Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

До Рівненського міського суду з позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» про повернення строкового внеску (вкладу) та нарахованих відсотків в порядку захисту прав споживачів звернувся [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просить суд стягнути з Кредитної спілки «Рівненщина» основну суму внеску (вкладу) за договором №927 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 22.04.2013 року в сумі 50 001,00 грн. ; нараховані та невиплачені проценти на внесок (вклад) за договором №927 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 22.04.2013 року за строк дії договору в сумі 11 250,23 грн.; проценти на внесок (вклад) за договором №927 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 22.04.2013 року за період з 23.04.2014 по 28.027.2014 року в сумі 2 979,89 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені документально-утверджені судові витрати по справі. Представник відповідача КС «Рівненщина» будучи повідомленим про день судового розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяв і клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав . Судом встановлено, що 22 квітня 2013 року між позивачем [PERSON] (як вкладником) та відповідачем Кредитною спілкою «Рівненщина» укладено Договір №927 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого позивачем на депозитний рахунок КС «Рівнещина» внесено строковий внесок (вклад) у розмірі 50 001,00 строком до 22.04.2014 року (включно), а КС «Рівненщина» зобов'язувалася повернути вкладникові його внесок після закінчення строку і виплатити проценти на внесок у розмірі 22,5% відсотків річних у порядку, встановленому договором. Свої зобов'язання за договором позивачем виконано своєчасно та належним чином - готівкою в касу КС «Рівненщина» було внесено основну суму (внесок) за договором №927 від 22.04.2013 року в розмірі 50 001,00 грн., що підтверджується оглянутою та дослідженою в судовому засіданні квитанцією до ПКО б/н від 22.04.2013 року. Відповідно до п. 2.3.3 договору виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред'являється в усній або письмовій формі. Однак суд звертає увагу на ті обставини, що не зважаючи на неодноразові усні звернення позивача до КС «Рівненщина» з вимогою про виплату відсотків на внесок, щомісячно протягом строку дії договору відсотки відповідачем не виплачувалися. Загальна сума нарахованих і не виплачених КС «Рівненщина» відсотків на внесок, за весь строк дії договору становить 11 250,23 , що стверджується графіком розрахунків, погодженого при укладенні договору. Крім того, відповідно до п. 2.4. договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми внеску у зв'язку із закінченням строку, встановленого п. 1.2. договору, то договір вважається припиненим з дати , вказаної у п. 1.2. договору. Внесок знаходиться у КС «Рівненщина» до звернення вкладника за отриманням внеску, при цьому КС «Рівненщпна» здійснює нарахування процентів за такий період. З огляду на вказане, обґрунтованим вбачається також і вимога про стягнення з відповідача додатково до сум основного внеску (вкладу) і нарахованих процентів, процентів за час фактичного користування коштами за період з 23.04.2014 року по28.07.2014 року включно (всього 97 днів) в сумі 2 989,79 грн., на підставі п. 2.2. та 2.4. договору, з розрахунку 22,5% відсотків річних (50 001,00 грн. (сума внеску) х 22,5% (відсоткова ставка) / 365 х 97 днів заборгованості = 2 989,79 грн.) 18.07.2014 року на адресу відповідача направлена вимога про повернення внеску (вкладу) з проханням негайно повернути внесок з нарахованими на нього процентами шляхом переказу коштів на рахунок в установі банку Проте, станом на день звернення до суду із позовом, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, на неодноразові звернення до відповідача повернення йому залишку вкладу, відповідач не відреагував. Відповіді на його скарги відповідач відповіді у зазначені строки не надав. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, своїми діями відповідач порушив також вимоги ст. 629 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577). У Постанові Пленуму ВС України від 12.04.1996 р. № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ст.610 ЦК України, невиконанням зобов'язання є його порушення. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема розірвання договору. Таким чином, з урахуванням договірних зобов'язань сторін та положень чинного законодавства, суд оцінює правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про належне виконання зобов'язання відповідачем та стягнення суми строкового внеску. Враховуючи наведене, слід прийти до висновку, що на вказані правовідносини розповсюджується дія Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Дані витрати в розмірі 5000,00 грн. підтверджені договором про надання правової допомоги, покладаються на відповідача . На підставі наведеного ст.ст. 1060, 1046-1049,610,611,629,526,551, 599 ЦК України,

Outcome: approved