Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Чернігівторф», в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки в сумі 5 544 грн, зазначивши, що з 17.08.2005 року по 26.07.2013 року вона перебувала у трудових відносинах з ДП Чернігівторф. При звільненні підприємство не виплатило всіх належних їй сум і остаточний розрахунок з нею не проведено, тому, посилаючись на ст.117 КЗпП, просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 19 листопада 2013 року по 25 березня 2014 року. В судовому засіданні позивач відсутня. Надіслала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти задоволення даного позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, представник відповідача вказував, що підприємство не може самостійно здійснювати виплати, оскільки Відділом державної виконавчої служби накладено арешт на рахунки ДП "Чернігівторф". Всі виплати за судовими рішеннями проводяться шляхом зняття державною виконавчою службою з рахунків підприємства необхідних сум коштів на казначейські рахунки з подальшим направленням їх стягувачу. На даний час заборгованість по заробітній платі позивачці виплачена у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до державного підприємства "Чернігівторф" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач з 17 серпня 2005 року працювала у філії Смолинський торфозавод ДП Чернігівторф на посаді прибиральниці, а потім кухаря, звільнена з 26 липня 2013 року згідно п.1 ст.40 КЗпП у звязку зі скороченням посади. У день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі й з нею не було проведено відповідного розрахунку, що не заперечується сторонами у справі. 08 серпня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було видано судовий наказ, який набрав законної сили, про стягнення з Державного підприємства Чернігівторф на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 6529 грн 48 коп. 16 вересня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області винесено судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення з Державного підприємства Чернігівторф на користь [PERSON] 650 грн 34 коп. заборгованості по заробітній платі за липень 2013 року, 1178 грн 10 коп. вихідної допомоги, 500 грн моральної шкоди. Дані обставини встановлені рішенням Чернігівського районного суду від 27 грудня 2013 року, яким стягнуто з ДП Чернігівторф на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5040 грн. за період з 27.07.2013 року по 18.11.2013 року, і не заперечувалися представником відповідача у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку). Згідно наданих представником відповідача документів, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 31021237 з ДП "Чернігівторф" на користь [PERSON] стягнуто та перераховано останній 6529 грн 48 коп. заборгованості по заробітній платі, що підтверджується платіжним дорученням № 234 від 27 березня 2014 року. З наведеного вбачаєтбся, що відповідач розрахувався з позивачкою 27 березня 2014 року, вимоги про стягнення середнього заробітку заявлені за період з 19 листопада 2013 року по 25 березня 2014 року, тобто в межах часу затримки по день фактичного розрахунку, як то передбачено ст.117 КЗпП, а тому позов є обгрунтований і підлягає задоволенню. Як встановлено рішенням Чернігівського районного суду від 27 грудня 2013 року, у звязку з призупиненням робіт по випуску торфопродукції всі працівники філії були попереджені про початок простою, а тому позивач з цього часу не працювала і заробітку не мала, тому нарахування середньої заробітної плати [PERSON] проведено відповідачем відповідно до абз. 3 п.4 Порядку і визначено в сумі посадового окладу 1386 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача, що розрахована згідно Порядку становила 63 грн 00 коп. Час затримки розрахунку за період з 19 листопада 2013 року по 25 березня 2014 року складає 88 робочих днів. Тобто середній заробіток за цей період складає 5544 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved