Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

10 листопада 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку 50000 грн. майнової шкоди, завданої знищенням автомобіля, та стягнути з [PERSON] майнову шкоду, в сумі 113500,00 грн., завданої знищенням автомобіля, які не покриті полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В обґрунтування позову вказувала, що 19 жовтня 2015 року на 167 км автодороги М-14, в Жовтневому районі Миколаївської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортного засобу марки «ИЖ 412», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП водій [PERSON] загинув на місці пригоди, [PERSON] та його пасажир- Жукова В.В., отримали тілесні ушкодження. Позивачка є власником транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER» реєстраційний номер [NUMBER], якому внаслідок ДТП були завдані пошкодження. Згідно висновку фізичної особи-підприємця [PERSON] від 28 вересня 2016 р. №11 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER» реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість автомобіля на момент ДТП склала 163500 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля (вартість завданих матеріальних збитків) - 596908 грн. 56 коп. Враховуючи той факт, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, просила стягнути завдані їй матеріальні збитки на суму 163500 грн., що є розміром ринкової вартості пошкодженого автомобіля, який з урахуванням високої вартості ремонту не доцільно відновлювати. Провадження у кримінальній справі відносно [PERSON], у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було закрито, у зв'язку із смертю обвинуваченого, тобто з нереабілітуючих підстав, виходячи з чого він є винним у вчиненні ДТП. В зв'язку з тим, що [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер, просить стягнути збитки з його дружини, як спадкоємиці першої черги, за законом після смерті чоловіка. Крім того, [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність в приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія (далі ПрАТ СК"Україна"). Оскільки дане товариство є страховиком, а [PERSON] є спадкоємцем, вони несуть відповідальність перед позивачем за завдану шкоду. В зв'язку з чим, просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку 50000 грн. відшкодування майнової шкоди, завданої знищенням автомобіля, та стягнути з [PERSON] майнову шкоду, в сумі 113500,00 грн., завданої знищенням автомобіля, які не покриті полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ухвали суду від 12 квітня 2017 року за заявою [PERSON] його залучено до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, відповідно до свого позову він просив стягнути на свою користь в солідарному порядку з ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн., в подальшому збільшив позовні вимоги та, окрім моральної шкоди, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду, пов'язану з лікуванням, в сумі 2899 грн. В обґрунтування позову вказував, що внаслідок ДТП, що відбулася 19 жовтня 2015 року з вини [PERSON] він отримав тілесні ушкодження, а саме відкритий перелом лівої стегнової кістки, перелом лівої ключиці зі зміщенням. Розмір завданої [PERSON] шкоди, пов'язаної з лікуванням, складає 34197 грн. 70 коп. Під час вказаного ДТП та після нього він пережив сильний фізичний біль, завданий відкритим переломом стегна та переломом ключиці. Зазначене супроводжувалось шоковим станом після тяжкого ДТП, а також його душевними переживаннями у зв'язку із болем, занепокоєнням чи зможе він повноцінно ходити після отриманої травми стегна, а також чи вистачить йому коштів на термінове лікування. Крім того, завдані травми безслідно не минуть, у зв'язку із чим йому болісно усвідомлювати, що їх наслідки він відчуватиме до кінця життя. Крім того йому присвоєно третю групу інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК, він і на сьогоднішній день має проблеми з ходьбою, оскільки нога у травмованих місцях болить. Враховуючи вищевикладене, він оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка має бути відшкодована відповідачами в солідарному порядку. Крім того він має право на страхове відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на дату настання страхового випадку, згідно із положеннями статті 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 1378 грн. х 12 = 16536 грн. За повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) задоволено його вимоги про відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням, а також щодо відшкодування пов'язаної із стійкою втратою працездатності у загальному розмірі 47834грн. 70 коп. Оскільки [PERSON] вважав, що виплатою у розмірі 47834 грн. 70 коп. МТСБУ повністю відшкодувало майнову шкоду, то не заявляв про відшкодування цієї шкоди у позовній заяві. Крім того, згідно повідомлення МТСБУ, йому здійснено страхову виплату із гарантійних внесків ПрАТ «СК «Україна» у розмірі 31298 грн. 70 коп. на лікування та 16536 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності. Таким чином, після часткової виплати страхового відшкодування непогашеними залишаються збитки у розмірі 2899 грн. шкоди, пов'язаної з лікуванням та 15000 грн. завданої моральної шкоди, які він і просив стягнути. Також, відповідно до ухвали суду від 12 квітня 2017 року за заявою [PERSON] її залучено до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору. В своєму позові вона просила стягнути на свою користь в солідарному порядку з відповідачів матеріальну шкоду, пов'язану з лікуванням, в сумі 59171 грн. 99 коп. та моральну шкоду в сумі 15000 грн., в подальшому зменшила позовні вимоги та просила стягнути матеріальну шкоду, пов'язану з лікуванням, в сумі 17150 грн. та моральну шкоду в сумі 12899 грн. В обґрунтування позову вказувала, що внаслідок ДТП, що відбулася 19 жовтня 2015 року з вини [PERSON] вона отримала тілесні ушкодження, а саме компресійний перелом хребта, внаслідок чого продовжує лікуватись. Розмір завданої шкоди, пов'язаної з її лікуванням, складає 59171 грн. 99 коп. Також під час вказаного ДТП та після нього вона пережила сильний фізичний біль, завданий компресійним переломом хребта та травмою плечової кістки. Зазначене супроводжувалось шоковим станом після тяжкого ДТП, а також душевними переживаннями, у зв'язку із болем, занепокоєнням чи зможе вона ходити після отриманої травми хребта, а також чи вистачить їй коштів на термінове лікування. Крім того, завдані травми безслідно не минуть, у зв'язку із чим їй болісно усвідомлювати, що їх наслідки вона відчуватиме до кінця життя. Враховуючи вищевикладене, вона оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка має бути відшкодована їй відповідачами в солідарному порядку. Після подачі позову до суду, МТСБУ частково погасило вищезазначену суму збитків, із залишків гарантійних внесків ПрАТ «СК «Україна» у розмірі 42021 грн. 99 коп. витрат на лікування та 2101 грн. моральної шкоди. Відтак, після часткової виплати страхового відшкодування з боку МТСБУ непогашеними залишаються збитки у розмірі 17150 грн. шкоди, пов'язаної з лікуванням та 12899 грн. завданої моральної шкоди, які вона просила стягнути на свою користь в солідарному порядку з відповідачів. В судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Моторне (транспортне) страхове бюро України, в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, причини неявки суд не повідомило. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] не з'явився, від його представника надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі та позов задовольнити. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] не з'явилася, від її представника надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 19 жовтня 2015 року приблизно о 15 год. 50 хвилин на 167 км автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", в Жовтневому районі Миколаївської області, відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «ИЖ 412», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП водій [PERSON] загинув на місці пригоди, [PERSON] та його пасажир- Жукова В,В., отримали тілесні ушкодження. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015150000000292 відносно [PERSON], у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - закрито, на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку зі смертю обвинуваченого. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Таким чином, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите з нереабілітуючих підстав. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Відповідно до статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. 10 квітня 2015 року між ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON]Х. був укладений договір страхування транспортного засобу марки «ИЖ 412», реєстраційний номер [NUMBER] шляхом оформлення полісу № АІ/5594132 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER» реєстраційний номер [NUMBER], якому внаслідок ДТП були завдані пошкодження є позивачка [PERSON] (а.с.5). Згідно висновку фізичної особи-підприємця [PERSON] від 28 вересня 2016 р. №11 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER» реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість автомобіля на момент ДТП склала 163500 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля (вартість завданих матеріальних збитків) - 596908 грн. 56 коп. Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За змістом статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. На підставі викладеного з ПрАТ «СК «Україна» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування майнової шкоди, в сумі 50000 грн., завданої знищенням її автомобіля. За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). [PERSON] помер на місці ДТП - [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка [PERSON] є його дружиною. Згідно положень статті 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до змісту статті 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до повідомлення Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 07 березня 2017 року, згідно алфавітних книг обліку спадкових справ та Спадкового реєстру - спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] Державною нотаріальною конторою не заводилась. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом з [PERSON], тобто прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та є його спадкоємцем. Отже, враховуючи те, що з вини [PERSON] була завдана майнова шкода [PERSON] а його спадкоємиця [PERSON] є правонаступником у відшкодуванні шкоди в межах розміру спадкового майна, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог позивачки про стягнення на її користь з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої знищенням автомобіля в сумі 113500 грн. (163500 - 50000), тобто різниці між фактичним розміром шкоди і страховою сумою (страховим відшкодуванням). Суд вважає, що позов в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 50000 грн. не підлягає солідарному стягненню з обох відповідачів, а тільки з ПрАТ «СК «Україна» відповідно до положень пункту 16 постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 1 березня 2013 року, в якому вказано, що при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що сума страхового відшкодування, яка не перевищує сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовується страховиком. Внаслідок ДТП, яка відбулася 19 жовтня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва (а.с.103, 110 -зворотній бік). [PERSON] у позові вказує, що шкода, пов'язана з лікуванням, складає 34197 грн. 70 коп. [PERSON] у позові вказує, що шкода, пов'язана з лікуванням, складає 59171 грн. 99 коп. Відповідно до повідомлення МТСБУ від 27 квітня 2017 року, ним було здійснено виплату [PERSON] на загальну суму 44123 грн. 09 коп., з яких: 42021 грн. 99 коп. витрати на лікування та 2101 грн. моральної шкоди (а.с.127). Згідно до повідомлення МТСБУ від 27 квітня 2017 року, ним було здійснено виплату [PERSON] на загальну суму 47834 грн. 70 коп., з яких: 31298 грн. 70 коп. витрати на лікування та 16536 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності (а.с.137). Таким чином, після часткової виплати страхового відшкодування, [PERSON], просив стягнути солідарно з обох відповідачів, шкоду, пов'язану з лікуванням в сумі 2899 грн. та 15000 грн. завданої моральної шкоди, а [PERSON] просила стягнути солідарно з обох відповідачів, шкоду, пов'язаної з лікуванням в сумі 17150 грн. та 12899 грн. завданої моральної шкоди. Відповідно до змісту статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно до змісту статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. [PERSON] та [PERSON] просять стягнути шкоду, пов'язану з лікуванням солідарно з обох відповідачів, але солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі. Відповідно до змісту ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У даному випадку шкода завдана діями [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого застрахована. Тобто, відповідальність за завдану шкоду може нести лише один з відповідачів. Враховуючи, що позивачі звернулися до страховика за страховим відшкодуванням, позовні вимоги висувають і до страхового товариства, суд приходить до висновку, що шкоду необхідно стягнути з ПрАТ "СК "Україна", оскільки в даному випадку самі позивачі посилаються на порушення своїх прав невиконанням страховиком своїх обов'язків. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та стягнути тільки з ПрАТ "СК "Україна", а не солідарно з обох відповідачів, шкоду пов'язану з лікуванням в сумі 2899 грн. та задовольнити позов [PERSON] стягнувши з ПрАТ "СК "Україна", а не солідарно з обох відповідачів, шкоду пов'язану з лікуванням в сумі 17150 грн. Що ж стосується заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] про стягнення моральної шкоди в солідарному порядку з ПрАТ СК"Україна" та [PERSON], слід відзначити наступне. Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статтею 1168 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31березня 1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно статті 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до ст. ст. 1230, 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Отже, відсутні правові підстави для стягнення на користь [PERSON] і [PERSON] моральної шкоди з відповідачки [PERSON], в зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в цій частині, не підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON] та стягнути з ПрАТ "СК "Україна" моральну шкоду в сумі 1709 грн. 86 коп. (5 відсотків від 2899 грн.+31298 грн. 70 коп.) та частково задовольнити позов [PERSON] стягнувши з ПрАТ "СК "Україна" моральну шкоду в сумі 857 грн. 50 коп. (тобто 5 відсотків від (17150 грн.+42021 грн. 99 коп.) - 2101 грн.)). Позивачка [PERSON] також просила стягнути з відповідачів, витрати понесені нею на правову допомогу в сумі 5000 грн. та витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі 2500 грн., які не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. На підтвердження витрат пов'язаних з проведенням експертизи, позивачка надала копію квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 2500 грн., сплачені нею фізичній особі - підприємцю [PERSON] Однак, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] надав висновок експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, який не є судовою експертизою. Згідно зі ст. 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані не лише договір про надання правової допомоги, а й документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ , касові чеки тощо), а також розрахунок вказаних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачка надала договір про надання правової допомоги та копію квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 5000 грн. Проте ці документи не можуть вважатися належним та допустимим доказом оплати правової допомоги, оскільки з них не вбачається, за які саме юридичні послуги була проведена оплата. Враховуючи, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка та треті особи, які заявили самостійні вимоги щодо предмету спору, були звільнені від сплати судового збору при поданні своїх позовів до суду, тому його необхідно стягнути з відповідачів на користь держави в розмірі, пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи викладене,

Outcome: partial