Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач в заяві від 15 березня 2016 року вказує, що [PERSON] вироком Рівненського районного суду від 15 липня 2015 року засуджений за ч.1 ст. 286 КК України. Вироком суду встановлено, що він 7 травня 2014 року приблизно о 17 годині 10 , керуючи автомобілем [NUMBER], на 140 кілометрі автодороги Городище - Рівне - Старокостянтинів неподалік с. Ремель Рівненського району порушив вимоги пунктів 10.1,12.3 Правил дорожнього руху, намагаючись уникнути зіткнення з перешкодою, яка раптово виникла на дорозі (собака, котра перебігала проїзну частину), не врахував дорожню обстановку, не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду, не впорався з керуванням транспортним засобом, раптово виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем марки ЗАЗ Lanos TF69YO, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який технічної можливості уникнути зіткнення не мав. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] та пасажир автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. Обоє потерпілих перебували на стаціонарному лікуванні Центральної міської лікарні: відповідно 30 ліжко-днів у травматологічному відділенні - [PERSON] та 5 ліжко-днів у нейрохірургічному відділенні - [PERSON] Затрати на лікування потерпілого [PERSON] склали 5 636 гривень, а [PERSON] - 884 гривні 55 копійок, всього в сумі 6 720 гривень 55 копійок. Рівненська міська рада просить суд вказані суми стягнути з відповідача як винуватця ДТП, покликаючись на ст. ст. 1166, 1206 ЦК України та ст. 128 КПК України. В судове засідання Рівненська міська рада надіслала в особі її представника за дорученням [PERSON] заяву, в якій позовні вимоги підтримує, а справу просить розглядати за відсутності представників Рівненської міської ради. Відповідач [PERSON] визнаючи обставини справи, вважає, що за позовом має відповідати Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", з яким він 15 березня 2014 року терміном до 14 березня 2015 року уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9804975). Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши докази з матеріалів цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов Рівненської міської лікарні підлягає до задоволення в повному обсязі. На обгрунтування такого висновку суд зазначає наступне. Винуватість відповідача у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, в результаті якого потерпілі [PERSON] та [PERSON] отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, доведена вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2015 року (а. с. 3-7). Розрахунки витрат Центральної міської лікарні Рівненської міської ради від 3 лютого 2016 року № 1-9/358 у відношенні [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-9) свідчать про розмір понесених витрат на лікування потерпілих за рахунок місцевого бюджету. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. А згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Покликання відповідача [PERSON] на те, що за наявності у нього полісу страхової відповідальності вказані суми Рівненській міській лікарні має відшкодувати страховик - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", не грунтується на законі. Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована , шкоди заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, законодавство не передбачає виплату страхового відшкодування страховиком іншим (третім) особам, а безпосередньо потерпілим, яким спричинено шкоду. Крім цього, ч.1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, зобов'язана особа, яка вчинила злочин. Отже, навіть при наявності у [PERSON] поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 березня 2014 року (а. с. 21) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100 тисяч гривень, та здоров'ю - у розмірі 50 тисяч гривень, який діяв на момент настання ДТП, відшкодування сум спричиненої шкоди страховою компанією лікувальному закладу проведено бути не може. За таких обставин суд стягує з [PERSON] на користь Рівненської міської ради витрати на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] в розмірі 6 720 гривень 55 копійок з покладенням на відповідача у справі судових витрат в розмірі 1378 гривень, від сплати яких при відшкодуванні матеріальних збитків, завданих вчиненням кримінального правопорушення, позивач звільнений по закону - п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved