Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання дій неправомірними, стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення моральної шкоди, який неодноразово змінював, збільшуючи розмір позовних вимог. В обґрунтування позову зазначає, що 04.03.2013р. між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н, шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 6100,00 гривень на кредитну картку "Універсальна", номер картки [NUMBER]. Згодом, 24 травня 2014 року кредитний ліміт було збільшено до 8000,00 гривень. Станом на кінець дня 09 червня 2014 року залишок по платіжній картці становив (-) 7998,95 гривень, тобто, у користуванні позивача перебували кредитні кошти в межах кредитного ліміту. Згідно умов кредитного договору, наступною датою погашення кредиту було 25.06.2014в. Однак, 10 червня 2014 року відповідачем без згоди позивача здійснив безпідставне списання на свою користь з кредитної картки позивача суми грошових коштів в розмірі 128222,92 гривень. В якості підстави для здійснення цієї операції у виписці з карткового рахунку зазначено: "СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ СОГЛАСНО СЗ 6814970 ПЕРЕВОД (ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ)". Згодом, 30 червня 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 340,61 гривень як проценти за користування кредитним лімітом, а також 2137,03 гривень - проценти за овердрафт. 31 липня 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 212,52 гривень як проценти за користування кредитним лімітом, а також 3367,61 гривень як проценти за овердрафт. 31 серпня 2014 року було списано з платіжної картки 390,97 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 19,07 гривень проценти за прострочений кредит, 266,05 гривень - проценти за овердрафт, а також 6197,39 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 30 вересня 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 440,08 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 49,16 гривень - проценти за прострочений кредит, 130,22 гривень - проценти за овердрафт, а також 8414,18 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 31 жовтня 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 440,95 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 79,70 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 9193,64 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 30 листопада 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 413,06 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 110,56 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 9159,83 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 31 грудня 2014 року відповідачем було списано з платіжної картки 425,57 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 152,36 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 10014,13 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 31 січня 2015 року відповідачем було списано з платіжної картки 426,12 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 191,89 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 10614,31 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 28 лютого 2015 року відповідачем було списано з платіжної картки 384,89 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 211,65 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 10161,70 гривень - проценти за прострочений овердрафт. 31 березня 2015 року відповідачем було списано з платіжної картки 423,90 гривень - проценти за користування кредитним лімітом, 277,72 гривень - проценти за прострочений кредит, а також 11859,49 гривень - проценти за прострочений овердрафт. Як свідчить виписка з рахунку Картки "Універсальна", сформована 06.04.2015 року, загальна сума видаткових операцій за платіжною карткою за період з 09.06.2014р. по 31.03.2015р. складає всього 215794,28 гривень, з яких відповідачем без згоди позивача та безпідставно було здійснено списання на свою користь з платіжної картки суми грошових коштів у загальному розмірі 214829,28 гривень. Поряд з картковим рахунком [NUMBER] (картка "Універсальна"), банком після реєстрації позивача 24.10.2011р. була емітована на ім'я позивача віртуальна картка (картковий рахунок [NUMBER]), яка використовувалася позивачем у роботі із платіжним пристроєм (програмно-технічним комплексом самообслуговування web-інтерфейсом Liqpay). За допомогою платіжного пристрою web-інтерфейсу Liqpay, використовуючи спеціальні платіжні засоби (платіжну картку [NUMBER]) а також платіжну картку "Універсальна" [NUMBER], позивач мав змогу здійснювати операції по руху грошових коштів на власних рахунках шляхом їх зарахування на рахунок отримувача, що являється переказом грошей в розумінні пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Банком 10.06.2014 року було здійснено списання грошових коштів з карткового рахунку [NUMBER] у сумі 128222,92 гривень, які були миттєво зараховані на картковий рахунок позивача [NUMBER]. Підставою для здійснення вказаної операції стала службова записка №6814970. Після цього, 11.06.2014 року банком були виконані 40 платежів на загальну суму 128222,92 грн. з карткового рахунку [NUMBER] на користь третіх осіб. Такі дії відповідача позивач вважає такими, що суперечать вимогам статей 1066, 1071, 1072 Цивільного кодексу України, статей 20-22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також пунктів 1.4, 1.6 та 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 року №22 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976). Позивач у даному випадку не виступав ініціатором переказу суми коштів в розмірі 128222,92 грн. з рахунку картки "Універсальна" [NUMBER] на картковий рахунок [NUMBER], оскільки ні відповідного платіжного доручення, ні відповідного розрахункового чека позивачем до банку не було подано, як це передбачено п 21.1 ст.21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Пункт 1.1.3.1.6 Умов та правил встановлює право банку, що має від клієнта відповідне доручення, здійснювати списання коштів з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплаті клієнтом на користь банку згідно умов договору або на користь інших осіб згідно умов договорів із ними, у разі настання термінів таких платежів. При цьому право банку на списання коштів обмежується встановленим лімітом на відповідному рахунку. Лише за умови дотримання всіх перелічених вимог банк має право оформити меморіальний ордер на списання коштів з рахунку клієнта. Станом на 10.06.2014 року, коли відбулось списання суми 128222,92 гривень, у позивача не було простроченої заборгованості за договором, у його користуванні перебувала сума кредитних коштів в розмірі 7998,95 гривень, яка мала бути повернена у повному обсязі (або її частина згідно Умов та правил) у строк до 25.06.2014 року. Інші грошові зобов'язання по інших договорах із відповідачем (в тому числі за картковим рахунком [NUMBER]) також були відсутні на той момент. Передбачені статтями 20-22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" підстави для ініціювання зазначених 40 переказів грошових коштів на загальну суму 128222,92 грн. з карткового рахунку [NUMBER] відсутні. Виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу Liqpay, єдиною законною підставою для здійснення вказаних переказів з ініціативи позивача має бути сформований позивачем та направлений відповідачеві розрахунковий документ (виключно платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у затвердженій Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті формі (додаток №2). Втім, жодного платіжного доручення мною не формувалось та відповідно не могло бути направлено банку до виконання. Таким чином, внаслідок неправомірних дій банку, 10.06.2014 року на картковому рахунку картки "Універсальна" [NUMBER] фактично виник овердрафт у сумі 128222,92 грн., на який банком здійснюється нарахування сум процентів та штрафних санкцій. Оскільки перевищення встановленого ліміту по картковому рахунку картки "Універсальна" [NUMBER] відбулось з ініціативи та внаслідок неправомірних дій банку, це виключає застосування п.1.1.1.58 Умов та правил, внаслідок чого нарахування банком процентів та штрафних санкцій на суму перевищення встановленого ліміту не має під собою жодного правового обґрунтування. Неодноразові звернення позивача до спеціалістів служби онлайн-підтримки та до голови правління ПАТ КБ "Приватбанк" із вимогою про роз'яснення законних причин та підстав для здійснення списання сум коштів з рахунку без попереднього розпорядження свого результату не дали, вимога про повернення на картковий рахунок картки "Універсальна" [NUMBER] безпідставно списаної банком суми була також залишена без задоволення (лист від 05.09.2014р. №20.1.0.0.0/7-20140725/2538). Вважає, що Банком порушено вимоги ст.ст. 55, 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки банки зобов'язані докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів з клієнтом, а також вказувати інформацію про перелік послуг, їх ціну та іншу інформацію, в тому числі про вразливість програмного забезпечення банку. В даному випадку Банк не забезпечив надійну роботу свого платіжного пристрою web-інтерфейсу Liqpay, в результаті чого стався збій, чим порушив п.6. ч.1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів". Внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у моєму житті, а саме: щоденні думки про можливість стягнення відповідачем необґрунтованої заборгованості, страх можливого позбавлення свого майна в процесі примусового стягнення, негативні переживання та почуття приниження під час численних телефонних розмов із працівниками банку, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, побоювання щодо свого матеріального стану. Через тривалу внутрішню емоційну напругу позивач не може якісно виконувати свою роботу та нормально здійснювати свою підприємницьку діяльність, яка являється єдиним на сьогоднішній день джерелом доходів його сім'ї. Перелічені фактори у своїй сукупності завдали позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 100000,00 гривень. З наведених підстав, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, позивач просить суд визнати незаконними дії ПАТ КБ "Приватбанк" щодо списання грошових коштів в сумі 214829,28 гривень з карткового рахунку картки "Універсальна" [NUMBER].Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" суму безпідставно списаних грошових коштів в розмірі 214829,28 гривень шляхом зарахування стягнутої суми на картковий рахунок картки "Універсальна" [NUMBER]. Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити к повному обсязі з наведених вище підстав. Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ "Приватбанк" вказує, що [PERSON] заволодівши грошовими коштами банку на суму 128222,92 грн., вчинив незаконні дії, які підпадають під ознаки кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, як шахрайство, скориставшись технічною помилкою в роботі web-інтерфейсу Liqpay як схемою для власного незаконного збагачення в період з 17.03.2014р. по 22.04.2014р., проводячи платежі і переказуючи собі кошти на кредитну картку в проміжку відправлення платежів мерчанту. Згідно умов договору, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, які проводяться в підрозділах банку, через засоби самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених чинними Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг власник зобов'язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідальність за операції, що здійснюються з картками, несе держатель картки. Згідно ст. 33.3 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведення незаконних операцій з компонентами платіжних систем. При цьому банк, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. За жодних умов Банк не несе відповідальності перед клієнтом за будь-які непрямі, побічні або випадкові збитки, Законом України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" не передбачено відшкодування банком моральної шкоди за порушення банком зобов'язань, передбачених ст. 1073 ЦК України. З наведених підстав просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Крім того, ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,наголошуючи ще раз, що предметом спору є не безпідставне списання 10.06.2014р. банком коштів у сумі 128222,92 грн. з кредитної картки [PERSON], а предметом спору є незаконні дії [PERSON], які підпадають під ознаки кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, як шахрайство. В обґрунтування зустрічного позову вказує, що [PERSON] здійснював переказ коштів (платежі) за допомогою систем дистанційного обслуговування з використанням одночасно старої та нової версії web-інтерфейсу Liqpay (торговельна марка банку, унікальний веб-інтерфейс для введення реквізитів платежу в мережі Інтернет та ініціювання переказу грошових коштів). ПАТ КБ "Приватбанк" є оператором, який приймає на себе зобов'язання здійснювати прийом/переказ грошових коштів від клієнта за допомогою web-інтерфейсу Liqpay. 04.03.2013р. [PERSON] отримав в Приватбанку та провів активізацію кредитної картки [NUMBER], а перед цим підписав 19.07.2011р. анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, уклавши з Приватбанком таким чином договір про надання банківських послуг. Таким чином, юридичною підставою для роботи клієнта ([PERSON]) за допомогою систем дистанційного обслуговування з використання web-інтерфейсу Liqpay і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. Крім того, [PERSON] 24.10.2011р. зареєструвався в web-інтерфейсі Liqpay, використання якого регламентується опублікованою Приватбанком Угодою користувача. Основним фінансовим телефоном [PERSON], що дозволяє проводити банківські операції за системою "з телефону на телефон" або "оплата за допомогою телефону", є номер [NUMBER], до цього телефону підкріплені віртуальні карткові рахунки: [NUMBER] (валюта - українська гривня), [NUMBER] (валюта - долар США). 10.06.2014р. співробітниками Центру електронного бізнесу головного офісу ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі службової записки №6814970 "Про дебетування карт по шахрайським операціям в Liqpay" було здійснено дебетування кредитної карти [NUMBER], що належить [PERSON], на суму 128222,92 грн. Згідно цієї службової записки, співробітниками Центру електронного бізнесу встановлено, що 14.04.2014р. виявлена технічна помилка/збій в старому інтерфейсі Liqpay, клієнти, в тому числі [PERSON] мали можливість створювати платежі на користь великих мерчантів-обмінників і в той же час ці ж самі грошові кошти виводити в новий інтерфейс Liqpay, через те, що банківський переказ/проводка в старому Liqpay йде 1-2 години, а в новому - он-лайн. Відповідно, [PERSON] таким чином отримував кошти двічі. [PERSON] використав технічну помилку як схему для власного незаконного збагачення в період з 17.03.2014р. по 22.04.2014р., проводячи платежі і переказуючи собі кошти на кредитну картку в проміжку відправлення платежів мерчанту. Таким чином відбулося тимчасове блокування аккаунта та дебетування картки [PERSON], тобто списання коштів з картки з аккаунта для погашення заборгованості по платежам, які не пройшли спочатку, але які Банк повинен був здійснити на користь мерчантів-обмінників вже після дебетування кредитної картки 11.06.2014р. на загальну суму 128222,92 грн. [PERSON] таким чином скористався банківськими грошима на суму 128222,92 грн. і тому на цю суму утворився несанкціонований овердрафт. Право банку на списання грошових коштів з рахунку клієнта без його розпорядження можливе відповідно до положень ст. 1071 ЦК України, на підставі рішення суду та у випадках, встановлених договором. Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит. Таким чином, банк виконав сої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі і належним чином. Позичальник [PERSON] в порушення вимог закону та умов договору зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 04.03.2013р. належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014р. має перед банком заборгованість за кредитом у сумі 136221,87 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 31679,18 грн., пені - 250,00 грн., а всього 168151,05 грн. З наведених підстав просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позову та просить задовольнити зустрічний позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 168151,05 грн. [PERSON] проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі. При цьому пояснив, що дійсно, після виникнення спору щодо правомірності списання банком з його рахунку грошових коштів у сумі 128222,92 грн., ним не було здійснено у встановлений договором строк (до 25.06.2014р.) і до теперішнього часу погашення заборгованості за кредитом у сумі 7998,95 грн. (в межах кредитного ліміту), у зв'язку з чим він визнає свій обов'язок щодо повернення банку вказаних грошових коштів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2011р. [PERSON], підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір про надання банківських послуг, який складають його Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами (а.с.33, т.1). ПАТ КБ "Приватбанк" надало суду Пам'ятку клієнта, яка складає разом з іншим укладений з [PERSON] договір (а.с.34, т.1), з якої вбачаються наступні умови договору: кредитка "Універсальна", 30 днів пільгового періоду; розмір кредитного ліміту - не встановлений (встановлюється в індивідуальному порядку і може переглядатися банком в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта);розмір обов'язкового щомісячного платежу 7% від заборгованості; базова процентна ставка на залишок заборгованості (після закінчення пільгового періоду) 3%; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн. за кожним випадком прострочення платежу; процентна ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - відповідає базовій процентній ставці за кредитним лімітом; штраф у разі порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. 04.03.2013р. [PERSON] отримав в Приватбанку та провів активізацію кредитної картки [NUMBER], що визнається сторонами у справі. Як вказує у позовній заяві [PERSON], 04.03.2013р. між ним і ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (кредитна картка "Універсальна" [NUMBER]), зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку на рахунку у пільговий період (до 55 днів) у розмірі 0,01%, після пільгового періоду - 26,4%. При цьому доказів укладання договору про надання банківських послуг на зазначених умовах суду не надано. З виписки по особовому рахунку [NUMBER] вбачається, що 04.03.2013р. мало місце встановлення кредитного ліміту у розмірі 6100,00 грн. і зниження кредитного ліміту до 300,00 грн. (а.с.110 т.1). Станом на 23.05.2014р. сума залишку по платіжній картці становила -6040,00 грн., 24.05.2014р. кредитний ліміт було збільшено до 8000,00 грн. (а.с.131 т.1). Станом на 10.06.2014р. сума залишку по платіжній картці становила -7998,95 грн., тобто в користуванні позичальника перебували кошти в межах встановленого банком кредитного ліміту. Згідно умов кредитного договору, датою погашення кредиту було 25.06.2014р. Між тим, 10.06.2014р. Банк здійснив списання на свою користь з кредитної картки позивача грошових коштів у розмірі 128222,92 грн. В якості підстави для здійснення цієї операції у виписці з карткового рахунку зазначено: "СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ СОГЛАСНО СЗ 6814970 ПЕРЕВОД (ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ)". З урахуванням цього, станом на 10.06.2014р. всього сума залишку по платіжній картці склала -136221,87 грн. (7998,95 грн. + 128222,92 грн.). В подальшому банком щомісяця нараховувалися проценти за прострочений кредит у сумі 7998,95 грн., та проценти за прострочений овердрафт на суму 128222,92 грн., що підтверджується наданими виписками з карткового рахунку [NUMBER]. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і визнаються сторонами. Щодо списання 10.06.2014р. Банком на свою користь з кредитної картки позивача грошових коштів у розмірі 128222,92 грн. судом встановлено наступне. ПАТ КБ "Приватбанк" відповідно до ст. 634 ЦК України публічно пропонує необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг переказу грошових коштів, використовуючи web-інтерфейс Іiqpay, для чого опублікував Угоду користувача (Пользовательское соглашение), (а.с.64-67, т.1). Банк, являючись оператором, приймає на себе зобов'язання здійснювати приймання/переказ грошових коштів від клієнтів за допомогою web-інтерфейсу Іiqpay. Відносини Банку з клієнтом при наданні послуг в web-інтерфейсі Іiqpay регулюються наступними нормативними актами: Законами України "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні", Положенням про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, затвердженим Постановою правління НБУ від 30.04.2010р. №223, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній і іноземній валютах, затвердженою Постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління НБУ від 21.04.2004р. №22, Постановою НБУ від 16.09.2013р. №365. Іiqpay - це торгова марка Банку, унікальний веб-інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок Іiqpay - це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта в web-інтерфейсі Іiqpay. Згідно п. 1.4 цієї Угоди, вона вступає в силу з моменту реєстрації клієнта в web-інтерфейсі Іiqpay. Клієнт вважається зареєстрованим, якщо він хоча б один раз авторизувався на сайті www.Іiqpay.com і виконав транзакцію верифікації (перевірка персональних даних клієнта, при якій запит маршрутизирується за допомогою банку) платіжної карти. Відповідно до розділу 3 Угоди, Банк виконує доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому Банку. Згідно п. 3.2.2 Умов, авторизація на сайтіwww.Іiqpay.comдля клієнтів проходить виключно за допомогою одноразового пароля ОТР. В якості логіна для авторизації використовується номер телефону клієнта в міжнародному форматі, в якості пароля використовується восьмизначний динамічний пароль, який приходить в СМС на зареєстрований номер телефону клієнта. Зобов'язання Банку в рамках Угоди обмежуються прийманням грошових коштів у клієнтів і передачею грошових коштів особам, ким вони призначені. Згідно п. 3.5 Угоди контрагент, на чию адресу клієнт ініціює переказ, вказується клієнтом в дистанційному розпорядженні. Зобов'язання Банку по переказу грошових коштів на користь контрагента вважається виконаним з моменту виконання вказаного розпорядження. Також Банк в рамках Угоди має право призупиняти роботу програмних і/або апаратних засобів, які забезпечують функціонування web-інтерфейсу, при виявленні суттєвих несправностей, помилок і збоїв, а також з метою проведення профілактичних робіт і попередження випадків несанкціонованого доступу до web-інтерфейсу. [PERSON] є користувачем послуги web-інтерфейс Іiqpay, що надається ПАТ КБ "ПриватБанк" з переказу грошових коштів. Сторонами визнається, що телефоном [PERSON], що дозволяє проводити банківські операції за системою "з телефону на телефон" або "оплата за допомогою телефону", є номер [NUMBER], до цього телефону підкріплені віртуальні карткові рахунки: [NUMBER] (валюта - українська гривня), [NUMBER] (валюта - долар США) для використання позивачем у роботі із платіжним пристроєм (програмно-технічним комплексом самообслуговування web-інтерфейсом Liqpay). Списані 10.06.2014р. з карткового рахунку [NUMBER] грошові кошти у сумі 128222,92 грн. (із призначенням платежу "Служебная операция согласно СЗ 6814970 перевод (дебетная часть)) були зараховані на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] (із призначенням платежу "Служебная операция согласно СЗ 6814970 перевод (кредитная часть). Таким чином, був здійснений переказ грошових коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі, ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні"). Наступного дня після списання з карткового рахунку [NUMBER] грошових коштів у сумі 128222,92 грн., 11.06.2014р. банком були взяті в обробку та виконані 40 платежів на загальну суму 128222,92 грн. з карткового рахунку [NUMBER] на користь третіх осіб. Виписка за картковим рахунком/картою [NUMBER] (а.с.91-97) містить 40 операцій від 11.06.2014р. списання з карткового рахунку на загальну суму 128222,92 грн. Дані з програмного комплексу ПАТ КБ "Приватбанк" виписки з адмінпанелей про проведення операцій/платежів з використанням веб-інтерфейсу Liqрay по 40 платежам на загальну суму 128222,92 грн. (а.с.99-108, т.1), не є належними доказами у справі у розумінні ст.57 ЦПК України, оскільки не є фактичними даними, а є лише опосередкованою інформацією, яка також не узгоджуюджується з іншими доказами у їх сукупності. Так, отримувач ТОВ "Діджітал Пеймент сістемс" листом вих. №08 від 13.01.2015р. повідомляє, що за телефоном [PERSON] [NUMBER], карткою/рахунком [NUMBER] було здійснено транзакції/платежі за допомогою платіжного сервісу "Єдиний гаманець", а саме, сорок операцій за період з 04.03.2014р. по 14.04.2014р., із зазначенням Id платежу, номера рахунку, суми, дати та часу зарахування кожної оплати, опису операції - поповнення рахунку №1718583, всього на суму 128222,92 грн. (а.с.46-49, т.2). Між тим, з наданих банком скріншотів виписки з адмінпанелей і виписки по рахунку [NUMBER] та змісту наданого суду представником банку листа-відповіді Мерчанта "Єдиний гаманець" (ТОВ "ДІДЖИТАЛ ПЕЙМЕНТ СІСТЕМС") від 13.01.2015р. вих. №08, вбачається, що ініціювання переказів грошових коштів за спірними 40 платіжними дорученнями відбувалось пізніше на декілька годин, ніж відповідні суми грошових коштів вже були зараховані на рахунок ТОВ "ДІДЖИТАЛ ПЕЙМЕНТ СІСТЕМС", що суперечить змісту ст.ст. 20-22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Згідно відомостей з ЄДР щодо ТОВ "Діджітал Пеймент сістемс" - уповноважена особа представляти підприємство, підписувати договори - [PERSON] (а.с.133-136, т.2) зазначений у платіжних дорученнях рахунок отримувача [NUMBER] належить належить [PERSON] Код отримувача належить не ТОВ "Діджітал Пеймент сістемс", а ПАТ "Імексбанк". Банк у своїх запереченнях посилається на договір ИЭ/LiqPay-1655 від 27.05.2014р., укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" і ПАТ "Імексбанк" в особі ТОВ "Діджітал Пеймент системс", який діє на підставі агентського договору №1608 від 16.08.2010р., онак вказаного договору суду надано не було, а наданий банком документ на аркуші справи 131 (том 2), не відповідає вимогам закону щодо оформлення копій документів і не може вважатися належним доказом. Невідповідність платіжних доручень вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, додатка 8 до цієї Інструкції, є підставою для повернення їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 та пунктом 12.11 глави 12 цієї Інструкції. Банком не надано доказів того, що на телефонний номер [PERSON] [NUMBER] в час здійснення кожного з 40 переказів надходили смс-повідомлення із ОТР-паролем, що мав бути введений для належного підписання електронного розрахункового документу, та доказів того, що відповідний ОТР-пароль вводився [PERSON] на сайті веб-інтерфейсу у час, що зазначений у відповідному платіжному дорученні. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 2, 3 цієї статті, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 3 ст. 1068 передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перераховувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Законута умов укладених між ними договорів. Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 ст. 22 цього Закону. Згідно з ч.2 ст.1071 та ч.1 ст.1072 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, проте, виключно в межах залишку грошовий коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. Згідно з ч.4 ст.26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Як зазначається банком, підставою для списання коштів з карткового рахунку [PERSON] [NUMBER] було договірне списання, що передбачено пунктами 1.1.3.1.2, 1.1.3.1.3 Умов та правил, а також п. 1.1.3.1.6, відповідно до якого клієнт доручає Банку здійснювати списання коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, у разі настання термінів платежів, а також списання коштів з Картрахунку у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах Платіжного ліміту Картрахунку. Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і покупку/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку Клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером. Як зазначає банк, підставою для здійснення 10.06.2014р. списання з рахунку позивача 128222,92 грн., що призвело до виникнення несанкціонованого овердрафту, стала службова операція згідно Службової записки 6814970 "Про дебетування карт по шахрайським операціям в Іiqpay". Службова записка з такими реквізитами Банком суду не надана. Зі змісту службової записки від 11.06.2014р. №Э.24.0.0.0/4-2428 "Про дебетування карт по шахрайським операціям в Liqрay", на яку посилається представник банку (а.с.217 т.1), вбачається, що 14.04.2014р. була виявлена біла пляма в старому інтерфейсі LiqPay. Клієнти мали можливість створювати платежі на користь великих мерчантів-обмінників (56 мерчантів, які користуються старим LiqPay) і в той же час ці ж кошти виводять у новому інтерфейсі LiqPay, оскільки проводка в старому LiqPay становить 1-2 години, а в новому LiqPay - он-лайн. Внаслідок цього кошти вони отримують двічі: - послуга від мерчанта-обмінника (якому зі сторони банку приходить статус "успіх"); - вивід на карту тих коштів, які не дійшли до мерчанта-обмінника. Дебетовані карти по шахрайським операціям в LiqPay згідно додатку 1. Між тим, на звернення [PERSON] про надання пояснень з приводу списання з його рахунку 128222,92 грн., Банк листом від 22.08.2014р. повідомляв, що перевірка даних у архівах і програмних комплексах банку з порушеного ним питання не завершена (а.с.8). Далі, листом від 05.09.2014р. банк повідомив [PERSON] про причини ситуації що сталася, вказуючи, що "впровадження нових технологій обслуговування інколи призводять до невеликих технічних збоїв. Аналіз ситуації, що склалася, показав, що саме у результаті даного збою 14.04.2014р. в старому інтерфейсі LiqPay клієнти мали можливість створювати платежі на користь великих Мерчант-обмінників (це 56 Мерчант які користуються старим LiqPay) і в той же час ці ж кошти виводити в новому інтерфейсі LiqPay, так як проводка в старому LiqPay - 1-2 години, в новому - он-лайн. Відповідно, кошти були отримані двічі" (а.с.9 т.1). Таким чином, з відповіді Банку вбачається, що можливість створювати платежі в старому інтерфейсі LiqPay і в той же час ці ж кошти виводити в новому інтерфейсі LiqPay існувала у результаті збою 14.04.2014р., що сталася з вини банку. Отже, вказані відомості Банку, викладені у листі від 05.09.2014р., суперечать доводам представника банку, що [PERSON] мав можливість і створював платежі в старому інтерфейсі LiqPay і в той же час ці ж кошти виводив в новому інтерфейсі LiqPay, у період з 04.03.2014р. по 14.04.2014р., отримавши таким чином двічі кошти по таким операціям. Крім того, у своїх поясненнях від 19.01.2015р. представник банку вказував інші відомості, зокрема, що технічна можливість для використання одночасно старої і нової версії веб-інтерфейсу LiqPay виникла у період з 12.03.2014р. (а.с.35, т.2). Таким чином, ПАТ КБ "Приватбанк" не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження наявності технічної можливості для використання одночасно старої і нової версії веб-інтерфейсу LiqPay у спірний період з 04.03.2014р. по 14.04.2014р., як і описаної представником банку схеми шахрайства з технічної точки зору. Всі доводи представника банку зводяться до того, що [PERSON] вчинив ряд шахрайських операцій, в результаті яких отримав грошові кошти банку на загальну суму 128222,92 грн. Предметом спору банк визначає не правомірність списання 10.06.2014р. коштів у сумі 128222,92 грн. з кредитної картки [PERSON], а визначає предметом спору незаконні дії [PERSON], які підпадають під ознаки кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, як шахрайство, та спричинення шкоди Банку. Зазначені твердження Банку є наразі безпідставними, оскільки банк до правоохоронних органів з вказаного питання не звертався, у встановленому законом порядку факт скоєння [PERSON] шахрайських дій і спричинення такими діями шкоди не встановлено. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Банком не представлено, а судом не здобуто беззаперечних доказів на підтвердження незаконності дій [PERSON] та спростування його доводів, та на підтвердження правомірності дій банку. Відповідно до ст. 1073 ЦК У країни, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. 1.1.5.24 Умов та павил, у разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку клієнта банк зобов'язується перерахувати (повернути) клієнту списану суму коштів і сплатити клієнту. Згідно п. 1.1.1.58 Умов та Правил, овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку по рахунку або встановленого банком ліміту овердрафту є несанкціонованим овердрафтом. Перевищення встановленого 24.05.2014р. кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. по картковому рахунку картки "Універсальна" [NUMBER] та використання грошових коштів понад встановлений банком ліміт овердрафту, тобто несанкціонований овердрафт, відбулось 10.06.2014р. з ініціативи та внаслідок неправомірних дій банку, а тому правові підстави для застосування п.1.1.1.58 Умов та правил та нарахування банком процентів та штрафних санкцій на суму перевищення встановленого ліміту відсутні. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що діями банку порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом визнання дій банку щодо списання 10.06.2014 року з рахунку позивача коштів у розмірі 128222,92 грн. згідно службової записки 6814970 та всіх нарахованих щодо неї відсотків та пені неправомірними та зобов'язання банку перерахувати безпідставно списані грошові кошти у сумі 128222,92 грн. та нараховані щодо неї відсотки та пеню на рахунок [NUMBER]. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянину внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору, випливають із договірних відносин. Зі змісту договору вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Законом, на який також посилається позивач, не передбачено відшкодування моральної шкоди за даними правовідносинами. З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити. При вирішенні зустрічного позову суд виходить з того, що оскільки судом встановлено неправомірність списання Банком з рахунку [PERSON] грошових коштів у сумі 128222,92 грн., та відповідного нарахування процентів, вимоги позову про стягнення зазначеної суми з [PERSON] як заборгованості по несанкціонованому овердрафту та процентів на несанкціонований овердрафт суд вважає такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим, при вирішенні зустрічного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором суд дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення в частині стягнення заборгованості у сумі 7998,95 грн., яка фактично [PERSON] визнається. При цьому, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, розрахунок процентів здійснено на загальну суму заборгованості за кредитом 136221,87 грн. (яка складається із суми заборгованості по кредиту 7998,95 грн. і суми несанкціонованого овердрафту 128222,92 грн.). Оскільки Банком не надано розрахунку заборгованості за зустрічним позовом, у якому б було відображено суму процентів, які нараховувалися на 7998,95 грн. заборгованості по кредиту, під час розгляду справи представником банку вказана сума також визначена не була, а також у зв'язку з відсутністю детального розрахунку пені у сумі 250,00 грн., у стягненні процентів за користування кредитом кредитними коштами у сумі 7998,95 грн., а також та пені у сумі 250,00 грн. слід відмовити у зв'язку з недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову [PERSON], який був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, стягнення судового збору на користь держави у сумі 243,60 грн. присуджується з ПАТ КБ "Приватбанк". У зв'язку з частковим задоволенням позову ПАТ КБ "Приватбанк", витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк".

Outcome: partial