Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON], Старобільського районного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобов'язання зняти з реєстрації трудовий договір. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 28 жовтня 2013 року вона уклала з ФОП [PERSON] безстроковий трудовий договір, згідно якого позивачка брала на себе обов'язки продавця продовольчих товарів, а Відповідач ФОП [PERSON] брав на себе обов'язки роботодавця. Вказаний трудовий договір був зареєстрований Алчевським міським центром зайнятості за № 12021300552. 1 липня 2014 року, після початку бойових дій, позивачка була вимушена перервати виконання трудових обов'язків згідно вказаного договору та виїхати з території тимчасово непідконтрольної України. Так як, на той час, державна установа - Алчевський міський центр зайнятості не працював на підставі чого позивачка не змогла розірвати трудовий договір у встановлений діючим законодавством спосіб. Відповідач ФОП [PERSON] не бажає добровільно розірвати трудовий договір та зареєструвати це у встановленому законодавством порядок, на підставі чого позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Просить суд розірвати трудовий договір між нею та відповідачем ФОП [PERSON], на підставі ст. 38 КЗпП України який був укладений 28 жовтня 2013 року за № 12021300552, згідно власного бажання з поважних причин з 1 липня 2014 року, зареєстрований у Алчевському міському центрі зайнятості 28 жовтня 2013 року зі зняттям з реєстрації вказаного трудового договору. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач - фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Відповідач по справі - Старобільський районний центр зайнятості в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої присутності, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON], був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою яка використовує найману працю № 12021300552, який був зареєстрований у Алчевському міському центрі зайнятості 28 жовтня 2013 року, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Згідно з цим договором [PERSON] зобов'язана була виконувати функції продавця продовольчих товарів. Вказані обставини підтверджуюся копією трудової книжки позивачки (а.с. 8-9). В даний час позивачка мешкає на території Старобільського району Луганської області, і вона не може потрапити до міста Алчевськ у зв'язку з тим, що даний населений пункт не підконтрольний державі Україна, і там проходять бойові дії. У зв'язку з цим вона не має можливості розірвати укладений трудовий договір, а як наслідок і працевлаштуватися на законних підставах. Суд вважає, що право позивачки [PERSON] на працю, на оплату праці, та здійснення обов'язкових соціальних внесків порушено відповідачем, який не звільняє її у встановленому законом порядку. На підставі ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно із ч. 1, 3 ст. 38 КЗпП України, у тому числі, робітник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередив про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Робітник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного або трудового договору. Згідно із Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою" та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, які виходять з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованому місцю проживання або перебування позивача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій де комісії по трудових спорах не обираються. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного та ч.1 ст.43 Конституції України, ч.1,3 ст. 38, п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП України,

Outcome: approved