Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про відшкодування збитків внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 07 березня 2016року біля 15 год. 40 хв. на регульованому перехресті вулиці Трудової та вулиці Прибузької у місті Хмельницькому відбулось зіткнення між автомобілем «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням позивача рухався по вулиці Трудовій зі сторони вул. Заводської в напрямку до проспекту Миру міста Хмельницького, та автомобілем «БМВ 530», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] рухався по вулиці Прибузька зі сторони ресторану «Собкоф» в напрямку до Старокостянтинівського шосе міста Хмельницького. Власником автомобіля Део Ланос, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позивач же володів та користувався означеним автомобілем за згодою власника на підставі документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.20І6 р. у справі №686/8215/ 16-п, залишеною без змін постановою апеляційного суду Хмельницької області від 06.02.2017 року, провадження у справі про притягнення його, [PERSON] , до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП згідно ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Закриваючи адміністративне провадження відносно нього суди першої та апеляційної інстанцій у справі №686/8215/16-п встановили наступні преюдиційні факти: Факт зіткнення автомобілів "Daewoo", номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та "BMW", номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] на перехресті вулиць Трудова - Прибузька в місті Хмельницькому, підтверджується обома водіями, поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , даними постанови про закриття кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, протоколу огляду місця пригоди, в якому зафіксовані дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів та їх механічні пошкодження, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом з камери зовнішнього спостереження. Разом з тим, із вказаного відеозапису, даних схеми пофазного роз`їзду автомобілів на перехресті вулиць Трудова Прибузька в місті Хмельницькому та циклограми роботи світлофорів на цьому перехресті, вбачається, що [PERSON] здійснив виїзд на перехрестя на дозволений сигнал світлофора (авт. світлофори станом на 07.03.201б року з 14 до 16 год. на цьому перехресті працювали в робочому режимі ). Із фрагменту відеозапису камери спостереження в момент перетину перехрестя водієм [PERSON] діяла друга фаза режиму роботи світлофорів, що підтверджується схемою позафазного роз`їзду та циклограмою роботи світлофорів на даному перехресті, а також поведінкою інших учасників дорожнього руху - автомобілів як зі сторони [ADDRESS] , так і вул. Трудової у м.Хмельницькому. Вказані докази є взаємоузгодженими між собою та доводять, що водій [PERSON] , не порушував п.8.7.3 ПДР». Позивач посилається на те, що вина [PERSON] у вчиненні 07.03.2016 року ДТП встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2017 р. та рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року по справі №686/12923/17, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 13.12.2018року. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Внаслідок ДТП автомобіль «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку склала 60915,0 грн, що підтверджується такими документами: рахунком - фактурою №СФ-0000010 від 03.02.2017 року на суму 58337,0грн., який оплачений згідно видаткової накладної №РН-0000001 від 03.02.2017року на суму 33237,3грн. та акту здачі приймання робіт (надання послуг) від 12.02.2017року на суму 25100,0грн.; квитанцією до прибуткового касового ордера №7 від 13.02.2017року на суму 58337,0грн; дублікатами квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.03.20Іб року №1051767176 та №1051691209 на суму 1728,0грн. - кошти сплачено Хмельницькій філії ДП МВС України за перебування автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , на арешт-майданчику; актом виконаних робіт від 14.03.20Іб року та розрахунковою квитанцією №559141 від 14.03.2016 року на суму 450 грн., а також актом виконаних робіт від 10.06.20І6 року та розрахунковою квитанцією №559173 від 10.06.20І6 року на суму 400 грн. - кошти сплачено фізичній особі - підприємцю [PERSON] за послуги автоевакуатора автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] . Згідно розписки від 03.06.2017 р. позивач повністю сплатив за [PERSON] кошти в сумі 2578,0 грн. (1728 + 450 + 400) для повного відшкодування вартості зазначених послуг за перебування автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , на арешт-майданчику, а також за послуги автоевакуатора для цього ж автомобіля. Згідно рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року по справі №686/12923/17 встановлені наступні преюдиційні факти, що в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказуванню: з ПАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] підлягає стягненню 42 234 грн. 62 коп. страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу запасних частин. Решта понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля (16102 грн. 38 коп.) підлягає стягненню з [PERSON] Матеріали справи не містять достатніх доказів, що 2 578 грн., які [PERSON] сплатив за транспортування автомобіля до спеціального майданчику органу поліції та з нього, знаходженням автомобіля на цьому майданчику, пов`язані з евакуацією транспортного засобу до місця проживання власника чи місця здійснення ремонту та з зберіганням автомобіля на стоянці. Ці витрати не можуть були покладені на ПАТ «СК «Перша» і підлягають стягненню з [PERSON] Всього з [PERSON] на користь [PERSON] слід було б стягнути 18 680 грн. 38 коп. майнової шкоди (16102,38+2578), разом з тим, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині вимог на суму 10 915 грн. є правильним». Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2017 року по справі №686/12923/17 (яке в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 13.12.2018року) із відповідача в межах заявленої позовної вимоги стягнуто лише 10915,0 грн. [PERSON] сплатив позивачу вказану суму коштів лише у січні 2019 року. Тому він вимушено заявляє даний позов про стягнення з Відповідача матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП, у розмірі 7765,38грн (18680,38 - 10915,0), що є різницею між сумою, яка підлягала стягненню із [PERSON] та стягнутою судом із позивача сумою коштів. Окрім цього, в ДТП та після протиправними діями відповідача йому постійно завдається моральна шкода, яка полягає у душевних, фізичних та емоційних стражданнях. Зокрема, спочатку [PERSON] протиправно заперечував свою вину у вчиненні 07.03.2016 року ДТП, оскаржував рішення суду першої інстанції, а він вимушено з березня 2016 року по 06.02.2017 року доводив свою невинуватість у судах по адміністративній справі №686/8215/16-п; Після встановлення вини [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення №686/8215/16-п останній постійно ухилявся від викликів працівників управління патрульної поліції у місті Хмельницькому для розгляду питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом ДТП . У липні 2017році позивач вимушено подав позов у суд до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ДТП; незважаючи на стягнення судом коштів, останній відмовився їх сплачувати. У листопаді 2017 року позивач вимушено звернувся до відділу Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду); Станом на січень 2019 року [PERSON] на неодноразові прохання позивача відмовився добровільно сплатити суму матеріального збитку в розмірі 7765,38 грн., В результаті такої позиції відповідача на декілька років змінився його звичний спосіб життя. Завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінюю в розмірі 5000 грн. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію майнової шкоди (збитків), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 7765,38 грн. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 5 березня 2019 року позовна заява прийнята до судового розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач , представник позивача не прибули, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, просили розглянути справу у їх відсутність, проти заочного розгляду не заперечили. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, направив письмові заперечення. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує про такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 березня 2016року біля 15 год. 40 хв. на регульованому перехресті вулиці Трудової та вулиці Прибузької у місті Хмельницькому відбулось зіткнення між автомобілем «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням [PERSON] рухався по вулиці Трудовій зі сторони вул. Заводської в напрямку до проспекту Миру міста Хмельницького, та автомобілем «БМВ 530», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] рухався по вулиці Прибузька зі сторони ресторану «Собкоф» в напрямку до Старокостянтинівського шосе міста Хмельницького. Власником автомобіля Део Ланос, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позивач же володів та користувався означеним автомобілем за згодою власника на підставі документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4 відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.20І6 р. у справі №686/8215/ 16-п, залишеною без змін постановою апеляційного суду Хмельницької області від 06.02.2017 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП згідно ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що закриваючи адміністративне провадження відносно [PERSON] суди першої та апеляційної інстанцій у справі №686/8215/16-п встановили наступні преюдиційні факти: Факт зіткнення автомобілів "Daewoo", номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та "BMW", номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] на перехресті вулиць Трудова - Прибузька в місті Хмельницькому, підтверджується обома водіями, поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , даними постанови про закриття кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, протоколу огляду місця пригоди, в якому зафіксовані дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів та їх механічні пошкодження, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом з камери зовнішнього спостереження. Разом з тим, із вказаного відеозапису, даних схеми пофазного роз`їзду автомобілів на перехресті вулиць Трудова Прибузька в місті Хмельницькому та циклограми роботи світлофорів на вказаному перехресті, вбачається, що [PERSON] здійснив виїзд на перехрестя на дозволений сигнал світлофора (авт. світлофори станом на 07.03.201б року з 14 до 16 год. на цьому перехресті працювали в робочому режимі ). Із фрагменту відеозапису камери спостереження в момент перетину перехрестя водієм [PERSON] діяла друга фаза режиму роботи світлофорів, що підтверджується схемою позафазного роз`їзду та циклограмою роботи світлофорів на даному перехресті, а також поведінкою інших учасників дорожнього руху - автомобілів як зі сторони [ADDRESS] , так і вул. Трудової у м.Хмельницькому. Вказані докази є взаємоузгодженими між собою та доводять, що водій [PERSON] , не порушував п.8.7.3 ПДР. Судом встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні 07.03.2016 року ДТП встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2017 р. та рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року по справі №686/12923/17, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 13.12.2018року. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Внаслідок ДТП автомобіль «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку склала 60915,0 грн, що підтверджується: рахунком - фактурою №СФ-0000010 від 03.02.2017 року на суму 58337,0грн., який оплачений згідно видаткової накладної №РН-0000001 від 03.02.2017року на суму 33237,3грн. та акту здачі приймання робіт (надання послуг) від 12.02.2017року на суму 25100,0грн.; квитанцією до прибуткового касового ордера №7 від 13.02.2017року на суму 58337,0грн; дублікатами квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» від 14.03.20Іб року №1051767176 та №1051691209 на суму 1728,0грн. - кошти сплачено Хмельницькій філії ДП МВС України за перебування автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , на арешт-майданчику; актом виконаних робіт від 14.03.20Іб року та розрахунковою квитанцією №559141 від 14.03.2016 року на суму 450 грн., а також актом виконаних робіт від 10.06.20І6 року та розрахунковою квитанцією №559173 від 10.06.20І6 року на суму 400 грн. - кошти сплачено фізичній особі - підприємцю [PERSON] за послуги автоевакуатора автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] . Згідно розписки від 03.06.2017 р. [PERSON] повністю сплатив за [PERSON] кошти в сумі 2578,0 грн. (1728 + 450 + 400) для повного відшкодування вартості зазначених послуг за перебування автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] , на арешт-майданчику, а також за послуги автоевакуатора для цього ж автомобіля. Згідно рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року по справі №686/12923/17 встановлені наступні преюдиційні факти, що в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказуванню: з ПАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] підлягає стягненню 42 234 грн. 62 коп. страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу запасних частин. Решта понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля (16102 грн. 38 коп.) підлягає стягненню з [PERSON] Матеріали справи не містять достатніх доказів, що 2 578 грн., які [PERSON] сплатив за транспортування автомобіля до спеціального майданчику органу поліції та з нього, знаходженням автомобіля на цьому майданчику, пов`язані з евакуацією транспортного засобу до місця проживання власника чи місця здійснення ремонту та з зберіганням автомобіля на стоянці. Ці витрати не можуть були покладені на ПАТ «СК «Перша» і підлягають стягненню з [PERSON] З [PERSON] на користь [PERSON] слід було б стягнути 18 680 грн. 38 коп. майнової шкоди (16102,38+2578), разом з тим, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині вимог на суму 10 915 грн. є правильним. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2017 року по справі №686/12923/17 (яке в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 13.12.2018року) із відповідача в межах заявленої позовної вимоги стягнуто лише 10915,0 грн. [PERSON] сплатив [PERSON] \~ вказану суму коштів лише у січні 2019 року. Баранов [PERSON] В заявляє позов про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП, у сумі 7765,38грн (18680,38 - 10915,0), що є різницею між сумою, яка підлягала стягненню із [PERSON] та стягнутою судом із позивача сумою коштів. Суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних, фізичних та емоційних стражданнях. Зокрема, спочатку [PERSON] заперечував свою вину у вчиненні 07.03.2016 року ДТП, оскаржував рішення суду першої інстанції, а [PERSON] з березня 2016 року по 06.02.2017 року доводив свою невинуватість у судах по адміністративній справі №686/8215/16-п; Після встановлення вини [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення №686/8215/16-п останній постійно ухилявся від викликів працівників управління патрульної поліції у місті Хмельницькому для розгляду питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом ДТП . У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до відділу Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду); Станом на січень 2019 року [PERSON] на неодноразові прохання позивача відмовився добровільно сплатити суму матеріального збитку в розмірі 7765,38 грн., Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд приходить до висновку що слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію майнової шкоди (збитків), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 7765,38 грн. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного Кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Суд приходить до висновку, що на користь із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 2500 грн. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial