Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

КРЕДИТНА СПІЛКА «ІСТОК» (далі КС «ІСТОК») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 225029,95 грн. за договорами про споживчий кредит № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року та № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року, а також\~судові витрати,\~посилаючись на\~те,\~що на підставі заяви на вступ до КС «ІСТОК» та рішення спостережної ради КС «ІСТОК» про прийом [PERSON] в члени кредитної спілки та сплати обов`язкового пайового внеску, відповідач набув членства в КС «ІСТОК». Між КС «ІСТОК» та [PERSON] було укладено два договори про споживчі кредити № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року та № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року. За договором № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року позичальник отримав кредит у розмірі 95000,00 грн. за процентною ставкою за користування кредитом 0,001 % річних та за договором № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року - 21000,00 грн. за процентною ставкою за користування кредитом 0,001 % річних. Позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти до 27 листопада 2020 року та до 01 листопада 2020 року відповідно, сплатити проценти, плату за надання кредитів, а також у разі порушення зобов`язань - штраф, інфляційні нарахування та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 травня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за кредитами, відсотками, платою за надання кредитів, штрафами та інфляційними нарахуваннями, яка склала\~загальну суму 225029,95 грн., яку позивач просить достроково стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаним договорам, що є порушенням прав позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду\~від 09 вересня 2020\~року прийнято до свого провадження цивільну справу,\~її розгляд\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~на 05 жовтня 2020 року, про що повідомлені сторони. Однак, 05 жовтня 2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача, справу було відкладено на 05 листопада 2020 року, про що повідомлені сторони. Однак, 05 листопада 2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача, справу було відкладено на 09 грудня 2020 року, про що повідомлені сторони. Однак, 09 грудня 2020 року, у зв`язку з відпусткою судді, справу було відкладено на 13 січня 2021 року, про що повідомлені сторони. Однак, 13 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача, справу було відкладено на 25 лютого 2021 року, про що повідомлені сторони. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за зазначеною адресою відсутній, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової\~\~системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 жовтня 2018 року [PERSON] , відповідач по справі, звернувся до КС «ІСТОК» із заявою на вступ до кредитної спілки (а.с. 9). Згідно Витягу з протоколу засідання правління кредитної спілки № 190 від 16 жовтня 2018 року відповідача прийнято в члени КС «ІСТОК» (а.с. 10) та відповідачем сплачено вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № № 2018, 2019 від 16 жовтня 2018 року (а.с. 12, 13). Між КС «ІСТОК» (а. с. 24-29, 30, 31) та [PERSON] (а.с. 42) відповідно до Заявки на отримання кредиту члена кредитної спілки (а.с. 14) та протоколу засідання кредитного комітету КС "ІСТОК" (а.с. 16), 28 листопада 2018 року був укладений споживчий договір № ДКН-2698, відповідно до умов якого кредитна спілка надає позичальникові грошові кошти у розмірі 95000,00 грн. строком на 24 календарні місяці з кінцевим терміном повернення до 27 листопада 2020 року, сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 0,001% річних, внесенням плати за надання кредиту у розмірі 96,30 грн. щоденно, а також у разі порушення/прострочення сплати зобов`язань за договором - передбачених п. п. 4.7.2 та 4.7.3 договору штрафних санкцій (а.с. 18-19). Додатковим договором № 1 до договору про споживчий кредит № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року, укладеним сторонами 28 листопада 2018 року, розмір плати за надання кредиту було збільшено до 385,20 грн. щоденно (а.с. зворот 19). Відповідно до Заявки на отримання кредиту члена кредитної спілки (а.с. 15) та протоколу засідання кредитного комітету КС "ІСТОК" (а.с. 17), 01 листопада 2019 року, між КС «ІСТОК» та [PERSON] було укладеного договір про споживчий кредит № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року, відповідно до якого, [PERSON] отримав від КС «ІСТОК» кредитні кошти в сумі 21000,00 грн. строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 01 листопада 2020 року, сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 0,001% річних, внесенням плати за надання кредиту у розмірі 25,31 грн. щоденно, а також у разі порушення/прострочення сплати зобов`язань за договором - передбачених п. п. 4.7.2 та 4.7.3 договору штрафних санкцій (а.с. 21-22). Додатковим договором № 1 до договору про споживчий кредит № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року, укладеним сторонами 01 листопада 2019 року, розмір плати за надання кредиту було збільшено до 101,26 грн. щоденно (а.с. 23). Зі змісту вищевказаних кредитних договорів вбачається, що ним визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші, при цьому [PERSON] погодився з ними, в підтвердження чого поставив свій особистий підпис (а.с. 18-19, 20, 21-22, 23). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу у сумі 95000,00 грн. та 21000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 28 листопада 2018 року, 29 листопада 2018 року, 30 листопада 2018 року, 01 листопада 2019 року (а.с. 33, 34, 35, 36). Натомість, як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за договором про споживчий кредит № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 164270,02 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 45489,94 грн., заборгованість за платою 65176,36 грн., заборгованість за відсотками 1,43 грн., заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 договору 47602,28 грн., штраф згідно п.\~4.7.2\~договору 6000,00 грн. (а.с. 39). Згідно розрахунку за договором про споживчий кредит № ДКВ-2797 від 01 листопада 2019 року заборгованість відповідача становить 60759,93 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 21000,00 грн., заборгованість за платою 17289,87 грн., заборгованість за відсотками 0,12 грн., заборгованість за відсотками згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 договору 16469,94 грн., штраф згідно п.\~4.7.2\~договору 6000,00 грн. (а.с. 40). Відповідно до повідомлень № № 6, 6/1 від 15 січня 2020 року відповідач повідомлявся про необхідність дострокового повернення кредитів (а.с. 37, 38). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку КС "ІСТОК" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за простроченим тілом кредиту. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що позивачем\~були надані\~кредити в\~розмірі та\~на умовах,\~передбачених вищезазначеними\~договорами про\~споживчий кредит,\~однак,\~відповідач всупереч\~вимогам чинного\~законодавства належним\~чином свої\~зобов`язання по\~поверненню чергової\~частки кредиту\~та сплаті\~відсотків за\~користування кредитами\~не виконав\~та не\~здійснював повернення\~кредиту та\~сплати відсотків\~у повному\~обсязі у\~встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складених банком розрахунків заборгованості за кредитними договорами відповідачем до суду не надано, інші розрахунки заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договорами суду також не надано, відтак, розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову КС «ІСТОК» про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 225029,95 грн., яка складається з заборгованості за договором про споживчий кредит № ДКВ-2698 від 28 листопада 2018 року у розмірі 164270,02 грн. та заборгованості за договором про споживчий кредит № ДКВ-2698 від 01 листопада 2019 року у розмірі 60759,93 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 8). На підставі ст. ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 550, 610, 615, 625, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved