Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У серпні 2015 року представник позивача Публічного акціонерного товариства " Комерційний банк " Правекс - Банк " за довіреністю № 423 від 12 серпня 2015 року ( а .с. 6 ) Хмиров Едуард Олександрович звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, свої вимоги мотивувавши тим, що «06» серпня 2008 року між АКБ « ПРАВЕКС - БАНК », правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ « ПРАВЕКС - БАНК », та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1399- 071 / 08Р,за умовами якого позивач надав відповідачу -1 грошові кошти у розмірі 48 847, 00 доларів США для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 61 829, 17 доларів США, у тому числі : - заборгованість за кредитом: 32 860,23 доларів США; заборгованість за процентами: 11 256,36 доларів США; неустойка (пеня) за кредитом: 13 606,36 доларів США; неустойка (пеня) за процентами: 4 106,22 доларів США та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства " Комерційний банк " Правекс - Банк "не прибув, в матеріалах справи (т.1 а.с. 58) знаходиться клопотання від представника позивача про розгляд всіх судових засідань без участі представників позивача. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві , [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS], в судове засідання в черговий раз не з"явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення яке повернулося на адресу суду, без вручення, за закінченням терміну зберігання ( конверт розкритий) , також на адресу суду за Вх. № 28867 від 02 червня 2016 року в порядку інформації надійшов лист з Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України про те, що [PERSON] перебуває в розшуку, як особа яка скоїла злочин передбачений за ч. ст. 205, ч.2 ст. 200, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила у його задоволенні відмовити, при цьому надала письмові пояснення, вважає, що вимоги позивача незаконними та необгрунтованими та недоведеними та просить застосувати строки позовної давності, оскільки усі вимоги за період до 19.08.2012 року є незаконними щодо вимоги про стягнення 5 218,31 доларів США, а також Позивач незаконно вимагає стягнення пені у доларах США.Тобто позивач має надати суду розрахунок пені за період з 19.08.2014 року по дату подання позову у гривні за кожен день прострочення. У зв'язку із тим, що дана вимога не виконана, суду неправомірно надано розрахунок пені у завищених розмірах. Вимога Позивача, про солідарне стягнення з поручителів заборгованості на підставі договорів поруки, які укладено окремо з кожним поручителем та умовами яких не передбачено спільної поруки, не відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України 11 листопада 2014 року у по справі 3-62гс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України: «якщо договори поруки, які укладено окремо з кожним поручителем та умовами яких не передбачено спільної поруки, кредитор повинен пред'явити вимогу до кожного із поручителів на підставі відповідного договору». Крім того, Договором від 02.09.2010 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1399-071/08Р від 06.08.2008 та Договором від 13.07.2011 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1399-071/08Р від 06.08.2008року збільшено відповідальність Відповідача-2 як поручителя за кредитним договором, а тому, відповідно до ст. 559 ЦК Україна, порука припинена починаючи з моменту укладення зазначених договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору. Отже, відповідно до Договору від 13.07.2011 року абсолютне подорожчання кредиту склало 25,47 %, в той час як Кредитним Договором передбачено абсолютне подорожчання кредиту лише на 24,51 %. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов"язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.» Останній платіж за кредитним договором зроблено 19.01.2013 року. Враховуючи той факт, що останній платіж виконано 19.01.2013 року, строк «на 10- й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення...» є 10.03.2013 року. Тобто строки позовної давності - право Банку звернутися до суду настало 10.03.2013 року, а позивач пропустив строк у 6 місяців для звернення до Відповідача -2 і Відповідача -3, враховуючи положення статті 559 ЦКУ, а також пропустив загальні строки позовної давності, щодо вимог до Відповідача-1. Представник відповідача -2 та відповідача -3 [PERSON], який діє за довіреністю позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення своїх довірителів та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача -2, представника відповідачів -1 та 2 [PERSON], вивчивши письмові заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що « 06 » серпня 2008 року між АКБ « ПРАВЕКС - БАНК », правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ « ПРАВЕКС - БАНК », та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1399 - 071 / 08Р, за умовами якого позивач надав відповідачу - 1 грошові кошти у розмірі 48 847, 00 доларів США для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Право банку на здійснення банківських кредитних операцій з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України підтверджується банківською ліцензією № 7, виданою Національним банком України 03 грудня 2001 року, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; дозволом № 7-1 від 03 грудня 2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до дозволу № 7-1 від 03 грудня 2001 року. Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 06.08.2008 року до 06.08.2015 року зі сплатою 13,99 % річних. Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 582,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 4.5. Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в пункті 1.2. Кредитного договору. 01 вересня 2010 року та 13 липня 2011 р. з метою проведення реструктуризації поточної заборгованості відповідача за Кредитним договором між сторонами були укладені договори про внесення змін та доповнень до Кредитного договору. Проте, станом на «03» липня 2015 року відповідачем-1 неналежним чином виконуютьсязобов'язання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 61 829, 17 доларів США, у тому числі : - заборгованість за кредитом: 32 860,23 доларів США; заборгованість за процентами: 11 256,36 доларів США; неустойка (пеня) за кредитом: 13 606,36 доларів США; неустойка (пеня) за процентами: 4 106,22 доларів США . Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в пункті 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом положень статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов'язання відповідачем-1 як позичальником, «06» серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1399-071/08Р, та «06» серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1399-071/08Р. Пунктом 1.1. вказаних договорів передбачено, що за його умовами поручитель (відповідач-2 та відповідач-3) зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором (позивачем) за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником (відповідачем-1) за Кредитним договором. Відповідно до положень статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на день складання позовної заяви, Боржники грошового обов"язку не виконали, чим допустили порушення права Позивача, яке, згідно статті 55 Конституції України, статті З ЦПК України, піддягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » від 30 березня 2012 року передбачено що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу ( наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання ). Як вбачається із роз"яснень Постанови Верховного суду України від 1 квітня 2015 року № 3-29гс15, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Разом з тим позивач ПАТ КБ " Правекс-Банк" нарахував пеню у іноземній валюті, неустойка (пеня) за процентами: 4 106,22 доларів США , а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що відповідачі порушують свої зобов'язання за договором та не здійснюють платежі по заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства " Комерційний банк " Правекс - Банк " про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими , отже з відповідачів підлягає солідарному стягненню заборгованість на користь позивача у розмірі 44 116 ( сорок чотири тисячі сто шістнадцять) доларів США 59 копійок із яких: - 32 860 ( тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят) доларів США 23 центи - заборгованість за кредитом; - 11 256( одинадцять тисяч двісті п"ятдесят шість) доларів США 36 центів - заборгованість за процентами, в решті вимоги не підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності, то суд не вбачає підстав для їх застосування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у сумі 1 218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять ) гривень з кожного. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 16, 526, 543, 554, 610, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року і

Outcome: partial