Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 липня 2018 року у Виконавчому комітеті Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З вересня 2019 року припинили подружні відносини та ведення спільного господарства за протилежності поглядів на шлюб та сім`ю, через що постійно виникають сварки та непорозуміння. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Відповідач також надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Суд вважав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 09 липня 2018 року Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 3); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 09 липня 2018 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 2018 року на підставі актового запису № 8 від 18 грудня 2018 року (а.с. 9). Шлюбні відносини між подружжям припинені за постійних сварок та непорозумінь у сім`ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; примиритися не бажають; проживають окремо з вересня 2019 року, позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать копія Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4834-438145-2017 та довідка Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 25 червня 2020 року (а.с. 7, 13). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України відповідач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved