Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У серпні 2019 року позивач приватне підприємство "Шериф-ГБР" (далі - ПП "Шериф-ГБР") звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати за послуги охорони, компенсацію вартості обладнання, яке не було повернуто замовником, стягнення неустойки, втрат від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Свої позовні вимоги ПП "Шериф-ГБР" обґрунтовувало тим, що 17 серпня 2016 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання послуг з охорони квартири № 2904 / КВ , згідно з яким позивач прийняв під охорону на пункт централізованого спостереження квартиру [ADDRESS] . Проте [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе за договором про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за надані послуги з охорони, допустив заборгованість з її сплати у сумі 11040,00 грн. З цих підстав позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги охорони у сумі 11040,00 грн, компенсацію вартості обладнання, переданого замовнику, у розмірі 2646,00 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 4857,31 грн, штраф за несвоєчасне повернення обладнання у сумі 202,98 грн, втрати від інфляції у сумі 1556,31 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 476,14 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ПП "Шериф-ГБР" до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Особливості та порядок провадження охоронної діяльності визначені Законом України "Про охоронну діяльність". Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охоронну діяльність" встановлено, що охоронна діяльність - надання послуг з охорони власності та громадян. Охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охоронну діяльність" суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з охорони об`єкта, який за правовою природою є договором про надання послуг охорони. До зобов`язань, що виникають та існують на підставі договору охорони застосовуються відповідні положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" ЦК України та глави 66 "Зберігання" ЦК України, одним із спеціальних видів якого згідно з параграфом 3 цієї глави є договір охорони. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ч. 2 ст. 901 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Отже, договір охорони за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах на виконавця (охоронця) покладено обов`язок надавати послугу з охорони об`єкта, який йому переданий під охорону та надано право на одержання відповідної щомісячної плати, тоді як замовник як володілець такого майна, у свою чергу, зобов`язаний сплачувати виконавцю (охоронцю) обумовлену щомісячну плату за надані послуги і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Вказаний договір посідає окреме місце серед інших видів договорів передбачених цивільним законодавством. Специфічність природи договору охорони, враховуючи його віднесення до одного з видів договорів послуг, полягає в особливості об`єкта договору, яким є послуги нематеріального характеру, що нерозривно пов`язані з особистістю виконавця результат діяльності якого (надання послуг) немає оречевленого (матеріального) змісту, оскільки сама послуга споживається у процесі її надання. Визначальною ознакою при наданні послуг є сама діяльність виконавця, оскільки при послугах продається не сам результат, а дії які до нього призвели так як в силу самого характеру послуги досягнення результату виконавцем не гарантується. Законодавець презюмує оплатність договору охорони, залишаючи при цьому за сторонами право погодити розмір відповідної плати, яка проводиться за фактично надані послуги якщо сторони не домовились про інше. 17 серпня 2016 року між ПП "Шериф-ГБР" (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір про надання послуг з охорони квартири № 2904 / КВ , за умовами якого виконавець зобов`язався прийняти під охорону на пункт централізованого спостереження квартиру [ADDRESS] (а. с. 7-8). Охорона об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом технічних засобів охорони - сигналізації та негайного виїзду групи мобільного реагування при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причини спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на об`єкт охорони для наступної передачі їх правоохоронним органам (п. 1.2 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ). Замовник [PERSON] взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати за послуги охорони у розмірі 230,00 грн щомісячно (п. 7.1 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ). Оплата за договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться щомісячно у термін перших п`ятнадцяти календарних днів місяця, в якому надають послуги (п. 7.2 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ). У разі невиконання замовником п. 7.2 договору вартість послуг виконавця автоматично збільшується на 50% від суми, передбаченої п. 7.1 договору (пп. 7.2.1 п. 7.2 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ ПП "Шериф-ГБР" передало замовнику обладнання - ППК "Лунь" вартістю 2646,00 грн та прийняло під охорону квартиру [ADDRESS] . Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за послуги охорони, допустив заборгованість з їх оплати у сумі 11040,00 грн. У зв`язку з цим договір було розірвано 31 травня 2019 року. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зважаючи на викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість з оплати за послуги охорони у сумі 11040,00 грн. Також відповідно до п. 9.2 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ стягненню з [PERSON] підлягає компенсація вартості переданого йому ПП "Шериф-ГБР" обладнання у сумі 2646,00 грн, яку відповідач не повернув після розірвання договору. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з пп. 4.1.1 п. 4.1 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ за несвоєчасну оплату або неналежне виконання своїх обов`язків щодо оплати наданих виконавцем послуг замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день на суму невиконаних зобов`язань. Пеня за прострочення замовником строків виконання своїх зобов`язань за договором складає 4857,31 грн та підлягає стягненню з відповідача. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 договору про надання послуг з охорони квартири від 17 серпня 2016 року №2904/КВ за несвоєчасне повернення замовником обладнання виконавцю, яке вказане у п. 9.2 договору, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення і закінчуючи днем фактичного повернення. Зважаючи на те, що штраф за приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України не може нараховуватись за кожен день прострочення виконання зобов`язання, суд відмовляє у його стягненні. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають втрати позивача від інфляції у сумі 1556,31 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 476,14 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ПП "Шериф-ГБР" заборгованість за надані послуги охорони у сумі 11040,00 грн, компенсацію вартості неповернутого обладнання у розмірі 2646,00 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань за договором у сумі 4857,31 грн, втрати від інфляції у сумі 1556,31 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 476,14 грн Згідно з ст. 141 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь ПП "Шериф-ГБР" судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1902,23 грн (20575,76 грн (11040,00 грн + 2646,00 грн + 4857,31 грн + 1556,31 грн + 476,14 грн) / 20778,74 грн х 1921,00 грн = 1902,23грн).

Outcome: partial