Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

30.04.2014 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з зазначеним вище позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що із відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1982 року, який зареєстрований Ледянською сільською радою Красилівського р/б ЗАГСу Хмельницької області, актовий запис № 5. В період шлюбу, а саме 05 квітня 2003 року, вона отримала в особисту приватну власність, на підставі договорів дарування, земельну ділянку, площею 0,060 га, призначену для ведення садівництва та розташований на ній незакінчений будуванням садовий будинок, готовністю 62 %, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Після цього, вони із відповідачем за спільні кошти добудували зазначений вище будинок до 100 % готовності і 16 квітня 2004 року позивач отримала свідоцтво про право власності на вказаний вище садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами. Також в період шлюбу ними за спільні кошти були придбані легкові автомобілі: автомобіль марки "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] та автомобіль марки "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER]. На даний час, вони із відповідачем припинили шлюбні відносини, разом не проживаємо, а тому виникла необхідність поділити спільне сумісне майно. Але між ними немає домовленості про поділ зазначеного вище майна. І оскільки, частка відповідача у зазначеному вище садовому будинку складає 19 % (38 % : 2 = 19 %), і технічно виділити її в натурі неможливо, тому позивачка вважає за необхідно залишити їй у особисту власність весь садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію у розмірі, що становить 19 % від вартості всього домоволодіння. А зазначені автомобілі залишити відповідачу і стягнути з нього на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі, що становить ? частину їхньої вартості. 02.03.2015 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій уточнила свої вимоги і просила припинити спільну сумісну власність її та [PERSON] відносно 38/100 частин садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; припинити спільну сумісну власність її та [PERSON] відносно легкового автомобіля "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER]; визнати її особистою власністю садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнати особистою власністю [PERSON] легковий автомобіль РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в розмірі 19672,39 грн. - різниці між вартістю автомобілями "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER] і "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] (колишній н/з [NUMBER]) та частиною садового будинку (94130,39 - 74458 = 19672,39). 20.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначив, що він із відповідачкою (позивачкою за первісним позовом) перебуває у шлюбі з 06.06.1982 року, який зареєстрований Ледянською сільською радою Красилівського р/б ЗАГСу Хмельницької області, актовий запис № 5. Останнім часом між ними часто виникають сварки і суперечки, і відповідачка повідомила про необхідність розірвання шлюбу та про те, що фактично будинок та земельна ділянка їй подаровані і він не має прав на вказаний будинок та земельну ділянку. В період шлюбу, на сумісні кошти (вирощували свиней на продаж, було домашнє господарство в селі Федорівка Красилівського району Хмельницької області) вирішили придбати будинок, біля Іллічівська Одеської області, тому що тут проживала сестра відповідачки. Він залишився на господарстві в селі Федорівка Красилівського району Хмельницької області, а відповідачка виїхала для придбання будинку. Будинок та земельну ділянку відповідач придбала за 3800 доларів США. Згодом дружина йому повідомила, що 05 квітня 2003 року між продавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] були укладені договори дарування земельної ділянки, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва та на розташований на ній незакінчений будуванням садовий будинок, готовністю 62%, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Як йому потім пояснила дружина передача будинку та земельної ділянки була оформлена договорами дарування з тієї причини, що оформлення у нотаріуса договорів дарування коштувало вдвічі дешевше ніж оформлення договору купівлі-продажу. Він не звернув на це увагу, через свою юридичну необізнаність. Фактично був укладений договір купівлі-продажу, оскільки відповідачка [PERSON] передала [PERSON] кошти у сумі 3800 доларів США. Між сторонами, як покупцем і продавцем з іншої сторони були досягнуті та виконані всі істотні умови договору купівлі-продаж: визначений товар, а саме будинок та земельна ділянка, обумовлено ціну договору, сплачено кошти за будинок, будинок був переданий покупцеві у установлений строк. Таким чином, на його думку вказані договори дарування удавані, які укладені з метою приховати інші договори. Крім того, автомобіль ВАЗ-21099 н/з [NUMBER] у 2010 році відповідач продав своєму братові. І кошти від продажу цього автомобіля він вклав у придбання автомобіля "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER]. З наведених підстав він просив визнати договір дарування незакінченого будуванням садового будинку, готовністю 62%, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] укладений 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] - удаваним правочином; визнати договір дарування земельної ділянки, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] укладений 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] - удаваним правочином; визнати договір дарування незакінченого будуванням садового будинку, готовністю 62%, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] укладений 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] - договором купівлі-продажу; визнати договір дарування земельної ділянки, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] укладений 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] - договором купівлі-продажу; визнати земельну ділянку, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати право власності за [PERSON] на ? частину земельної ділянки, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва та ? частину розташованого на ній садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; залишити у власності [PERSON] ? частину земельної ділянки, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва та ? частину розташованого на ній садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.05.2014 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні позов підтримали і просили суд його задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні. Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, а зустрічний позов підтримав та просив суд його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вибачається з договору дарування, укладеного 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області О.О.Панченко, який зареєстрований в реєстрі за № 547, [PERSON] на праві особистої власності належить земельна ділянка, площею 0,060 га, призначеної для ведення садівництва, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. 07.12.2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на зазначену вище земельну ділянка, серії [NUMBER]. Крім того, згідно з договором дарування, укладеним 05 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області О.О.Панченко, який зареєстрований в реєстрі за № 548, [PERSON] було подаровано незакінчений будуванням садовий будинок, готовністю 62 %, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації № 210 від 09.04.2004 року, [PERSON] було видано свідоцтво про власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що [PERSON] отримала зазначену вище земельну ділянку та зазначений вище незакінчений будуванням садовий будинок, готовністю 62 %, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - на підставі договорів дарування, то суд приходить до висновку, що це майно є особистою власністю позивачки. А спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] - є 38 % готовності зазначеного вище садового будинку, або 38/100 частини. При цьому частко кожного із подружжя становить 19/100 частини. Згідно письмової заяви гр-ки [PERSON], яка посвідчена 08.05.2014 року приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., [PERSON] 05 квітня 2003 р. безкоштовно передала у власність (подарувала) [PERSON] належні їй на той час земельну ділянку, площею 0,060 га, призначену для ведення садівництва та розташований на ній, незакінчений будуванням садовий будинок, готовністю 62 %, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду жодного належного доказу в підтвердження обставин, викладених у зустрічній позовній заяві і таким чином у суду відсутні жодні правові підстави для його задоволення. Згідно висновку судової будівельної експертизи № 69/14 від 04.11.2014 року виділ в натурі 19/100 частин зазначеного вище садового будинку не можливий і вартість цієї частини садового будинку становить 74458 грн. Згідно листа центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району УДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 11.06.2014 року за [PERSON] зареєстровані автомобілі: ЗАЗ 1102 номерний знак [NUMBER], "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] та "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER]. Оскільки позовні вимоги, [PERSON] та [PERSON], відносно автомобіля ЗАЗ 1102 номерний знак [NUMBER] не заявлялись, то відповідно суд враховує цей автомобіль при поділі спільного майна подружжя. Згідно пояснень відповідача та наданої ним копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.07.2014 р., автомобіль "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] перереєстрований на брата відповідача - [PERSON], і на сьогоднішній день номерний знак цього автомобіля [NUMBER]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6802 від 30.01.2015 року, середня ринкова вартість автомобіля марки "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] (колишній номерний знак [NUMBER]) становить 60147,77 грн., а вартість ? частини цього автомобіля відповідно становить 30073,89 грн. Також, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6802 від 30.01.2015 року, середня ринкова вартість автомобіля марки "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER] становить 128113,00 грн., а вартість ? частини цього автомобіля відповідно становить 64056,50 грн. Відповідач стверджує, що автомобіль марки "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER] (колишній номерний знак [NUMBER]), ще у 2010 році був проданий його брату [PERSON] за 35000 грн., але відповідач не надав доказів того, що він передав позивачці половину цих коштів. Тому позивачка має право на грошову компенсацію від відповідача, у розмірі вартості ? частини цього автомобіля. Автомобіль "РЕНО ЛОГАН", номерний знак [NUMBER], знаходиться у користуванні [PERSON]. Враховуючи, що цей автомобіль (майно) є неподільною річчю, то відповідно позивачка теж має право на грошову компенсацію від відповідача, у розмірі вартості ? частини цього автомобіля. Таким чином, суд дійшов до висновку щодо доведеності заявлених позивачем у первісному позові позовних вимог, з урахуванням уточнення позовних вимог 02.03.2015 року, в повному обсязі, в зв'язку з чим задовольняє первісний позов у повному обсязі.

Outcome: approved