Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.03.2012 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим, станом на 31.05.2019 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 241117,99 гривень, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 4909,81 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 231045,45 гривень; заборгованості за пенею та комісією - 5162,73 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплачує, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав і просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 31.05.2019 року за простроченим тілом кредиту 4909,81 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 119126,20 грн. з 07.03.2012 р. по 31.07.2018 р. і судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12.07.2019 року провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.10.2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21.02.2020 року заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.10.2019 року - скасовано. 17березня 2020 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив вирішити питання щодо стягнення з нього 4909,81грн. заборгованості, а у стягнення нарахованих відсотків в розмірі 119126,20грн. просив відмовити, питання щодо стягнення судового збору вирішити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 04.05.2020р. представник позивача надав до суду відповідь на відзив. Представник позивача Лапшова Є.Ф., що діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог банку. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, при винесенні рішення просив врахувати позицію Верховного суду України стосовно перерахунку процентів за кредитним договором. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ст. 12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 07.03.2012 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором відповідач, на вимогу Банку повинен виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. В порушення вище вказаних умов договору відповідачем не було погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені проценти за користування кредитом. Згідно до ч. 1ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином та у встановлені договором строки не виконав умови договору, у зв`язку з чим станом на 31.05.2019 року має заборгованість за простроченим тілом кредиту 4909,81 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 231045,45 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 5162,73 грн. (а.с. 5-6). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду , по договору відповідача [PERSON] від 07.03.2012р., базова % ставка в місяць - 2,5%, штраф при порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, 500грн. +5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с.8). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» клієнт [PERSON] отримав перевипущені картки, виданих за кредитним договором №б/н, укладеним між позивачем та [PERSON] 07.03.2012р.: № [NUMBER] ; № [NUMBER] строком дії до 07/21 р. Після укладання договору, відповідач користувався виданою карткою «Універсальна», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 5-6, 140-143, 155-158). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, у тому числі з договорів та правочинів. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, разом з тим, що положенням статті 204 ЦК України встановлена Презумпція правомірності правочину , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 4909,81грн. в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту. Суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту обґрунтованими. Стосовно нарахованих банком процентів за користування кредитом суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з умовами договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 2,5% в місяць, тобто - 0,083 % річних, яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позивач звернувся до суду 02 липня 2019 року, строк дії перевипущеної картки продовжується до липня 2021р. та просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитомстаном на 31.05.2019 року, то суд з урахуванням наданого розрахунку заборгованості, вважає, що правовою підставою для нарахування та стягнення процентів за користування кредитом в межах заявлених вимог є період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2019 року. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таку правову позицію виклав Верховний Суд України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року). Матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої договором та законом. Оскільки позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження виконання банком свого обов`язку проінформувати позичальника про зміну відсоткової ставки, то при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 0,083% річних. Таким чином, заборгованість за процентами за користуванням кредитом, із розрахунку первісно встановленої та погодженої сторонами відсоткової ставки у розмірі 0,083% річних, та виходячи з реального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1180,86 гривень, за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2019року, становить 7459 грн. 90коп, та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача (4909,81*0,083%*1521=7459 грн. 90коп., де 4909,81грн.-заборгованість за кредитом;1521- кількість днів прострочення; 2,5%/12*360=0,083%). Оскільки відповідачем було сплачено заборгованість сумі 9164,84грн. (4909,81 (тіло кредиту) + 7459,90 (заборгованість за процентами)) - 9164,84грн. (сплачена відповідачем заборгованість)=3045,67грн.), тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 3045,67грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (124036 грн. 01 коп./3045,67=2.46% (1921,00 *2.46%=47.26), а саме судовий збір в розмірі 47.26грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial