Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася з даною позовною заявою до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 03.11.2011 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON],[INFO] З часу розірвання шлюбу і по даний час дитина проживає із позивачкою, відповідач жодним чином не цікавиться життям, здоров'ям, розвитком і навчанням дочки. На даний час матеріальну допомогу від відповідача на утримання дочки позивачка отримує нерегулярно і станом на 01.05.2017 р. заборгованість по аліментах становить 12075 гривень. Всі витрати на дитину, крім поодиноких сум аліментів проводяться виключно за рахунок позивачки. Відповідач по справі є працездатною особою і в стані надавати повноцінну матеріальну допомогу на утримання дитини, так як постійно їздить на заробітки. Можливість бачитись з дитиною та дбати про виховання і повноцінне матеріальне забезпечення відповідач має, однак повністю нехтує своїм обов'язком та не користується своїм батьківським правом. Він жодного разу не цікавився навчанням дитини і жодного разу не був присутнім на батьківських зборах інших заходах в школі, де навчається дитина, жодного разу не відвідував дошкільного закладу, який відвідувала дочка, жодного разу не цікавився станом здоров'я дитини. З цього приводу 25.08.2016 р. позивачка звернулася із заявою в службу у справах дітей Бродівської РДА Львівської області з проханням про винесення рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Комісія з прав захисту дітей Бродівської РДА Львівської області 27.04.2017 р. винесла рішення №13, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] Тому, просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник - адвокат Микитюк С.М. в судовому засіданні позов підтримали, просять позбавити батьківських прав [PERSON] з підстав наведених у фабулі позовної заяви. Відповідач та його представник - адвокат Онищук Т.Н. позов не визнали та пояснили, що відповідачу чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому він змушений був звернутися з позовом до суду і рішенням суду у 2012 році було визначено дні та години для спілкування з дитиною. Під час спілкування у визначений час з дитиною, була постійно присутньою позивачка, яка конфліктувала в присутності дитини. Тому відповідач вважаючи, що дитина є постійним заручником глибокого конфлікту між батьками, які нестерпно відносяться один до одного, вирішив не відвідувати дитину в дні, які визначені рішенням суду. Він подекуди хотів бачитися з дитиною, однак позивачка старалася обмежити таке спілкування взагалі. А з 2015 року забрала дитину в м. Луцьк, де проживає з теперішнім чоловіком, не повідомивши відповідача про фактичне місце проживання дитини. Вважають, що конфлікт між сторонами триває і по сьогодні, і саме він є перешкодою у спілкуванні з дитиною, у вихованні якої бажає брати участь батько, ніколи від цього не відказувався і не відкажеться. Щодо сплати аліментів, то сплачує частково, оскільки хворіє, являється інвалідом ІІІ групи, однак по мірі можливості сплачує заборгованість та зобов'язується погасити заборгованість повністю. Вважають, що позбавлення батьківських прав може відбутися у виключних випадках і бути крайнім заходом, який може стати на захист інтересів дитини. В даному випадку такого немає батько цікавиться дитиною, бажає спілкуватися. І саме позивачка, зважаючи на те, що в дитини є можливість самостійно спілкуватися з батьком в телефонному режимі, всіляко цьому перешкоджає. Просять в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. В судовому засіданні представник третьої особи - представник органу опіки та піклування Бродівської РДА підтримала рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Однак зазначила, що батько не був присутній при прийнятті такого рішення, його думка не була заслухана. Комісія вважала, що його неявка не перешкоджає винесенню рішення. В судому засіданні вона, вислухавши пояснення сторін, вважає, що батькові треба надати можливість бачитися з дитиною для того, щоб він дійсно підтвердив, що не ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню дитини. Позивачці не потрібно налаштовувати дитину проти біологічного батька, бо тільки між ним та дитиною може бути тісний родинний зв'язок, вітчим не може замінити рідного батька. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідків, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду від 03.11.2011 року був розірваний (а.с.6). Від цього шлюбу у сторін народилася дитина. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно рішення суду відповідач сплачує аліменти на утримання дитини (а.с.9-11,39,62). Судом беззаперечно встановлено, що сторони після розлучення проживають окремо. Донька живе з мамою та перебуває на її утриманні. На час ухвалення рішення по справі доньці виповнилося 7 років. У відповідача є інша сім'я. Між сторонами склалися неприязні відносини, як наслідок чого ряд судових спорів між ними: про стягнення аліментів, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення порядку та часу побачень з дитиною. Конфлікт між сторонами є триваючим, батьки нестерпно ставляться один до одного, в позивачки інша сім'я з якою вона проживає в м.Луцьк, де фактично проживає і спільна дитина сторін у справі. Все вищенаведене свідчить про те, що існують труднощі у спілкуванні батька з малолітньою донькою, з мамою якої (позивач по справі) у нього напружені відносини. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції. Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. У судовому засіданні встановлена наявність між батьками дитини негативних відносин і ця обставина, на думку суду, є причиною того, що відповідач не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що відповідач не навідується до дитини, не цікавиться нею, вони жодного разу не бачили його з дитиною, не спростовує даного факту. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджується те, що батько проявляє батьківські почуття до дитини, бажає зустрічатися та спілкуватися з дитиною, брати участь у її виховання, цікавиться нею. З висновку органу опіки і піклування Бродівської райдержадміністрації №4.37/4/112 від 27.04.2017 р., вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с.17-18), так як всі обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню виконує мати [PERSON] Батько разом з донькою не проживає, у її вихованні участі не приймає. Однак на думку суду орган опіки та піклування прийшов до передчасного висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. При цьому ні позивач, ні орган опіки та піклування (який надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав) не змогли аргументувати в чому полягає захист інтересів 7-ми річної дитини шляхом позбавлення її батька по відношенні до неї батьківських прав. Виходячи з наведеного суд не знаходить підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, а відтак задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: dismissed