Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пирятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в обґрунтування якого вказала, що на виконанні державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління перебуває виконавче провадження № 59505280 з примусового виконання наказу №904/8729/16, виданого господарським судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з [PERSON] та ТОВ «Приват-Фінансист» на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом. 17.07.2019 постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти на всі відкриті рахунки, які належать боржнику та на всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови. В зв`язку з чим було накладено арешт на кошти позивача, що знаходяться на поточному рахунку [NUMBER] у ТВБВ №1001/079 філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Пирятин, який відкрито на ім`я позивача для переказу коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги (субсидію) та розрахункових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] у ХОД АТ «РайфайзенБанк Аваль», відкриті для перерахування аліментів на утримання її неповнолітнього сина [PERSON] . Позивач звернулася до відділу ДВС з проханням зняти накладений арешт, але їй було відмовлено по тій причині, що відсутні підстави для зняття арешту, так як позивач добровільно не відшкодувала борг. З таким рішенням державного виконавця позивач не згідна, оскільки арешт накладений на рахунки, що мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Довідки про призначення указаних рахунків були подані до відділу ДВС, проте після цього арешт з рахунків знятий не був. Внаслідок цього позивач позбавлена можливості перераховувати кошти на відшкодування витрат до організацій, які надають житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. Накладення арешту на рахунки, на які надходять аліменти на утримання неповнолітнього сина позивача, є перешкодою у їх використанні в інтересах дитини для належної організації життєдіяльності останньої. На підставі вищевикладеного позивач змушена звернутися до суду та просить скасувати арешт з коштів боржника, що знаходяться на поточному рахунку [NUMBER] у ТВБВ №1001/079 філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Пирятин, який відкрито на ім`я позивача для переказу коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги (субсидію) та розрахункових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] у ХОД АТ «РайфайзенБанк Аваль», відкриті для перерахування аліментів на утримання її неповнолітнього сина [PERSON] . 11.10.2019 до Пирятинського районного суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в обґрунтування якого представник відповідача вказує, що перелік коштів, які не підлягають арештувизначено Законом України «Про виконавче провадження» . Повідомлень від банку про цільове призначення рахунку, на які державним виконавцем накладено арешт, та відповідно повернень постанов про арешт коштів без виконання, від банківських установ не надходило. Враховуючи викладене, при винесенні постанови про арешт коштів боржника державний виконавець діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Крім того, Пирятинський РВ ДВС ГТУ юстиції у Полтавській області є неналежним відповідачем у справі, оскільки спірні відносини у позивача виникли із особами, що є стягувачами у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на кошти боржника. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, у своїх поясненнях зазначив, що позивач є боржником по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з 2012 року ухиляється від його сплати, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунків, на які накладено арешт. Вважає, що у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з коштів боржника. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, підтримала позов [PERSON] в частині зняття арешту з рахунку, на який надходять кошти як аліменти на утримання її неповнолітнього сина, оскільки арешт цих рахунків є перешкодою у використанні цих коштів за призначенням та порушує законні права та інтереси дитини. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у поясненнях, направлених на адресу суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. У Пирятинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № 59505280, де позивач є боржником, з примусового виконання наказу №904/8729/16, виданого господарським судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з [PERSON] та ТОВ «Приват-Фінансист» на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом та вимог Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області по сплаті боргу №Ф 11У від 12.02.2013, №Ф 11 У від 07.05.2013 та Рішення №849 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату єдиного внеску від 29.12.2013, на загальну суму 25 349,17 грн (а.с.6). 17 липня 2019 року в межах виконавчого провадження державним виконавцем Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ціко В.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, які належать боржнику та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми витрат виконавчого провадження в розмірі 28291,07 грн. (а.с.7). Відповідно до вказаної постанови арешт був накладений на кошти, що знаходяться на поточному рахунку [NUMBER] , відкритому у ТВБВ №1001/079 філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Пирятин на ім`я позивача для переказу коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги (субсидію) (а.с.8,16,17) та розрахункових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] у ХОД АТ «РайфайзенБанк Аваль», відкриті для перерахування аліментів на утримання неповнолітнього сина позивача [PERSON] (а.с.9,18, 28). Відповідно до ч.1ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Отже, у вищевказаній статті врегульовані питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним з батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти мають використовуватися за цільовим призначенням. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреб у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей. У ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.10 ч.1 ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом. Таким чином, аліменти, одержані на дитину мають цільове призначення в інтересах дитини, тому на них не може бути звернено стягнення. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду №682/690/16-ц від 14 березня 2018 р. Внаслідок накладення державним виконавцем арешту на кошти, що належать боржнику [PERSON] та містяться на розрахункових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] у ХОД АТ «РайфайзенБанк Аваль», її дитина позбавлена права брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, та спрямуванні їх на забезпечення першочергових потреб, зокрема в харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні тощо. Тому суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає неповнолітній дитині позивача у повному обсязі реалізувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Пунктом 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Частиною 5 цієї статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Зі змісту позову вбачається, що державний виконавець відмовляється зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку [NUMBER] у ТВБВ №1001/079 філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Пирятин, який відкрито на ім`я позивача для переказу коштів на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги (субсидію), щой має спеціальний режим використання. Таким чином, на думку суду, накладення арешту на рахунок боржника [PERSON] , відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України», на який останній нараховують соціальні виплати, не відповідає вимогам закону. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що з наданої позивачем виписки по картці та довідки неможливо встановити призначення цього рахунку, оскільки вона лише містить назву соціальна картка, що не виключає надходжень на цю картку й інших видів грошових переказів. При цьому вбачається, що ПАТ «Державний ощадний банк України» листом повідомив державного виконавця про цільове призначення зазначеного рахунку, проте арешт зазначеного рахунку не скасовано. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рахунок на який накладено арешт, має спеціальний режим використання, а на виплати які надходять на даний рахунок, не може бути звернено стягнення, у зв"язку з чим позов в цій частині також підлягає до задоволення. Також суд не бере до уваги доводи відповідача Пирятинського РВ ДВС в частині, що відділ ДВС є неналежним відповідачем, оскільки саме діями останніх, а не стягувачів порушено право позивача на отримання соціальних виплат та виплат на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок бюджетних асигнувань Пирятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved