Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач ПАТ «Юнівес» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2015 року між ПрАТ "СК ЮНІВЕС» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АЕ/7034379 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля Тайота, реєстраційний номер [NUMBER] . 26.08.2016 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю забезпеченого ТЗ під керуванням відповідача та автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2016 року відповідача визнано винним в настанні ДТП. Власник пошкодженого автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] звернулася до ПрАТ «СК ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначену подію було визнано страховою, про що було складено страховий акт № ГО-3348/ЦО від 16.01.2017 року та розрахована сума страхового відшкодування, яка становить 17 464 грн. 02 коп. Даний розмір страхового відшкодування ПрАТ "СК "Юнівес" виплатило власнику автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] . Однак, відповідач всупереч вимогам п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " не повідомив протягом трьох днів ПрАТ "СК "ЮНІВЕС» про настання ДТП за його участю, а тому у Позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Юнівес" 17 464 грн. 02 коп. завданої майнової шкоди та понесені судові витрати по оплаті судового збору. 07.03.2019 року від відповідача у справі до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 20.11.2018 року. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином про день та час розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява подана представником позивача в якій він просить проводити судовий розгляд без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 73). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи без її участі, а також просила відмовити в задоволенні позовних вимог. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 23.02.2018 року призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. Заочним рішенням суду від 20.11.2018 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 17464.02 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 20.05.2019 року заочне рішення суду від 20.11.2018 року скасовано, призначено справу до розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 10.09.2015 року між ПрАТ "СК ЮНІВЕС» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АЕ/7034379 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля Тайота, реєстраційний номер [NUMBER] . 26.08.2016 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю забезпеченого ТЗ під керуванням відповідача та автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2016 року відповідача визнано винним в настанні ДТП. Власник пошкодженого автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] звернулася до ПрАТ «СК ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначену подію було визнано страховою, про що було складено страховий акт № ГО-3348/ЦО від 16.01.2017 року та розрахована сума страхового відшкодування, яка становить 17 464 грн. 02 коп. Даний розмір страхового відшкодування ПрАТ "СК "Юнівес" виплатило власнику автомобіля Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER] . Однак, відповідач всупереч вимогам п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " не повідомив протягом трьох днів ПрАТ "СК "ЮНІВЕС» про настання ДТП за його участю, а тому у Позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " (далі Закон № 1961-ІV), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.33.1ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Однак, постановою від 16 вересня 2015 року у справі N 6-284цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію щодо стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Так, у постанові по вищезазначеній справі Верховний Суд України зазначив що відповідно до підпункту "ґ " підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування "зміну статтю 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення; страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ". Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту "ґ " підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. 14 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 752/9895/15-ц (ЄДРСРУ № 72243521) підтвердив раніше сформовану правову позицію стосовно відповідальності водія у разі неповідомлення страховика про настання страхового випадку (ДТП). В даній справі факт настання 26.08.2016 року страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed