Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 10.11.2017 року по 21.06.2019 року він тимчасово виконував обов`язки директора ДП МОУ «Білоцерківський військ торг», з 22.06.2019 року по 12.08.2019 року працював на посаді першого заступника директора ДП МОУ «Білоцерківський військ торг». Позивач вважає, що при проведенні службового розслідування щодо нарахування та виплати заробітної плати тво директору [PERSON] , отримані неправомірні висновки щодо неврахування періоду роботи з 10.11.2017 року по 14.06.2018 року тво директора підприємства та безпідставності отримання заробітної плати за цей період, оскільки з 10.11.2017 року по 14.06.2018 року він хоч і перебував у штаті Концерну «Військторгсервіс» на посаді інженера з охорони праці адміністративно-господарчого відділу, однак фактично в цей період тимчасово виконував обов`язки директора ДП МОУ «Білоцерківський військ торг». Крім того, наказом Генерального директора Концерну «Військторгсервіс» від 14.11.2017 року №208-а було припинено табелювання [PERSON] на посаді інженера з охорони праці адміністративно-господарюючого відділу та нарахування заробітної плати. Зазначає, що працюючи на посаді тво директора ДП МОУ «Білоцерківський військ торг» з 10.11.2017 року по 21.06.2019 року він отримував заробітну плату, передбачену штатним розкладом підприємства. Зазначає, що заборгованість з не виплаченої позивачу заробітної плати на день його звільнення становить 41522,22 грн. та на день звернення до суду відповідач не здійснив виплату коштів, а тому просив стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" заборгованість по заробітній платі в розмірі 41522,22 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 серпня 2019 року по день прийняття рішення судом. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2020 року первісний позов було задоволено частково. Суд ухвалив: стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг" на користь [PERSON] , [INFO] , заборгованість по заробітній платі в сумі 41 522,22 грн.; стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг" на користь держави судовий збір в розмірі 1 681,60 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 18.09.2020 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №357/2602/20 за позовом [PERSON] до Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг", третя особа: Концерн "Військторгсервіс" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Заява мотивована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2020 року позов було задоволено частково. Проте, в резолютивній частині рішення судом не вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 50 000 грн. 00 коп. Суд не вбачав необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч. 4ст. 270 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява позивача [PERSON] про постановлення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг", третя особа: Концерн "Військторгсервіс" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Вказаний перелік підстав, визначений ст. 270 ЦПК України є вичерпним. З аналізу наведеної норми вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. У даній справі, вирішуючи позов [PERSON] до Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг", третя особа: Концерн "Військторгсервіс" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, в рішенні Білоцерківського міськрайонного суду від 15 вересня 2020 року не вирішено питання щодо стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військторг" на користь [PERSON] 50 000 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке підлягало задоволенню. Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Разом із тим, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про допущення до негайного виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне вирішити таке питання з власної ініціативи. Враховуючи викладене, суд вважає, що є підстави для застосування положень п.1, 4 ч.1 ст.270 ЦПК України та ухвалення у даній цивільній справі додаткового рішення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved