Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивачка позовні вимоги мотивує тим, що з 24.09.2001 року до 24.06.2016 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", працювала за професією машиніст на молотах, пресах та маніпуляторах. 24.06.2016 року позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.06.2016 року № 7 йому були встановлені такі професійні захворювання: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). ХОЗЛ II стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Гіпертонічна хвороба II стадії. 2 ст., ризик помірний. Хронічний гепатохолецистит, нестійка ремісія. Гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. з вестибуло-атактичним і астено-невротичним синдромами. Остеохондроз і спондилоартроз шийного відділу хребта, цервікоалгія з м`язово-тонічним синдромом. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі вегетативно-трофічними порушенням на кистях. ДОА променево-зап`ястних та дрібних суглобів кистей. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки.(Супутній діагноз). У п. 16 акту зазначено, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. У п. 17 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та температури, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 07.08.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 25 % повторно. За рекомендацією лікарів позивачці необхідне лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, встановлена потреба у слуховому апараті, лікування у реабілітаційному відділенні санаторно-курортного закладу. Отримані позивачкою професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила її неповноцінною людиною - вона втратила можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Через падіння слуху позивачка обмежена у можливості самостійно орієнтуватися в просторі, оскільки наражається на небезпеку потрапити під автомобіль при переході вулиці. Вона повністю усвідомлює, що спостерігається значне погіршення здоров`я, підвищена дратівливість, шум у вухах, погіршення сну, порушено звичний уклад життя. Слух погіршується, позивачка змушена постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак поліпшення не настає. Для елементарного спілкування з людьми вимушена користуватись слуховим апаратом. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 25000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. 24.10.2019 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника позивача - адвоката Супруна Д.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. 08.10.2019 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представниці відповідача за довіреністю Литвиненко А.В. надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через наступне: Позивачкою не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди Товариством. Позивачка вказує про порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. Відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачці, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже, відсутні порушення законних прав позивачки, які передбачені ст.237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Позивачкою при визначені суми відшкодування моральної шкоди не було враховано принципи справедливості та розумності. Справу просила розглянути у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка з 24.09.2001 року до 24.06.2016 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", працювала за професією машиніст на молотах, пресах та маніпуляторах. 24.06.2016 року позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 7-8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивачка отримала професійне захворювання. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.06.2016 року № 7 йому були встановлені такі професійні захворювання: Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз) (а.с.9). ХОЗЛ II стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Гіпертонічна хвороба II стадії. 2 ст., ризик помірний. Хронічний гепатохолецистит, нестійка ремісія. Гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. з вестибуло-атактичним і астено-невротичним синдромами. Остеохондроз і спондилоартроз шийного відділу хребта, цервікоалгія з м`язово-тонічним синдромом. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі вегетативно-трофічними порушенням на кистях. ДОА променево-зап`ястних та дрібних суглобів кистей. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки.(Супутній діагноз) (а.с.9). У п. 16 акту зазначено, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (а.с.9). У п. 17 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та температури, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача (а.с. 9). Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 07.08.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 25 % повторно (а.с.10). Суд вважає, що АТ «Сумське НВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримала професійне захворювання. Крім того, суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих зв`язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивачка відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні, і ці обставини позбавляють її можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці, в розмірі 10000,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial