Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, при цьому зазначає, що 05 жовтня 2014 року о 16 год. 50 хв., [PERSON] на 126 км. автодороги Київ-Чоп в с.Березина, Житомирського району, перебував за кермом автомобіля „Мерседес-Бенц Спринтер, державний номерний знак [NUMBER] та не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на належний позивачу автомобіль „Опель Комбо, державний номерний знак [NUMBER], чим порушив п.13.1 Правил дорожньою руху України та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивачу завдана матеріальна та моральна шкода, яку останній просить стягнути з відповідачів. За вчиненні вищезазначені діяння [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та просив стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства ««Українська Транспортна Страхова Компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9531 гривню 36 копійок., з [PERSON] - відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 57148 гривень 15 копійок, компенсацію витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 400 гривень, франшизу в розмірі 500 гривень, компенсацію за моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, компенсацію витрат на проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1100 гривень, судові витрати в розмірі 1233 гривень 38 копійок матеріальну шкоду в розмірі 6680 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Також позивач просить стягнути судові витрати, що повязані з явкою до суду в розмірі 1922 гривні 93 копійки. Відповідач [PERSON] позов не визнав в частині розміру завданої шкоди та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] «Українська Транспортна Страхова Компанія» позов не визнав та просив відмовити в позовних вимогах позивача, про що подав письмові заперечення та просив розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи [PERSON] при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 998, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, чинними на день їх виникнення, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2014 року о 16 год. 50 хв., [PERSON] на 126 км. автодороги Київ-Чоп в с.Березина, Житомирського району, перебував за кермом автомобіля „Мерседес-Бенц Спринтер, державний номерний знак [NUMBER] та не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на належний позивачу автомобіль [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.13.1 ПДР. Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розміні 340 гривень (а.с.9). Дана постанова Житомирського районного суду Житомирської області є чинною ніким не скасована. Відповідно до частин 3 і 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини щодо того, що 05 жовтня 2014 року о 16 год. 50 хв., [PERSON] на 126 км. автодороги Київ-Чоп в с.Березина, Житомирського району, перебував за кермом автомобіля „Мерседес-Бенц Спринтер, державний номерний знак [NUMBER] та не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на належний позивачу автомобіль [NUMBER], суд вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За правилами ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої позивачу в наслідок ДТП, судом враховуються обсяги механічних пошкоджень автомобіля, акт прийому передачі виконаних робіт №1456/15-1 від 18.11.2015 року відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 106 503,95 гривень (а.с.180). Інших досліджень та експертиз провести не вдалося в звязку з локалізацією автомобіля [NUMBER], що не заперечувалось сторонами. В той час згідно зі ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст.18 названого Закону страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Отже, відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 50 000,00 гривень, а тому сума матеріальних збитків несплачена позивачу в результаті ДТП, покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу діями відповідача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська Транспортна Страхова Компанія» на користь [PERSON] завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду (з урахуванням виплаченого страхового відшкодування в розмірі 39 968,64 гривень) 9 531 гривня 36 копійок підлягає задоволенню. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним За вини у вказаній пригоді [PERSON], який керував автомобілем „Мерседес-Бенц Спринтер, державний номерний знак [NUMBER] в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER] позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в родині та роботі, який змушений був користуватися громадським транспортом, а загалом змінився звичайний уклад життя. Однак розмір визначений позивачем є значно завищеним, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує межі заявлених позовних вимог, характер, обсяг та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних, тривалих наслідків. Виходячи з вимог розумності та справедливості, у відповідності до ст.1167 ЦК України, суд стягує в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 гривень з відповідача, достатні для відновлення немайнових втрат позивача, що відповідає положенню п.п.8.9 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial