overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 31.12.2011 року, в сумі 13401 грн. 80 коп. та судових витрат. Представник позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк" судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій він просив розглядати справу у відсутність представника Банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором б/н від 31.12.2011 року, в сумі 13401 грн. 80 коп. та понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. З наданим позивачем розрахунком заборгованості згоден. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши заяву представника позивача, матеріали справи, розяснивши наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову ПАТ КБ "ПриватБанк" не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст. 526, 554 ч 2, 1050 ч 2, 1054 ч 1 ЦК України, є підстави для стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором б/н від 31.12.2011 року, в сумі 13401 грн. 80 коп., яка складається з:\~ тіла кредиту, в розмірі 5416 грн. 20 коп.;\~ заборгованості по відсоткам за користування кредитом, в розмірі 2128 грн.49 грн.; нарахованої пені, в розмірі 4742,74 грн.; штрафу (фіксованої частини), в розмірі 500 грн.;\~ штрафу (процентної складової), в розмірі 614 грн. 37 коп. Крім того, в силу ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст 7 ЗУ "Про судовий збір"\~ позивачу- ПАТ КБ "ПриватБанк" з державного бюджету слід повернути\~ 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.01.2014 року, в сумі 67333 грн. 27 коп. та судових витрат. Представник позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк" судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій він просив розглядати справу у відсутність представника Банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд спроави за її відсутності, позов визнає у повному обсязі не заперечує проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 16.01.2014 року, в сумі 67333 грн. 27 коп. Дослідивши заяви представника позивача, відповідачки, матеріали справи, розяснивши наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно задовольнити, оскільки відповідачка визнала позов позивача і визнання відповідачкою позову ПАТ КБ "ПриватБанк" не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст. 526, 554 ч 2, 1050 ч 2, 1054 ч 1 ЦК України, є підстави для стягнення з відповідачки на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором б/н від 16.01.2014 року, в сумі 67333 грн. 27 коп., яка складається з:\~заборгованості за кредитом, в розмірі 2794 грн.;\~ заборгованості по відсоткам за користування кредитом, в розмірі 56674,05 грн.; нарахованої пені та комісії, в розмірі 4182,68грн.; штрафу (фіксованої частини), в розмірі 500 грн.;\~ штрафу (процентної складової), в розмірі 3182,54 грн. Крім того, в силу ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст 7 ЗУ "Про судовий збір"\~ позивачу- ПАТ КБ "ПриватБанк" з державного бюджету слід повернути\~ 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року. Після смерті своєї матері заявниця звернулась до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв"язку з тим, що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть записано як [PERSON], а дошлюбне прізвище заявниці записано як Непеїна. З наведених підстав заявниця у своїй заяві просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року є її матір"ю, що необхідно для прийняття спадщини. Заявниця в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність. Представник Овідіопольської селищної ради в судове засідання не з"явився, але також звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 02 вересня 2015 року померла [PERSON] після смерті якої заявниця звернулась до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв"язку з тим, що прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть записано як [PERSON], а дошлюбне прізвище заявниці записано як Непеїна. Але як вбачається з копії свідоцтва про народження ІІІ-ТО № 252760 від 30 травня 1979 року, прізвище заявниці записано російською мовою як "Непеина", а також прізвище її матері записано російською як "Непеина". Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 427103 від 02 вересня 2015 року прізвище матері заявниці записано українською мовою як [PERSON]. Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану серії АМВ 440481 дошлюбне прізвище заявниці записано як Непеїна та після реєстрації шлюбу прізвище змінено на [PERSON]. Згідно з довідкою Овідіопольської селищної ради № 02-07/1118 від 16.10.2015 року разом з [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство на момент її смерті її донька [PERSON] Наявні в матеріалах справи письмові докази не викликають сумніву щодо того, що заявниця [PERSON] є донькою померлої 02.09.2015 року [PERSON], у зв"язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2/484/540/14, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 25.07.2014 року у справі №484/998/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Промінвестбанк" заборгованості за Договором про надання пластикової платіжної картки та виконання розрахунків за операціями з картками № [NUMBER] в сумі 112564 грн. 10 коп. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Господарського суду Одеської області від 20.10.2020 року по справі №916/3803/19, заявника визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 року, з урахуванням ст.ст. 133, 134 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі №916/3803/19 завершено процедуру погашення боргів [PERSON] , звільнено останнього від боргів та закрито провадження у справі. Враховуючи зазначене, у заявника [PERSON] як фізичної особи припинений обов`язок щодо погашення боргу перед ПАТ "Промінвестбанк" за виконавчим листом №2/484/540/14, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 25.07.2014 року у справі №484/998/14-ц. У зв`язку із завершенням процедури погашення боргів та звільнення заявника від боргів, виконавче провадження №55071636 повинно було бути закінчено та відомості відносно нього як боржника мають бути виключені із Єдиного реєстру боржників України. Однак, Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено закінчення виконавчого провадження у зв`язку із неплатоспроможністю боржника, завершення процедури погашення боргів та звільнення від боргів. Звернувшись 12.03.2021 року до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про закінчення вказаного виконавчого провадження, однак відповіді на момент звернення до суду так і не отримав. З відповіді в.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.04.2021 року на звернення заявника від 22.03.2021 року вбачається, що виникле питання рекомендовано вирішити в судовому порядку. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою до відповідача про повернення земельної частки (паю), котра була передана в оренду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.09.2008 року він та ТОВ "Дібрівське", підписали договір про обмін земельної ділянки, що розміщена на контурі № 34 "а" пай [NUMBER] площею 4,62 га на пай [NUMBER] контур № 36 площею 4,62, що належить позивачу. Обмін проводився до 01.01.2014 року терміном на п'ять років. Договір закінчився 01.01.2014 року, але ТОВ "Дібрівське" не повернуло земельну ділянку позивачу в зазначений строк. Просить витребувати у ТОВ «Дібрівське» земельну ділянку [NUMBER] контур № 36 площею 4,62 га та судові витрати по справі покласти на відповідача. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності представника позивача та представника відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2008 року [PERSON] і ТОВ "Дібрівське", підписали договір про обмін земельної ділянки, що розміщена на контурі № 34 "а" пай [NUMBER] площею 4,62 га на пай [NUMBER] контур № 36 площею 4,62 га, що належить позивачу. Обмін проводився до 01.01.2014 року, тобто терміном на п'ять років. Термін дії договору закінчився 01.01.2014 року, але ТОВ "Дібрівське" не повернуло земельну ділянку позивачу в зазначений строк (а.с.5). 28.08.2013 року позивач звернувся до ТОВ "Дібрівське" з листом в якому повідомив, що не дає згоди на заключення нового договору обміну належної йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] земельної ділянки [NUMBER] площею 4,62 га Великомихайлівської сільської ради Дніпропетровської області (а.с.6). Згідно приписів ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, термін дії договору закінчився 01.01.2014 року, тому земельна ділянка позивача [NUMBER] контур № 36 площею 4,62 га підлягає поверненню [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1 273 грн. 60 коп., сплачений останнім при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволений частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], проживає по [ADDRESS], уродженки м. Українськ Донецької області, ІПН [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", МФО 307770, код ЄДРПОУ 14360080, заборгованість за кредитним договором в розмірі 18792 (вісімнадцять тисяч сімсот дев'яносто два) грн. 04 коп. на рахунок 29090829000010 та судовий збір 187 (сто вісімдесят сім) грн.. 92 коп. на рахунок 64994919400001. В іншій частині позовних вимог Публічному акціонерному товариству "АКЦЕНТ-БАНК" відмовити. Решту судового збору в розмірі 415 (чотириста п'ятнадцять) гривень 91 коп. залишити на позивачеві Публічному акціонерному товаристві "АКЦЕНТ-БАНК". Не погодившись із цим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Ухвалою від 19.03.2015 року судді Апеляційного суду Дніпропетровської області Григорченко Е.І. на підставі ч.7 ст. 297 ЦПК України цивільна справа повернута до суду першої інстанції для усунення недоліку судового рішення, а саме вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з мотиву не зазначення у резолютивній частині загальної суми заборгованості та її складових (заборгованість по кредиту, відсоткам). Відповідно до п. 2) ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Частиною 3 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, сторони не з'явилися. Відповідачка подала до суду письмову заяву про розгляд питання про постановлення додаткового рішення без її участі. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. Згідно з мотивувальною частиною рішення суд, постановлючи рішення по суті позовних вимог, вважав за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 9396,02 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 11,13 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6033,32 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2851,57 грн., а всього стягнути 18792,04 грн., в іншій частині позовних вимог позивачу відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що 16 січня 2018 року померла її баба\~ - [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~вона є спадкоємцем [PERSON], однак реалізувати свої спадкові права остання немає можливості через розбіжність у написанні прізвища у свідоцтві про народження її батька та у свідоцтві про смерть спадкодавця, заявник\~просить суд\~ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] являється її бабою. В судове засідання заявник та заінтересована особа,\~ які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не зявилися. При цьому, заявником подано до суду заяву, в якій остання підтримавши доводи своєї заяви з підстав викладених у ній, просить розглядати справу за її відсутності. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи\~ вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд\~ вправі встановити факт\~ родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]. Вказана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є [PERSON], який помер 1 жовтня 2003 року. При цьому у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть прізвище батька заявника зазначено як " Баранівський". При цьому в інших документах, які підтверджують родинні відносини [PERSON] з [PERSON], прізвище батька та діда заявника значиться як "Баранівський" так і "Барановський". Неправильність написання даного прізвища у документах які підтверджують родинні відносини заявника з її бабою, на переконання суду, зумовлена довільним його перекладом з російської мови на українську. Наведені вище обставини на переконання суду свідчать про обґрунтованість доводів заявника, щодо наявності родинних відносин між нею та [PERSON] Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки вказаний факт повязаний з реалізацією її спадкових прав, що підтверджується копією спадкової справи № 13/2018, заведеної приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу після смерті [PERSON], яка померла 16 січня 2018 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

16.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: товарна біржа "Нерухомість-Південь" про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В позовній заяві позивач вказала, що 28.07.1998 року на товарній біржі "Нерухомість південь" між нею та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу [ADDRESS]. 12.08.1998 року вказаний договір зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 18498. Оскільки укладений договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідачі повторно не зявились, причину неявки суду не повідомили, про час, місце та день розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи товарної біржі «Нерухомість-Південь"» у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.1998 року на товарній біржі "Нерухомість-Південь" між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір № 2443 купівлі-продажу квартири за адресою: м. миколаїв. [ADDRESS] та 12.08.1998 року зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 18498. Судом також встановлено, що сторони виконали всі умови договору: позивач сплатив відповідачу вартість придбаного житла до підписання договору, прийняв його у власність, оплачує витрати по його утриманню, відповідач передав позивачу у власність вказаний жилий будинок, звільнив його від усього побутового майна і здійснив виселення всіх мешканців. Проте оформити нотаріальне посвідчення договору не можливо, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.227 ЦК України (у редакції 1963 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом, посилаючись на наступні обставини. 18.09.1997 року укладено договір № 1118 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ПП "Науково-Виробнича фірма "АНТ" продало, а [PERSON] купила магазин за адресою: [ADDRESS] . Договір був зареєстрований за № 1118 на Товарній біржі "Нерухомість-Південь". 30.10.1997 року право власності на вказаний магазин було зареєстровано за [PERSON] в Миколаївському МБТІ р. № 76. В зв`язку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивач вимушена звернутися до суду. Представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Третя особа також в судове засідання свого представника не направила, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на магазин за адресою: [ADDRESS] є договір № 1118 купівлі-продажу нерухомого майна від 18.09.1997 року, який зареєстрований на Товарній біржі "Нерухомість-Південь". Обставини належності вказаного нерухомого майна [PERSON] ; укладення нею з відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ПП "Науково-Виробнича фірма "АНТ" продало, а [PERSON] купила магазин за адресою: [ADDRESS] ; реєстрація в МБТІ права власності на вказане нерухоме майно підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме: копіями договору купівлі-продажу, довідки КП ММБТІ. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved