Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з тих підстав, що як стверджує 01.09.2009 року її було прийнято на роботу до КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" на посаду тренера-викладача з веслування на байдарках та каное. В подальшому вона влаштувалась на роботу до Комунального закладу "Вінницька обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з веслування імені Юлії Рябчинської". Натомість в КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" вона була переведена на роботу за сумісництвом. Наказом від 21.05.2018 року вона була звільнена відповідачем із займаної посади 31.05.2018 року у зв`язку з прийняттям працівника, який не є сумісником згідно зі ст.ст. 7, 43-1 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затверджених спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.1993 року. На її переконання її звільнення відбулось з порушенням норм трудового законодавства, а відтак є незаконним. За таких обставин вона має бути поновлена на роботі в КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" на посаді тренера-викладача з веслування на байдарках і каное з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стаття 43-1 КЗпП України, на яку послався відповідач в оскаржуваному наказі про звільнення, має ряд підстав для звільнення, тому не зрозуміло, яка саме з них стала підставою для її звільнення. Також в оскаржуваному наказі відповідач як на правову підставу для звільнення вказав ст. 7 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій. Стаття 7 КЗпП України не містить такої підстави звільнення, як прийняття на роботу працівника, який не є сумісником, а Положення про умови роботи за сумісництвом праціників державних підприємств, установ і організацій поширюється лише на державні підприємства, установи і організації, яким відповідач не є, а тому такі норми не можуть застосовуватись у спірних правовідносинах. Отже, її звільнення з підстав не передбачених законом свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення її порушених прав. Оскільки її було звільнено із займаної посади незаконно, вона підлягає поновленню на роботі з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Її заробітна плата у квітні - травні 2018 року склала 4483,20 грн. При цьому у квітні 2018 року було 19 робочих днів, а у квітні - 21. Отже у вказаному періоді було всього 40 робочих днів. Таким чином її середньоденна заробітна плата за квітень - травень 2018 року становить 112 грн. 8 коп. Період вимушеного прогулу з 01.06.2018 року по 25.07.2018 року становить 38 календарних днів. Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 4259 грн. 4 коп. Зазначені дані будуть нею уточнені після отримання від відповідача відповідної довідки про нараховану та виплачену заробітну плату. Просить визнати незаконним та скасувати наказ КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" від 21.05.2018 року № 12 про звільнення її з посади тренера-викладача з веслування на байдарках і каное на підставі ст.ст. 7, 43-1 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій; поновити її на посаді тренера-викладача з веслування на байдарках і каное КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" з 01.06.2018 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2018 року по день ухвалення рішення суду з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на посаді тренера-викладача з веслування на байдарках і каное КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову заперечує з наступних підстав. Позов подано з порушенням строку на звернення до суду, який передбачено ст. 233 КЗпП України. Останній день строку на звернення до суду з даним позовом 29.06.2018 року, а позов було подано 25.07.2018 року, тобто через 19 днів після хвороби позивача. Обставини, на які посилається позивачка в якості поважних з метою поновлення строку на звернення до суду, є сумнівними. Позивачка, перебуваючи на постійному місці роботи у комунальному закладі "Вінницька обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з веслування імені Юлії Рябчинської", мала б оформити листок тимчасової непрацездатності. Виписка з медичної картки амбулаторного хворого викликає сумніви щодо її хвороби. Крім того, позивачка не надала виписку з журналу амбулаторних відвідувань хворими медичного закладу, що підтверджує її звернення до медичного закладу. Підставою звільнення у наказі є ст. 43-1 КЗпП України. Поновлення позивачки на посаді є неможливим по причині її хвороби (інвалідності), що унеможливлює перебування її на посаді за станом здоров`я. У судовому засіданні представник позивача адвокат Пинзар О.Г. позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, обґрунтувала позов тими ж підставами, що зазначені в позовній заяві і додала, що фактично між позивачкою та відповідачем спору не має, а існує різне трактування Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій і, на думку позивача, це Положення стосується виключно працівників державних підприємств, установ і організацій, тому відповідач, який не відноситься до державних підприємств, а являється комунальним підприємством не мав права ним користуватись при звільненні з роботи позивачки. Представники відповідача Струтинський М.Ю. , Рижавський С.С. проти позову заперечують і пояснили, що дійсно між позивачем та відповідачем існує різне трактування вищезазначеного Положення і на думку відповідача воно могло бути застосоване при вирішення питання про звільнення позивача з роботи, оскільки розповсюджується не тільки на працівників державних підприємств, а, на їх думку, також розповсюджується і на працівників комунальних підприємств. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює в КЗ "Вінницька обласна спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з веслування імені Юлії Рябчинської" тренером-викладачем з веслування на байдарках і каное з 2012 року по теперішній час, що підтверджується довідкою комунального закладу № 58 від 16.07.2018 року та характеристикою цього ж комунального закладу. Наказом директора Комунальної організації "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" № 26 від 01.09.2009 року прийнято на посаду тренера-викладача з веслування на байдарках і каное на 0,5 ставки [PERSON] з 01.09.2009 року. Наказом директора Комунальної організації "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" № 12 від 21.05.2018 року [PERSON] тренера-викладача з веслування на байдарках і каное за сумісництвом було звільнено з роботи 31.05.2018 року у зв`язку з прийняттям працівника, який не є сумісником згідно ст.ст. 7, 43-1 КЗпП України, пункту 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43. Позивачка [PERSON] відмовилась від ознайомлення, отримання та засвідчення своїм підписом ознайомлення з вищезазначеним наказом про звільнення, що підтверджується актом КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" від 29.05.2018 року. Перед винесенням наказу про звільнення, директором КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" було винесено наказ про переведення № 5 від 14.03.2018 року, відповідно до якого на виконання ст. 81 глави 13 "Загальні положення", ст. 87 глави 14 "Видатки, що здійснюються з Державного бюджету України", ст. 119 "Нецільове використання бюджетних коштів" Бюджетного кодексу України, перевести тренера-викладача [PERSON] з відділення веслування на байдарках та каное спортивної школи, яка знаходиться на території Джулинської територіальної громади на веслувальну базу в м. Бершадь з 01.04.2018 року. Від підпису вищезазначеного наказу на переведення позивачка [PERSON] також відмовилась, що підтверджується актом про відмову від підписання наказу № 5 від 14.03.2018 року. Наказом директора КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" № 11 від 21.05.2018 року прийнято на роботу на посаду тренера-викладача з веслування на байдарках і каное на 0,5 ставки за основним місцем роботи [PERSON] . Як вбачається з наказу про звільнення № 12 від 21.05.2018 року, юридичними підставами для звільнення позивача з роботи стали: -ст. 7 КЗпП України; - пункт 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, - ст. 43-1 КЗпП України. Статтею 7 КЗпП України передбачено, що особливостi регулювання працi осiб, якi працюють у районах з особливими природними географiчними i геологiчними умовами та умовами пiдвищеного ризику для здоров`я, тимчасових i сезонних працiвникiв, а також працiвникiв, якi працюють у фiзичних осiб за трудовими договорами, додатковi (крiм передбачених у статтях 37 i 41 цього Кодексу) пiдстави для припинення трудового договору деяких категорiй працiвникiв за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та iн.) встановлюються законодавством. Дана стаття Кодексу передбачає можливість встановлення особливостей регулювання праці з урахуванням специфіки організації виробництва і праці залежно від умов її здійснення. Пунктом 3 ч.1 ст.43-1 КЗпП України передбачено, що розiрвання трудового договору з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспiлкової органiзацiї (профспiлкового представника) допускається у випадках: звiльнення з сумiщуваної роботи у звязку з прийняттям на роботу iншого працiвника, який не є сумiсником. Кодексом законів про працю України не передбачено прямої норми, яка б передбачала звільнення працівника з роботи за сумісництвом як то прийняття на цю ж посаду іншого працівника на постійній основі, але наприклад пунктом 3 ч.1 ст.43-1 КЗпП передбачено, що таке звільнення може бути проведене без згоди виборного органу первинної профспiлкової органiзацiї. Таким чином, в даному випадку за відсутності у трудовому законодавстві прямої норми для звільнення позивача з роботи у зв`язку з прийняттям на цю ж посаду іншого працівника на постійній основі, відповідач, у відповідності зі ст.7 КЗпП України міг застосувати п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, яким передбачено, що звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв`язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги. Позивач як у своєму позові, так і її представник у судовому засіданні стверджували, що, на їх думку, відповідач не мав права застосовувати п.8 вищеназваного Положення, оскільки воно стосується працівників державних підприємств, а КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" являється не державним, а є комунальним підприємством. Суд не може погодитись з даною позицією позивача та її представника і вважає такі твердження помилковими, оскільки у зв`язку з виникненням раніше аналогічних спорів та з метою їх розв`язання Міністерство праці та соціальної політики України у своєму листі від 16.09.2010 року № 294/13/116-10 "Про сумісництво посадових осіб державних і комунальних установ та соціальні гарантії інвалідів" надало роз`яснення, що робота за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій регулюється постановою Кабінету Міністрів України "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 3 квітня 1993 року N 245 і Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року N 43. На час прийняття і дії цих нормативно-правових актів відповідно до Закону України "Про власність" до державної власності відносились загальнодержавна власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Зазначені нормативно-правові акти врегульовували питання роботи працівників на умовах сумісництва як на державних (комунальних) підприємствах, так і в державних (комунальних) установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Незважаючи на втрату чинності Закону України "Про власність" (Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007 р N 997), зазначені нормативно-правові акти врегульовують питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Отже, дія зазначеної постанови поширюється не тільки на державні, а і на комунальні підприємства, установи і організації. Крім того, цим же Листом було надано роз`яснення, що керівники комунальних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники не мають права працювати за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності). Міністерство праці та соціальної політики України за фахом своєї діяльності має право на надання роз`яснень з приводу розв`язання тих чи інших трудових спорів і суди, при винесені рішень, повинні враховувати такі роз`яснення. Таким чином, з даних роз`яснень чітко вбачається, що вищевказане Положення, відповідно до п.8 якого позивач була звільнена з роботи також повинно застосовуватись і до працівників комунальних підприємств. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем КО "Бершадська районна дитячо-юнацька спортивна школа "Ровесник" при звільненні позивача [PERSON] з роботи за сумісництвом у зв`язку з прийняттям на цю ж посаду іншого працівника на постійне місце роботи, були дотримані всі норми як трудового законодавства України, так і інші нормативні акти, тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. Оскільки вимоги позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні якої суд дійшов висновку щодо відмови, тому вимога в частині стягнення середнього заробітку задоволенню теж не підлягає. На підставі ст.ст. 7, 43-1 КЗпП України, п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43,

Outcome: dismissed