Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до Відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту і виключення з акту опису й арешту майна, посилаючись на те, що Відповідно до укладеного договору № 04м/2011 від 12.04.2011 року [PERSON] 12.04.2011 року отримав кредит у розмірі 283345,00 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ -ПРИВАТБАНК» і Відповідач 12.04.2011 року уклали договір іпотеки № ДІ І-04м/2011. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 105,50, житловою площею 81,60 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 14 січня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок загальною площею 105,50 , житловою площею 81,60 та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». 01 листопада 2013 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції Вдовиченко Н.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON]. 20 березня 2015 року державним виконавцем Вдовиченко Н.О. відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції в ході здійснення виконавчого провадження по стягненню заборгованості на користь [PERSON] був складений акт опису і арешту майна, згідно з яким було описано і накладено арешт на будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS]. ПАТ КБ "ПриватБанк" не погоджується з вказаною постановою та актом опису й арешту майна вважає їх протиправними з підстав того що, вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" мають вищий пріоритет, так як договір іпотеки укладено 12.04.2011 року, а арешт був накладений 01.11.2013 року, та по-друге, станом на 23.03.2015 року заборгованість по вищевказаному кредитному договору [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не погашена і становить 262931,46 грн. Таким чином, державний виконавець не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд звільнити майно [PERSON] з-під арешту і виключити з акту опису й арешту майна. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник Відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції Вдовиченко Н.О., в судовому засіданні, щодо вирішення спору покладалась на розсуд суду. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання до суду не з'явився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладеного договір № 04м/2011 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 283345,00 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ -ПРИВАТБАНК» і Відповідач 12.04.2011 року уклали договір іпотеки № ДІ І-04м/2011. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 105,50, житловою площею 81,60 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 14 січня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до виконавчого провадження №40486289 від 01 листопада 2013 року було накладено арешт на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON]. 20 березня 2015 року державним виконавцем Вдовиченко Н.О. відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції в ході здійснення виконавчого провадження по стягненню заборгованості на користь [PERSON] був складений акт опису і арешту майна, згідно з яким було описано і накладено арешт на будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS]. Відповідно до 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: · виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; · коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю. Відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладання договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» відчуження предмету іпотеки здійснюється виключно на підставі згоди іпотекодержателя. ПАТ КБ «ПриватБанк» такої згоди не давав. Пунктом 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у незавершеного виконавчого провадженнях арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved