Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, державний виконавець Новомиргородського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шерстюк Яна Русланівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову позивач зазначила, що в другій декаді квітня 2021 року позивач, [PERSON] , отримав від державного виконавця Новомиргородського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шерстюк Яни Русланівни постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №65040918) від 06.04.2021р., винесену при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про стягнення з позивача на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" боргу у сумі 38336,40 гривень та стягнення з боржника 3833,64 гривні виконавчого збору. Позивач стверджує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону: оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі боргового документу - договору позики, який нотаріально не посвідчений, тобто з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника; без перевірки факту завчасної поінформованості боржника про існування заборгованості та її розміру; без перевірки безспірності заборгованості та доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень; з порушенням строку позовної давності, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Посилаючись на викладене позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, який зареєстрований в реєстрі за №3473 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованості за кредитним договором 324712 від 14 грудня 2017 року у розмірі 38336,40 грн. та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без їхньої участі та наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2021 року. Про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2021 року будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала. Третя особа, державний виконавець Новомиргородського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шерстюк Яна Русланівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2021 року будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики №324712, що підтверджується його копією, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1200 грн. на строк 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику до 13 січня 2018 року та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Зі змісту договору позики також вбачається, що договір під час його укладення нотаріально не посвідчувався. 01 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3473, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором № 324712 від 14 грудня 2017 року, у розмірі 37436,40 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1200,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 36236,40; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00 грн. Окрім цього, за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати - 900,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 38336,40 грн. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 14 грудня 2017 року по 02 березня 2020 року. 06 квітня 2021 року постановою державного виконавця Новомиргородського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шерстюк Я. Р. відкрито виконавче провадження ВП №65040918 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Будь-яких доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та достатніх для вчинення виконавчого напису, відповідач не надав. При цьому сам договір укладений в електронній формі, тобто без підпису позивача та нотаріально не посвідчений. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Зважаючи на те, що спірний виконавчий напис вчинений на підставі боргового документу - договору позики, укладеного за допомогою Веб-сайту позикодавця та використання електронного цифрового підпису, який нотаріально не посвідчений, отже вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому даний виконавчий напис вчинений з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис №3473 від 01 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Саме такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статі 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. У постанові від 02.07.2019 року в справі №916/3006/17 (провадження №12-278гс18) Велика Палата Верховного суду зробила висновок, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначено в оскаржуваному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період 14 грудня 2017 року по 02 березня 2020 року. ТОВ "ВЕЛЛФІН" звернулося з заявою про відкриття виконавчого провадження до виконавчої служби лише 22 березня 2021 року, тобто з дня виникнення права вимоги (з 14 січня 2018р.) до 22 березня 2021 року минуло більше ніж три роки. Разом із тим, відповідно до договору позики №324712 від 14 грудня 2017 року строк позики за цим договором складає 30 днів, тобто до 13 січня 2018 року. Отже, право вимоги про повернення позики виникло 14 січня 2018 року, і саме з цієї дати почався відлік строку позовної давності, який закінчився 14 січня 2021 року. При цьому виконавчий напис було вчинено 01 березня 2021 року, тобто на час вчинення виконавчого напису пройшло більше трьох років з дня виникнення у стягувача права примусового стягнення боргу за кредитним договором. Отже виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст.88 Закону України «Про нотаріат». За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню також і з цих підстав. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved