Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просить просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 58 088 грн. 64 коп. та 1600 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], однак, неналежним чином проводять оплату наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 01 липня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 58 088 грн. 64 коп., з яких: 25 963 грн. 16 коп. - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2014 по 28.02.2017 р., 25 602 грн. 05 коп. - інфляція на суму боргу за вказаний період, 2 338 грн. 82 коп. - 3% річних на суму боргу за вказаний період; 3 884 грн. 36 коп. - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2017 по 30.06.2017 р., 261 грн. 30 коп. - інфляція на суму боргу за вказаний період, 38 грн. 95 коп. - 3 % річних за вказаний період. На неодноразові попередження в добровільному порядку сплатити борг відповідачі не реагують, в зв'язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідачі не є членами житлово-комунального кооперативу №215 та на них не поширюються правила Статуту та законодавства про кооперацію, між сторонами не укладено відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг, та не дотримано вимог законодавства в частині укладення договору із споживачем, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а відтак, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності. Представник третьої особи Львівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду письмові пояснення, у який позов підтримав та просить розглядати справу у відсутності представника Львівської міської ради. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що приміщення [ADDRESS] зареєстроване як нежитлове приміщення та належить відповідачам на праві спільної часткової власності по ? кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 23.11.2015 року та [NUMBER] від 23.11.2015 року. Як вбачається із довідки №10 виданої ЖБК № 215 від 17.03.2017 року у вказаній квартирі зареєстрованих осіб немає. Відповідно до п. 1 статутних положень позивача, ЖБК №215 організований з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Згідно ч.ч. 3-5 ст. 137 Житлового кодексу Української РСР, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР. Питання діяльності житлово-будівельних кооперативів регулюється Житловим кодексом Української РСР та Постановою ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985 № 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу». ЖБК організовані з метою забезпечення житлом членів кооперативу та їхніх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). Водночас питання діяльності обслуговуючих житлово-будівельних кооперативів регулюється Цивільним кодексом України, Законом України «Про кооперацію». Відповідно до статті 1 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Як вбачається із змісту позову обставинами, якими позивач обгрунтовує вимоги є забезпечення відповідача житлово-комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у восьмиповерховому житловому будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом. Згідно п.2 типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20 травня 2009р. № 529 та змін, внесених Постановою КМУ від 01.06.2011 р. № 869, виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Проте, розрахунок не містить жодного обгрунтування в частині здійснених нарахувань щодо того на підставі якого тарифу, яким рішенням органу місцевого самоврядування затвердженого він здійснений, структури такого тарифу, періодичності та строків надання послуг, крім того, такі здійснюні як на квартиру, в той час як вказане приміщення зареєстроване як нежитлове. Відповідно преамбули Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (24 червня 2004 року N 1875-IV із змінами і доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст.1 Закону терміни вживаються в такому значенні: виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послуг; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Частиною 2 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Частиною 6 вказаної статті встановлено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Частина 1 цієї статті встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.3 ст.20 цього Закону споживач зобов'язаний, серед іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону N 1875-IV управитель має право укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст.21 Закону на виконавця покладено обов'язок підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Отже, в разі якщо згідно з цивільно-правовими угодами управитель є виконавцем у сфері надання житлово-комунальних послуг Закон зобов'язує його підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009р. "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Однак, матеріали справи не містять доказів, що підтверджували б укладення договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем (позивачем) та споживачем послуг (відповідачами). Представником позивача не підтверджено жодних обставин щодо виконання обов»язку підготовки та укладення договору із відповідачами, відтак, судом встановлено відсутність врегулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачами шляхом укладання відповідного договору. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин, якими обгрунтовані позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.11, 16, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 68, 137 Житлового кодексу, ст.ст. 1, 7, 13, 19, 20, 21, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1,11, 12, 13 Закону України «Про кооперацію», ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та

Outcome: dismissed