Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення 3502,62 доларів США, що еквівалентно 27996,45 грн. кредитної заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та позичальником [PERSON] і його поручителем [PERSON], було укладено договір «Автопакет» №28/АП/2008/25-840 про надання позичальнику кредиту в розмірі 18 000,00 доларів США для придбання транспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 03.09.2013 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника [PERSON], відповідач [PERSON] виступила як поручитель за порушення зобов'язання боржником. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору, у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 15.11.2013 року складає 3502,62 доларів США, що еквівалентно 27996,45 грн., з яких основний борг становить 2582,8 доларів США, що еквівалентно 20644,32 грн., відсотки - 506,82 доларів США, що еквівалентно 4051,02 грн., пеня за порушення строку сплати аннуітентного платежу - 413,00 доларів США, що еквівалентно 3301,11 грн. Звернення банку до відповідачів з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, не принесли жодного результату, тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.09.2008 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] як позичальником, [PERSON] як поручителем, було укладено договір "Автопакет" №28/АП/2008/25-840, згідно з яким позичальник [PERSON] отримав для придбання транспортного засобу грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування в сумі 18 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 03.09.2013 року (а.с. 6-9). На підставі Закону України "Про акціонерні товариства" найменування юридичної особи Відкрите акціонерне товариство комерційний банк "Надра" змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра". Відповідно до п. 1.2. Статуту ПАТ КБ «Надра», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ КБ «Надра» (а.с. 17-19). Банк виконав свої зобов'язання за договором "Автопакет" №28/АП/2008/25-840 у повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 18 000,00 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером №650 від 03.09.2008 року (а.с. 13). Відповідно до п. 4.3.3. договору "Автопакет" №28/АП/2008/25-840 від 03.09.2008 року, позичальник зобов'язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2.2.1., 2.2.2 цього договору, згідно з якими позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 423,00 доларів США. Згідно п. 3.2. договору "Автопакет" №28/АП/2008/25-840 від 03.09.2008 року, поручитель, яким згідно умов цього договору є відповідач [PERSON], відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо. З матеріалів справи видно, що станом на 15.11.2013 року заборгованість позичальника [PERSON] за вказаним вище кредитним договором становить 3502,62 доларів США, що еквівалентно 27 996,45 грн. з яких: 2582,8 доларів США, що еквівалентно 20 644,32 грн. - основний борг; 506,82 доларів США, що еквівалентно 4051,02 грн. - відсотки; 413,00 доларів США, що еквівалентно 3301,11 грн. - пеня (а.с. 14-16). На адресу відповідачів банком надсилалися досудові вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором ( а.с. 10-12). Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань позичальник [PERSON] заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом не повернув. В ході розгляду даної справи судом оголошувалася перерва за клопотанням представника відповідача [PERSON] для мирного врегулювання даного спору між банком та позичальником, проте представник відповідача [PERSON] після цього до суду не з'явився, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Представник позивача повідомила, що ні позичальник, ні його представник, ні поручитель до банку не зверталися для мирного вирішення спору. Тому за клопотанням представника позивача суд розглянув справу по суті, оскільки представник відповідача в минулому судовому засіданні надав пояснення по суті справи. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на день розгляду справи судом заборгованість перед банком не погашена, тому 2582,8 доларів США, що еквівалентно 20 644,32 грн. основного боргу і 506,82 доларів США, що еквівалентно 4051,02 грн. відсотків підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. У зв'язку з простроченням позичальником строків сплати кредиту та відсотків, на підставі розділу 5 договору кредиту і ст. ст. 549, 611 ЦК України, банком було нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочки платежу. Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України. Частина 3 статті 551 ЦК України дозволяє за рішенням суду зменшити розмір неустойки за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Дана норма не передбачає випадків, за яких суд може повністю відмовити у стягненні пені. За тих обставин, коли розмір заборгованості відповідачів по пені - 413,00 доларів США, не перевищує розміру заборгованості з основного боргу - 2582,8 доларів США, свої зобов'язання по кредитному договору відповідачі не виконують, тому зменшення розміру неустойки, а тим більше звільнення від її сплати є незаконним та неприпустимим. Тому суд прийшов до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 413,00 доларів США пені. Таким чином, до стягнення підлягає: 2582,8 доларів США, що еквівалентно 20 644,32 грн. - основний борг; 506,82 доларів США, що еквівалентно 4051,02 грн. - відсотки; 413,00 доларів США, що еквівалентно 3301,11 грн. - пеня. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 280,00 грн. слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved