Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за період з червня 2014 року по 09 лютого 2015 року, середню заробітну плату починаючи з дня звільнення 09.02.2015 по день фактичного розрахунку, моральної шкоди у розмірі 3000 грн., та 600 грн. за надання юридичної допомоги, посилаючись на те, що він працював на підприємстві відповідача з 08 лютого 2013 року водієм автотранспортних засобів та був звільнений з роботи за власним бажанням 09.02.2015 року. Станом на момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала 12 000 грн. які своєчасно виплачено не було і через що позивач зазнав моральних страждань і з цього приводу звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій наполягав на заявлених у позові вимогах, просив справу розглянути за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і місце слухання справи був повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, про поважні причини неявки в суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за доцільне розглядати справу в заочному провадженні. Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ст. 197 ЦПК України, через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] дійсно працював у [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" з 08 лютого 2013 року (наказ № 17к від 08.02.2012 року) водієм у транспортному цеху та звільнений за власним бажанням 09 лютого 2015 року (наказ № 3к від 09.02.2015р.) що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. На день звільнення позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" не провело повний розрахунок по виплаті заборгованості по заробітній платі у розмірі 12 000 грн. і цей факт завдав позивачеві моральних страждань. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Внаслідок не проведення повного розрахунку з позивачем в день звільнення, останній безпідставно був позбавлений джерела доходів, що значно вплинуло на матеріальне становище його сім'ї. Позивач змушений був витрачати час та енергію на відновлення його порушеного права, звертаючись до суду, що порушило його звичайний життєвий устрій, отже зазнав моральних страждань. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та ступеню душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок затримки виплат при розрахунку, їх тривалості, тяжкості, вимушених змін у життєвих обставинах та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Так позивач пережив приниження честі та гідності в зв'язку з незаконними діями власника підприємства, був позбавлений певного доходу. З урахуванням цих обставин, суд вважає за необхідне відшкодувати моральну шкоду позивачу в сумі 3000 грн. за рахунок відповідача. Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до переконання, що діями відповідача позивачу також була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 3000 грн., а суд вважає необхідним задовольнити його вимогу. Крім того на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати за надання юридичної допомоги у сумі 600 грн., оскільки дана сума підтверджена документально (Квитанція № 8 від 05.03.2015 р.). Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного,

Outcome: approved