактами, що стосуються таких продуктів або матеріалів, всі діяльності та послуги пов'язанні з цією сферою. Як вбачається зі ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» монополізація - досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища. Розпорядження щодо визнання АТ «Протон Енержі Груп» таким, що займає монопольне (домінуюче) становище, Антимонопольний комітет України не приймав, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження). Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, дійшов висновку про те, що поширена відповідачами інформація про участь Н. [PERSON] у реалізації «схеми» монополізації ринку скрапленого газу та про те, що очолюване ним АТ «Протон Енержі Груп», в якому позивач є акціонером та бенефіціарним власником, займає монопольне становище - є недостовірною. Крім того, не доведено про наявність між позивачем та [PERSON] спільних офіційних ділових стосунків, як партнерів у вказаному товаристві, і що позивач приймає участь у схемі монополізації ринку через СБУ та [PERSON], тому інформація також є недостовірною. Відповідачі мали переконатися в її достовірності, як це передбачено ч.2 ст.302 ЦК України, в іншому випадку послатись на відповідні докази та офіційні джерела такої інформації. При цьому, у відкритому доступі , до розміщення статті [PERSON], у мережі Інтернет на веб-сайті Інтерфакс-Україна 28.08.2017р. була публікація першого заступника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України [PERSON] :«МЕРТ відкидає можливість зростання цін на скраплений газ через санкції СБУ щодо деяких імпортерів», де зазначається : «Санкції на зовнішньоекономічну діяльність, які ми адмініструємо за поданням СБУ, не зупинили діяльність жодного гравця на ринку. Коли виходить наказ про санкції, він набуває чинності через 40 днів - власне, щоб можна було подати апеляцію. В цьому випадку так і відбулося, СБУ змінило подання - і ми скасували наказ до набуття ним чинності» ( а.с. 80 ). Тобто, відповідачі мали змогу отримати відомості про причини зростання цін на ринку скрапленого газу з офіційної інформації, повідомленої посадовою особою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи інформацію, поширену відповідачами про позивача у публікації «Автогаз национального позора. Схема [PERSON]-[PERSON]», суд приходить до висновку про те, що оспорювана інформація не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, внаслідок чого, згідно ст.277 ЦК України, вона є предметом позову у цій справі, і не є оціночними судженнями, може бути спростована в судовому порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Враховуючи те, що твердження, поширені 29.08.2017р.відповідачами щодо Н.[PERSON], не знайшли свого підтвердження, є негативними для позивача, оскільки характеризують його як особу, яка є учасником незаконної змови зі Службою безпеки України та [PERSON] в інтересах Акціонерного товариства «Протон Енержі Груп»,як особу, що здійснює господарську діяльність у нечесний та неконкурентний спосіб, не додержується законів України про захист економічної конкуренції при здійсненні ним господарської діяльності, і поширення таких тверджень впливає на громадську думку про позивача та порушує його право на повагу честі, гідності та завдає шкоди діловій репутації. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, як вона була поширена. Суд вважає, що належним способом спростування недостовірної інформації у даному випадку є розміщення відповідачами на веб-сайті «Українська правда. Блоги» (http//blog://pravda.com.ua/)резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування». П.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. встановлено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Таким чином, належними відповідачами по даній справі є автор статті [PERSON] та реєстрант доменного імені www.pravda.com.ua, на веб-сторінці якого відбулося поширення недостовірної інформації, [PERSON], що підтверджується Експертним висновком Департаменту «Центр компетенції» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) від 12.10.2017р. № 117/2017-ЕВ-ЦК ( а.с.36). На підставі наведеного, враховуючи також, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає нормам чинного законодавства, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved