Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

У серпні 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, спростування інформації, відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2018 року позовну заяву в частині вимог до [PERSON] , в частині вимог до [PERSON] та в частині вимог до [PERSON] виділено по кожному вказаному відповідачу в самостійне провадження, позовну заяву в частині вимог до [PERSON] залишено у провадженні у справі під номером 361/4949/18. Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач до [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що[PERSON] у письмовому зверненні від 18.06.2018р. (вхід. № 0373.10.18/1) Голові фракції "Самопоміч" у Верховній Раді України [PERSON] та Голові Київської обласної організації політичної партії "Об`єднання "Самопоміч" [PERSON] у грубій формі образила позивача, назвавши «брехуном», звинуватила у наданні неправдивих відомостей вказавши: «У своїй автобіографії у якості кандидата у депутати Броварської міської ради цей «персонаж» вказав, що він не має судимості. Проте це виявилося справжньою брехнею. Виявляється, пан [PERSON] має судимість, про що свідчить судове рішення від 22 травня 2009 року у справі №1-36. Виходить, що [PERSON] не тільки ввів в оману своїх виборців, а й грубо порушив виборче законодавство». У другому зверненні (вхід. №0373.10.18/2), датованому тим же числом, відповідач поширила неправдиву інформацію про позивача, як про фізичну особу і як про депутата Броварської міської ради, в якій безвідповідально назвала його поведінку недостойною; на свій розсуд звинуватила в одноосібних діях щодо незаконного відстоювання інтерсів торговців ринку "Нива"; в підбурюванні підприємців та провокуванні їх на масові заворушення в міськвиконкомі; в закликах перекрити дороги та блокувати рух залізничного транспорту; в "кришуванні" питань торговців у Броварському виконкомі; у створенні кооперативу без офіційного статусу та реєстрації; у привласненні 30 000 доларів США шляхом шахрайства. Оприлюднена відповідачем інформація щодо позивача не відповідає дійсності, є недостовірною та підлягає спростуванню. Крім того, поширення негативних відомостей про позивача призвели до хвилювання останнього, до зміни в організації його життя при спілкуванні з оточуючими, необхідністю додаткових поясненнях, тощо. У такий спосіб відповідач завдала [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 25 000 грн. З огляду на викладені обставини, [PERSON] звертається із позовними вимогами, в яких просить: 1) визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену [PERSON] , про приховування позивачем судимості, назвавши позивача "брехуном", про недостойну поведінку в Броварській міській раді, як фізичної особи і як депутата, про підбурювання підприємців та провокування їх на масові заворушення в міськвиконкомі; про заклики перекрити дороги та блокувати рух залізничного транспорту; про "кришування" питань торговців у Броварському виконкомі; створення кооперативу без офіційного статусу та реєстрації; про привласнення позивачем 30 000 доларів США шляхом шахрайства.; 2) зобов`язати [PERSON] протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення законної сили спростувати інформацію у спосіб, яким вона поширена, а саме - на ім`я Голови фракції "Самопоміч" у Верховній Раді України [PERSON] та Голови Київської обласної організації політичної партії "Об`єднання "Самопоміч" [PERSON], скласти письмове звернення від власного імені із спростуванням наступного змісту: «Спростування: інформація, поширена мною, [PERSON] , в моєму зверненні від [INFO] (вхідний №0373.10.18/1 та № 0373.10.18/2) про приховування [PERSON] судимості, образу "брехуном", про недостойну поведінку в Броварській міській раді, як фізичної особи і як депутата, про підбурювання підприємців та провокування їх на масові заворушення в міськвиконкомі; про заклики перекрити дороги та блокувати рух залізничного транспорту; про "кришування" питань торговців у Броварському виконкомі; створення кооперативу без офіційного статусу та реєстрації; про привласнення [PERSON] 30 000 доларів США шляхом шахрайства, - є недостовірною та не підтвердилася за результатами її перевірки компетентними органами». Також, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог. 3 грудня 2018 року надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, в якому останній заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що [INFO] відповідач звернулася із листами до [PERSON] як члена політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народного депутата від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а також до [PERSON] як Голови Київської обласної організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народного депутата від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч». Підставою для такого звернення було те, що з Єдиного реєстру судових рішень відповідачу стало відомо, що Броварським міськрайонним судом було винесено вирок, яким визнано позивача винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Даний вирок набрав законної сили. Підставою для другого звернення була ситуація з ринком «Нива» та зокрема, той факт, що збирались кошти на придбання ринку, а станом на дату написання звернення земельна ділянка під ринком так і належала старому власнику. Тобто, метою звернення відповідача до громадських і політичних діячів та посадових осіб органів державної влади було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України, викликане наміром захистити інтереси громади та виконати свій громадський обов`язок. Висловлювання відповідача не були цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідач не повідомляла конкретних фактичних даних, які вимагає спростувати позивач, а висловлювала свої сумніви і переконання - резюмувала результати своїх спостережень та власного розуміння подій, з критикою, оцінкою дій, припущеннями та особистою думкою. Звернення відповідача стосується позивача, який є депутатом Броварської міської ради та членом політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а інформація у зверненнях стосувалась діяльності відповідача та мала суспільний інтерес. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 62). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 137). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, повідомив, що його довірителька звернулась із листами до керівників партії «Самопоміч», оскільки в місцевих засобах масової інформації на той час активно висвітлювались події навколо ринку «Нива», і при цьому висвітлювалась участь [PERSON] щодо цих подій. У зверненнях [PERSON] висловила своє бачення таких подій та своє ставлення до участі позивача щодо вирішення цього питання. Обставини справи, що встановлені судом. [INFO] [PERSON] звернулась до Голови фракції "Самопоміч" у Верховній Раді України [PERSON] та Голови Київської обласної організації політичної партії "Об`єднання "Самопоміч" [PERSON] із письмовим зверненням (вхід. № 0373.10.18/1) такого змісту: «На місцевих виборах, 2015 року до Броварської міської ради я свідомо віддала свій голос за партію «Об`єднання «Самопоміч». Як мені здавалось та як було озвучено в програмі партії - об`єднання чесних людей та принципових політиків. Яке ж було моє здивування, коли я дізнався, що один з «чесних» кандидатів; від цієї партії виявився звичайним брехуном. Мова йде про теперішнього депутата міської ради від [PERSON] . У своїй автобіографії у якості кандидата у депутати Броварської міської ради цей персонаж вказав, що він не має судимості. Проте це виявилось справжньою брехнею. Виявляється, пан [PERSON] має судимість, про що свідчить судове рішення від 22 травня 2009 року у справі N3 1-35 (додається). Виходить, що [PERSON] , не тільки ввів в оману своїх виборців, а і грубо порушив виборче законодавство. Зокрема, стаття 9 Закону України «Про місцеві вибори» передбачає, що депутатом місцевої ради не може бути обраний громадянин України, який має судимість за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, злочину проти виборчих прав громадян чи корупційного злочину, якщо ця судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку. У зв`язку з вищевикладеним, як представник міської громади міста Бровари прошу Вас опрацювати цю інформацію та невідкладно прийняти відповідні міри щодо відсторонення [PERSON] від виконання обов`язків депутата Броварської міської та виключення його з лав партії «Об`єднання «Самопоміч». (а.с. 31) [INFO] [PERSON] звернулась до Голови фракції "Самопоміч" у Верховній Раді України [PERSON] та Голови Київської обласної організації політичної партії "Об`єднання "Самопоміч" [PERSON] із ще одним письмовим зверненням (вхід. № 0373.10.18/2) такого змісту: «Звертаюсь до Вас як мешканець Броварів та Ваш виборець, яка голосувала за партію «Самопоміч» на останніх виборах, та хочу звернути Вашу увагу на недостойну поведінку одного з депутатів Броварської міської ради - пана [PERSON] . Справа в тому, що починаючи з січня 2018 року, пан [PERSON] дуже опікується долею міського ринку «Нива», що знаходиться у центрі нашого міста. Він особисто поширював інформацію про нібито закриття ринку та будівництво на його місці супермаркету «ВіІІа». Потім почав підбурювати підприємців та провокувати їх на масові заворушення в міськвиконкомі, закликав перекривати дороги та блокувати рух залізничного транспорту. Пояснення цим діям дуже просте - всім відомо, що у дружини пана [PERSON] на цьому ринку декілька торгових точок. А сам пан [PERSON] так би мовити намагається «кришувати» інших торговців на ринку, обіцяючи за невелику плату «вирішити» їх питання у Броварському виконкомі. Хіба так має поводитись депутат? Але зараз назріває справжній скандал через аферу, яку задумав пан [PERSON] . На сьогоднішній день він створив такий собі «кооператив», який не має ніякого офіційного статусу та реєстрації, і почав збирати гроші з підприємців нібито для викупу прав на ринок у його теперішнього власника. Мені стало відомо, що на сьогодні зібрано близько 30 000 доларів. І управляє процесом особисто [PERSON] . Окремі «вкладники» вже почали сумніватися в намірах пана [PERSON] і хвилюються щодо подальшої долі цих зібраних грошей. На мою думку, ситуація очевидна - ці гроші ніколи не дійдуть за призначенням. Бо з самого початку ця афера виглядала як звичайне шахрайство - гроші зібрав «кооператив» без статусу юридичної особи, без укладення будь-яких договорів. Фактично він скористався ситуацією втерся в довіру до підприємців, посилаючись на статус депутата міської ради як представника влади. І юди повірили, тим паче він так би мовити «свій», також має торгові місця на ринку. Та зараз не треба бути пророком, щоб змоделювати подальший розвиток подій. Коли люди зрозуміють. Що пан [PERSON] їх обдурив, він як завжди прикривається ім`ям «Самопоміч». І тоді їх питання будуть адресовані керівникам цієї партії, в першу чергу Вам, шановні. І цей скандал навряд чи піде на користь доброму іміджу «Самопомочі» в місті Бровари. Прошу Вас прийняти до відома цю інформацію та розглянути питання щодо відповідності [PERSON] званню депутата міської ради від партії «Самопоміч».(а.с. 32) 14 серпня 2018 року народним депутатом [PERSON] надана відповідь на звернення [PERSON] , де повідомлено, що її звернення щодо неправомірних дій депутата Броварської міської ради [PERSON] наразі детально вивчається, та у разі підтвердження невідповідності діяльності [PERSON] задекларованим принципам «Самопомочі», будуть вжиті відповідні дії. (а.с. 96) На спростування посилання у зверненні відповідача щодо приховування судимості, позивачем надані такі докази: витягом з реєстру автоматизованого обліку громадян України ГУ МВС України у Київській області від 02.04.2014 року про відсутність судимості у [PERSON] (а.с. 35), висновок про можливість прийому в члени громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, затвердженого начальником Броварського міського відділу ГУ МВС України у Київській області від 20.05.2014 року (а.с. 36), Сертифікат про проходження правової та спеціальної підготовки членом громадського формування з охорони громадського порядку, виданим [PERSON] Броварським МВ ГУМВС України у Київській області від 02.06.2014 року (а.с. 37) Крім того, на підтвердження доводів про те, що позивачем [PERSON] не вчинялись ніякі неправомірні дії, позивачем долучені наступні докази: звернення адвоката Батечка О.І. від 30.07.2018 до начальника Броварського ВП ГУНП у Київській області щодо перевірки інформації щодо [PERSON] , яка викладена у заяві [PERSON] (а.с. 102); лист Броварського ВП ГУНП у Київській області від 06.08.2018, адресований [PERSON] ; повторний адвокатський запит Батечка О.І. від 07.08.2018 (а.с. 22); заява [PERSON] від 07.08.2018 до начальника Броварського ВП ГУНП у Київській області про вчинення правопорушення (а.с. 103); висновок про результати перевірки по зверненню [PERSON] , датований 04.08.2018 (а.с. 104); лист Броварського ВП ГУНП у Київській області від 04.09.2018, адресований [PERSON] (а.с. 105); заява [PERSON] від 19.09.2018 про вчинення кримінального правопорушення та талон-повідомлення №171 (а.с. 106); висновок про результати перевірки по зверненню [PERSON] , датований 03.10.2018 (а.с. 107); ухвала слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2018 року про зобов`язання посадових осіб Броварського ВП ГУНП у Київській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] від 19.09.2018 (а.с. 108); витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження за №12018110130004325 (а.с. 109). Крім того, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Споживче товариство «Господар 1» зареєстроване в реєстрі 10.04.2018, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. (а.с. 133,134) Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Відповідно до частини 1 статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Згідно з частиною 1 статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.п.15, 16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії (позови про захист честі та гідності) суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Зі змісту звернення видно, що воно адресоване [PERSON] як члену політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народному депутату від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а також [PERSON] як Голові Київської обласної організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народному депутату від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч». У зверненні заявник просить вжити відповідних заходів щодо [PERSON] . Так, останнім підпунктом п. 8.9. Статуту Політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» (розміщений на офіційному сайті партії https://samopomich.ua/ideology/), визначено, що член партії зобов`язаний не вчиняти дій, що дискредитують партію, членів партії та керівні органи партії. Відповідно до п. 8.10. вказаного Статуту, за невиконання вимог Статуту до члена партії можуть бути застосовані партійні стягнення, у тому числі припинення членства в партії. Відповідно до п. 13 ст. 24 Закону України «Про статус народного депутата», народний депутат зобов`язаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Народний депутат розглядає всі одержані ним пропозиції, заяви та скарги виборців, узагальнює їх, за необхідності вносить відповідні пропозиції до Верховної Ради України та її органів, а також до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. У разі необхідності народний депутат надсилає пропозиції, заяви та скарги громадян органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам, установам та організаціям, до повноважень яких входить розгляд звернень громадян чи вирішення порушених у них питань по суті. Про результати розгляду пропозицій, заяв та скарг громадян органи та посадові особи зобов`язані повідомити громадянина, від якого надійшло звернення, і народного депутата у терміни, встановлені Законом України «Про звернення громадян». Таким чином, метою звернення відповідача до громадських і політичних діячів та посадових осіб органів державної влади було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України, викликане наміром захистити інтереси громади та виконати свій громадський обов`язок. Крім того, предметом даного спору є захист честі та гідності [PERSON] , який є депутатом Броварської міської ради та членом політичної партії «Об`єднання «Самопоміч». У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Отже, [PERSON] , як депутат Броварської міської ради та член політичної партії, є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі № 757/33799/15-ц від 01.02.2018 року. Відповідно до абз.1 ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За таких обставин, згідно положень ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і не можуть бути спростовані, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року. З огляду на викладене, інформація, яка викладена у зверненнях, та яку позивач просить визнати недостовірною, а саме: про приховування позивачем судимості, «… виявився звичайним брехуном", про «…недостойну поведінку одного з депутатів Броварської міської ради..», про підбурювання підприємців та провокування їх на масові заворушення в міськвиконкомі; про заклики перекрити дороги та блокувати рух залізничного транспорту; про «… намагається «кришувати» інших торговців на ринку, обіцяючи за невелику плату «вирішити» їх питання у Броварському виконкомі.»; створення кооперативу без офіційного статусу та реєстрації; - є лише критичною оцінкою певних фактів та діяльності позивача, який став депутатом Броварської міської ради, та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані. Крім того, позивач просить визнати інформацію, поширену у зверненні відповідача, про привласнення позивачем 30 000 доларів США шляхом шахрайства - недостовірною та спростувати таку інформацію. Проте, зі змісту звернення видно, що в ньому відсутнє таке висловлювання відповідача щодо привласнення позивачем 30 000 доларів США шляхом шахрайства. При цьому, висловлювання відповідача, описані у вказаному зверненні, не були цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Судження, які описані в зверненні є суб`єктивним виразом власних думок і поглядів, які зумовлені власними переконаннями та ставленням до діяльності відповідача, та за своїм характером є оціночними. Тобто, відповідач не повідомляв конкретних фактичних даних, які вимагає спростувати позивач, а висловлював свої сумніви і переконання - резюмував результати своїх спостережень та власного розуміння подій, з критикою, оцінкою дій, припущеннями та особистою думкою. Тому такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача, які вимагає спростувати позивач, містились у зверненні до політичних діячів та народних депутатів України, яке було реалізоване в рамках конституційних прав на звернення та свободу думки, та не мало на меті розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача. При цьому, висловлювання, які вимагає спростувати позивач, є оціночними судженнями відповідача, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При розгляді справи не встановлено фактів, які б доводили, що вищевказане звернення мотивовано цілеспрямованими діями відповідача з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача. Відповідно позовні вимоги щодо визнання інформації недостовірної та зобов`язання відповідача спростувати таку інформацію є необґрунтованими та безпідставними. Щодо відшкодування моральної шкоди. За правилами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (п.27 Постанови від 27.02.2009 року № 1). Таким чином, підстави для покладення відповідальності на відповідача за спричинену позивачу моральну шкоду відсутні, оскільки останнім не надано суду безспірних доказів того, що [PERSON] поширювала щодо позивача недостовірну інформацію або вчинила якісь протиправні дії. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed