Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].), в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 06.09.2012 року з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 30.02.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04.09.2012 року. У шлюбі у неї з відповідачем народилась донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.09.2012 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини- [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина потребує більших матеріальних витрат, оскільки отримала інвалідність. Після нейрохірургічного лікування дитина повинна проходити обстеження, продовжувати лікування медикаментозно. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у підготовче судове засідання не з'явилась. Через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у підготовче судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати справу за його відсутності. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у зв'язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 03.02.2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04.09.2012 року та після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 8). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області 05.07.2007 року (а.с. 7). Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.09.2012 року (справа № 2006/1333/2012) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Відповідно до медичного висновку КЗОЗ «Валківська центральна районна лікарня» № 6/865 від 31.05.2017 року, [PERSON] має захворювання - астроцитома лівої гемісфери мозочку. Стан після нейрохірургічного лікування 26.12.2016 року. Правобічний геміпарез, підкірковий синдром, атактичний синдром (а.с. 20). Також, вказане захворювання дитини - [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи консультативними висновками нейрохірурга, протоколами МРТ-досліджень, згідно яких дитина потребує продовження лікування, загального масажу, санаторно-курортного лікування (а.с. 13-19). Згідно довідки Виконавчого комітету Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області № 42 від 25.05.2018 року, [PERSON] працює директором будинку культури Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області та загальна сума дохуду за пів року становить 21566,48 грн. (а.с. 10). У відповідності до довідки Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-115/365 від 16.04.2018 року, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, розмір якої за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно становить 8712,00 грн. (а.с. 11). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції декларує, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, призначений рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.09.2012 року розмір аліментів на даний час не відповідає потребам дитини. У відповідності до роз'яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, суд враховуючи матеріальне становище сторін, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial